Справа № 463/1374/13 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/5231/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Гацій І.І.,

з участю: прокурора Лящука Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року у справі за позовом прокурора Личаківського району м. Львова в інтересах Винниківської міської ради до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року прокурор Личаківського району м. Львова звернувся до суду із зазначеним позовом у якому на підставі ст. 237, п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України ч.1 ст.1191 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_2 39 146,57 гривень збитків заподіяних незаконним звільненням працівника (а.с.1-3).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року позов прокурора задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Винниківської міської ради 30 646 грн. 56 коп. шкоди, завданої у зв'язку з оплатою середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 та 306 грн. 46 коп. судового збору на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що Винниківська міська рада позов прокурора не підтримала, просила залишити його без розгляду. Відтак, без порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів Винниківської міської ради та/або без визнання позову даним органом місцевого самоврядування (як безпосереднім позивачем) прокурор втрачає свої процесуальні повноваження, як представник та не може самостійно підтримувати позовні вимоги.

Судом не досліджено наявність причинно-наслідкового зв'язку між його діями та завданням шкоди Винниківській міській раді, а позивачем (в даному випадку прокурором) не обґрунтовано неправомірність його дій та розмір, нібито, завданої шкоди.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Лящука Т.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як зазначено у п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі

Відповідно до роз'яснень п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та Іншої редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Судом та матеріалами справи установлено, що розпорядженням міського голови Винниківської міської ради ОСОБА_2 за № 17 від 26 квітня 2005 року «Про звільнення з посади ОСОБА_4.», останню було звільнено з посади заступника міського голови з соціально-економічних питань на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул) з 26 квітня 2005 року (а.с.4).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року визнано незаконним розпорядження міського голови Винниківської міської ради ОСОБА_2 та поновлено ОСОБА_4 на посаду заступника міського голови з соціально-економічних питань. Стягнуто на користь позивача 30 646, 56 грн. - середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, 500,01 грн. - компенсації за невикористані відпустки, 15 000 грн. - моральної шкоди та 5 000 грн. - судових витрат - витрат на правову допомогу (а.с.5-8).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року частково задоволено апеляційну скаргу Винниківської міської ради, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2008 року в частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. В решті постанову залишено без змін (а.с.9-11).

Таким чином рішення судів набрали законної сили.

Судами установлено, що ОСОБА_4 була звільнена з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України на підставі розпорядження Винниківського міського голови ОСОБА_2 №17 від 26 квітня 2005 року, яке було визнано незаконним, у зв'язку з чим Винниківська міська рада виплатила ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, компенсацію за невикористану відпустку, моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

Згідно платіжних доручень №521 та №522 від 22 квітня 2010 року, та №558 від 27 квітня 2010 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 Винниківською міською радою перераховано, відповідно 3000 грн., 500 грн. та 30646,56 гривень (а.с.14-17).

Згідно платіжного доручення №23 від 11 березня 2011 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 Винниківською міською радою перераховано 5000 гривень.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції, на підставі аналізу чинного законодавства дійшов вірного висновку, що діями відповідача державі в особі Винниківської міської ради заподіяна матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з особи винної у її заподіянні, та обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 виплачену ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 30 646, 56 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що Винниківська міська рада позов прокурора не підтримала не дають підстави для відмови в позові, оскільки прокурор, у даному випадку, звернувся з позовом в інтересах держави Україна, а не в інтересах Винниківської міської ради, яка лише представляє державу в силу закону.

З тих підстав суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяв представника Винниківської міської ради та відповідача ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду на підставі ч.3 ст.46 ЦПК України (а.с.71).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення.

Правових підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.