Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4524/14 Головуючий у 1-й інстанції Баруліна Т.Є.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2014 року всправі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 19.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №CRL-SМЕ202/148/2008, згідно з умовами якого остання отримала кошти в розмірі 195 000 доларів США шляхом їх безготівковогопереказу на поточний рахунок відповідача, зі сплатою 5,4% річних та FIDR, строком до 18.03.2017 року.

23.09.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно умов цього договору Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором№CRL-SМЕ202/148/2008 від19.03.2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем.

Однак, відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредит та відсотки за користування кредитом. В зв'язку з чим, станом на 14.12.2012 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 1 860 429 грн. 25 коп., в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 174 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 419 576 грн. 52 коп.; заборгованість за відсотками - 42 690,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 341 222 грн. 05 коп.; пеня, нарахована відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору на прострочену заборгованість в розмірі 1% - 128 425 грн. 21 коп.

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1 860 429 грн. 25 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн.

Під час розгляду справи представник позивача збільшив розмір позовних вимог та зазначив, що станом на 10.06.2014 року у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 10 411 230 грн. 90 коп., в тому числі: сума заборгованості за тіломкредиту - 174 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 057 694 грн. 25 коп.; заборгованість за відсотками - 15 329,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 181 280 грн. 14 коп.; пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% за кожний день прострочення сплати кредиту - 8 172 256 грн. 51 коп. Позивач остаточно просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10 411 230 грн. 90 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CRL-SМЕ202/148/2008 від19.03.2008 року в сумі 2 338 974,39 грн. та судові витрати у сумі 3654 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ст.ст. 1054, 1050 ч.2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредитної лінії №СRL-SME202/148/2008. Згідно з умовами договору ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 195 000 доларів США на споживчі цілі строком до 18.03.2017 року. За умовами кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотку у розмірі 5,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщенні в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. А у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань, встановлених цим договором, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток підвищується на 2% річних, в порядку передбаченому цим договором. Сума кредиту наданого протягом дії цього договору може погашатись Позичальником через поточний чи транзитний рахунок, починаючи з 5 (п'ятого) банківського дня користування кредитом для користування кренимо, не враховуючи дату видачі кредиту, та впродовж всього строку дії ліміту кредитної лінії, а також наступних 36 (тридцяти шести) календарних місяців, що слідують за останнім місяцем строку дії ліміту кредитної лінії, якщо інше не передбачене цим договором (п.1.5.1 частини №2 кредитного договору). За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожний день прострочки.

Погашення відповідної частини кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням. Згідно п. 1.5.1.1 кредитного договору нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту.

Відповідно до п.1.10.1 частини №2 кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

23.09.2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно умов цього договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №СRL-SME202/148/2008 від 19.03.2008 р., укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою.

Банк у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов'язання за договором і надав відповідачці ОСОБА_2 кредитну лінію, з лімітом кредитної лінії у розмірі 195 000 доларів США, що підтверджується наданими кредитними заявками, які є фінансовими документами і підтверджують надання відповідачу коштів : від 24.03.2008 на суму 11 000 доларів США, від 26.03.2008 на суму 7 000 доларів США, від 15.04.2008 на суму 15 000 доларів США, від 23.04.2008 на суму 8 000 доларів США, від 16.05.2008 на суму 67 000 доларів США, від 29.05.2008 на суму 8 000 доларів США, від 09.06.2008 на суму 9 695 доларів США, від 17.06.2008 на суму 8 000 доларів США, від 23.06.2008 на суму 15 000 доларів США, від 07.07.2008 на суму 8 000 доларів США, від 07.08.2008 на суму 17 000 доларів США, від 05.09.2008 на суму 8 000 доларів США, від 08.09.2008 на суму 8 000 доларів США, від 03.10.2008 на суму 8 000 доларів США, від 09.10.2008 на суму 65 000 доларів США.

Однак відповідачка у свою чергу не виконала свої зобов'язання за кредитною лінією, та здійснила погашення суми кредиту тільки 20.05.2008 року у розмірі 88 695 доларів США, у зв'язку з чим станом на 10.06.2014 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 10 411 230 грн. 90 коп., в тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту -174 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 057 694 грн. 25 коп.; заборгованість за відсотками - 15 329,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 181 280 грн. 14 коп.; пеня, нарахована на суми заборгованості в розмірі 1% за кожний день прострочення сплати кредиту - 8 172 256 грн. 51 коп.. (а.с.12,13,22,23,54,111)

Задовольняючі позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не спростований розрахунок банку і наявність вказаної заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд правильно встановив обставини справи та вірно виходили з того, що договір укладено згідно з законом, а сторони повинні виконувати взяті на себе зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як передбачено ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, банк виконав взяті на себе зобов'язання, однак відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у результаті чого утворилась заборгованість.

Згідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах вимог заявлених позивачем і на підставі доказів, наданих сторонами. За вимогами 10, 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Клопотань про витребування доказів в апеляційній інстанції від сторін не надходило.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростований відповідачем. Альтернативного розрахунку або квитанцій, які не враховані банком при проведені розрахунку заборгованості, відповідачі суду не надали, не визначається відповідачами і в чому його невірність, а тому за правилами ст. 11, 60 ЦПК України вірно визначений судом як такий , що не спростований відповідачем.

Доводи апеляційної скарги проте, що договір є неукладеним через відсутнього розпису загальної вартості кредиту для споживача, чим порушене ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», за вимогами якої кредитний договір повинен містити детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту не приймаються колегією судів, оскільки дана редакція абз.6 ч. 4 ст. 11 цього Закону не застосовується до вирішення питання про дійсність оспореного договору, так як введена у дію Законом України № 3795-VI від 22.09.2011 у той час, як оспорений договір укладений 19.03.2008 року.

Крім того матеріалами справи підтверджується, що умови кредитного договору були погоджені сторонами та затверджені їх підписами під договором. Сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови кредитного договору. Зокрема, ОСОБА_2 отримала кредит, підтвердив те, що умови кредитного договору та інша необхідна інформація повідомлені їй письмово перед укладенням договору.

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердила факт надання йому повної інформації про умови договору, а саме: мету, відповідно до якої кредит може бути використаний, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути наданий, строк, на який кредит може бути отриманий, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їхню частоту та об'єми, можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Підпис відповідача в договорі кредиту є підтвердженням факту надання йому банком повної інформації про умови кредитування та його погодження з цими умовами.

Отже ОСОБА_2 до підписання договору, мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

ОСОБА_2 не надано жодного підтвердження факту того, що при укладенні кредитного договору банком не була надана їй необхідна інформація.

Доводи про порушення у договорі п.9 ч.1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" , а саме відсутність істотної умови відповідальності банку є такими, що не відповідають тексту Кредитного Договору, за яким п.2.1-2.1.2 передбачає обов'язки та відповідальність банку.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строку позовної давності до відсотків за період з січня 2010 року по червень 2010 року, то таке твердження не приймається колегією судів, оскільки відповідно до вимог ст. 267 ЦК України строк позовної давності застосовується тільки за заявою сторони, яка мала бути ним порушена до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Такої заяви до ухвалення рішення у справі не має.

Колегіє судів не приймаються доводи апеляційної скарги, що вона не може перевірити чи вірно розраховано відсотки банком оскільки в апеляційній скарзі відповідно до вимог ст. 295, 303 ЦПК України, клопотань про витребування доказів ( або більш детального розрахунку банку) вона не давала, розрахунок банку не спростувала, а суд діє відповідно вимог ст. 11 ЦПК України на принципах диспозитивності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову , як проте вимагає відповідач не має.

Керуючись ст.ст. 303,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді