Справа № 454/32/14 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/783/3573/14 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Гриновця Б.М., Ванівського О.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу освіти Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про поновлення на роботі, стягнення допомоги по вагітності та пологах, стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині стягнення допомоги по вагітності та пологах та стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що у відділу освіти Жовківського районної державної адміністрації було згідно закону десять днів для прийняття рішення по виплаті допомоги по вагітності та пологах та шістнадцять днів для виплати такої допомоги, в той же час передбачений законом термін, Відділ освіти перевищив більше ніж у дванадцять разів, однак судом не виявлено в діях відділу будь - яких порушень. Також відділом освіти нараховано набагато меншу суму допомоги ніж це передбачено законодавством України. При обрахуванні допомоги по вагітності та пологах береться не тільки місячна тарифна ставка, а всі виплати по трудовому договору, на які нараховується податок з доходів фізичних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 працює на посаді вчителя англійської мови Великомостівського НВК школи - ліцею. Крім того з 2009 року вона була прийнята на роботу, за сумісництвом на аналогічну посаду в Боянецьку ЗОШ з тижневим навантаженням менше тарифної ставки.

В травні 2010 року ОСОБА_2 пішла у відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами, в подальшому у зв'язку з доглядом за дитиною. Під час перебування в цій відпустці ОСОБА_2 знову в січні 2013 року подала листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю та пологами іншої дитини.

10 травня 2013 року Управління освіти, молоді і спорту Жовківської РДА Львівської області видано наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади вчителя англійської мови Боянецької ЗОШ за сумісництвом у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення допомоги по вагітності та пологах, поновлення на роботі та виплату моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_2 відповідачем була нарахована допомога у зв'язку з вагітністю і пологами в сумі 3145 грн. 05 коп., однак остання відмовилася таку отримувати, оскільки вважала, що їй повинна виплачуватися інша сума.

При цьому судом беззаперечно встановлено, що позивач має право на отримання такої допомоги від відповідача, а останній провів нарахування даної допомоги в порушення термінів передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_2 в січні 2013 року подала відповідачу листок непрацездатності, а в травні звернулася до відповідача з заявою про нарахування допомоги, то така в цей період і повинна була бути їй виплачена. Як же встановлено судом першої інстанції та підтверджено при апеляційному розгляді справи, вищезазначена сума допомоги була запропонована відповідачем позивачці лише в січні 2014 року. А враховуючи ту обставину, що позивача було звільнено з роботи 10 травня 2013 року, то на день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку як це передбачено ст. 116 КЗпП України.

При апеляційному розгляді справи позивач просила стягнути середній заробіток за час затримання виплати допомоги у відповідності до ст. 117 КЗпП України. Однак така вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивач з такою вимогою не зверталася в суд першої інстанції.

І в цей же час вона не позбавлена можливості звернутися в суд з новим позовом щодо вищезазначеної вимоги.

Що ж стосується непогодження позивача з нарахуванням розміру допомоги, то таке непогодження не підтверджується належними та допустимими доказами.

А ту допомогу, яка нарахована відповідачем вона може отримати у встановленому законом порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо поновлення позивача на роботі суд вірно виходив з того, що позивачем в порушення ст. 233 КЗпП України пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

При апеляційному розгляді справи позивач не настоювала на даній позовній вимозі, оскільки не бажає поновлюватися на роботі.

Позивачем не доведено спричинення їй відповідачем моральної шкоди.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: