Справа №538/572/14-ц
Провадження по справі №2/538/228/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Крекотень С.А.

при секретарі - Криворучко В.І.

з участю сторін :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця, Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою, прохаючи суд визнати недійсним договір дарування будинку з допоміжними господарчими побудовами АДРЕСА_1 від 10.04.2013. який був подарований нею - ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_3 з моменту його укладення; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0400 га, на якій розташований разом з допоміжними спорудами будинок АДРЕСА_1 від 10.04.2013 р, який був подарований громадянкою ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, пояснивши суду, що позивач по справі ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має багато різних вад, пов'язаних зі здоров'ям. До укладення договору дарування проживала одна. У зв'язку з похилим віком і поганим станом здоров»я позивачка не може забезпечити себе в матеріальному плані, не може доглядати за будинком та земельною ділянкою, потребує догляду за собою. 10 квітня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в другій Лохвицькій державній нотаріальній конторі уклали договір дарування будинку з допоміжними спорудами та земельної ділянки, що розташовані за АДРЕСА_1. Позивачка при підписанні договору вважала, що укладає договір довічного утримання. Нотаріус ОСОБА_5 не пояснювала позивачці правові наслідки укладення договору дарування. Позивачка укладений договір сама не читала і їй договір ніхто не читав. Позивачка є глухою людиною і має поганий зір. Відповідач не являється позивачці родичем тому дарувати будинковолодіння без будь-яких умов не було підстав. Позивачка підписуючи договір дарування не усвідомлювала наслідків укладення договору дарування, а хотіла жити в сім»ї яка її доглядатиме. Після укладення договору дарування відповідач не здійснює за нею належного догляду, не здійснює ремонт будинку, утримує підсобне господарство, яке руйнує господарські будівлі. Позивачка підписала договір під впливом помилки, а тому просить суд визнати договір дарування будинковолодіння та земельної ділянки недійсним. Позивачка не оспорює свій підпис на договорі.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що позивачка при укладенні договору наполягала на укладенні саме договору дарування будинковолодіння та земельної ділянки, пояснюючи що хоче жити в сім»ї відповідача. Умовою укладення договору дарування будинковолодіння, яка зазначена в самому договорі була умова проживання та користування ОСОБА_1 в подарованому нею будинку ОСОБА_3 Конфліктів між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не виникало до того часу поки родичі позивачки не втрутилися в їхні стосунки. Відповідач просив суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

З пояснень третьої особи - завідуючої Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_5. вона знає відповідачку по справі ОСОБА_1 як особу яка неодноразово змінювала заповіти заповідаючи будинковолодіння та присадибну земельну ділянку особам, які не являлися її родичами. Зміну заповітного розпорядження ОСОБА_1 пояснювала неналежним за нею доглядом. Також ОСОБА_1 укладала договір дарування будинковолодіння та присадибної земельної ділянки стороннім особам, які не являлись її родичами, а потім в судовому порядку визнавала укладений договір недійсними посилаючись на неналежний за нею догляд. Тому 10.04.2014 року ОСОБА_5 пропонувала ОСОБА_1 укладати з ОСОБА_3 договір довічного утримання, роз'яснювала різницю правових наслідків між договором довічного утримання та договором дарування, роз'яснювала правові наслідки укладення договору дарування, переконалась в розумінні ОСОБА_1 значення, умов, та правових наслідків договору дарування. ОСОБА_1 наполягала на укладанні саме договору дарування. При отриманні консультацій та при укладанні договору ОСОБА_1 не скаржилася на поганий слух і зір.

Як видно з показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, позивачка ОСОБА_1 є їхньою тіткою і ніколи не мала наміру укладати договір дарування будинковолодіння та земельної присадибної ділянки сторонній особі. Позивачка говорила, що хоче проживати в сім'ї, яка її доглядатиме. Відповідач по справі не здійснює належного догляду за ОСОБА_1

З показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 видно, що ОСОБА_1 була ініціатором та наполягала на укладенні договору дарування будинковолодіння та присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 та хотіла проживати в його сім'ї.

Як видно з копії дарування від 10.04.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про передачу дарувальником ОСОБА_1 обдарованому ОСОБА_3 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Згідно п.3.5 вказаного договору, який підписала позивачка, дарувальник стверджує, що розуміє значення і умови цього договору та його правові наслідки, підтверджує дійсність намірів при його укладенні. Згідно п.3.7 вказаного договору дарувальник має право користуватися цим будинком. Згідно п.3.8 вказаного договору сторони розуміють, що договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованого вчинення на його користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру. Згідно п.6.1 вказаного договору сторони ознайомлені нотаріусом зі змістом статей 182, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 225, 228, 229, 230-235,236, 377, 718,719, 720, 721, 722, 723-728 Цивільного кодексу України. Згідно п.6.2 вказаного договору строни стверджують, що зміст договору та зміст статей Цивільного кодексу, вказаних у п.6.1 цього договору, їм зрозумілі, питань, які залишилися б нез'ясованими та незрозумілими для них немає.

З довідок наданих суду представником позивача видно, що перелічені у вказаних довідках хвороби виявлені у ОСОБА_1 протягом 2014 року, тобто після укладення спірного договору дарування.

Згідно вимог п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину ( стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Аналіз вище викладених доказів дає суду підстави вважати, що позовні вимоги є не обґрунтованими і незаконними, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 212, 215 ЦПК України, ст. 229 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд -

р і ш и в :

Відмовити в позові.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.А. Крекотень

Згідно: голова суду Г.Б. Савинський

ст. секретар Л.Г. Несмирна