АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2146/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_8 про припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_8 про припинення поруки та визнання недійсним договору про внесення змін до договору поруки, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2006 року між ним, Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на даний час ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_8 був укладений договір поруки № 1-895/06-034-438. Вказаний Договір поруки був укладений в забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-438, укладеним 04.09.2006 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», та на підставі якого банк надав ОСОБА_6 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 44000 доларів США зі сплатою 12.85 % річних з кінцевим строком повернення кредиту до 02.09.2016 року.

Згідно з п.1 Договору поруки, предметом цього договору є надання поруки позивачем як поручителем за виконання позичальником - ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним договором (повернення кредиту в розмірі 44000 доларів США, відповідно до наведеного графіку та кінцевим терміном погашення до 02.09.2016р.; сплата відсотків за використання кредиту в порядку та в строки визначені Договором кредиту у розмірі 12,85 % річних; сплата можливих штрафних санкцій, визначених Договором кредиту; відшкодування витрат на здійснення забезпеченої порукою вимоги ).

Однак, в березні 2014 року йому стало відомо, що в жовтні 2008 року між відповідачами була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до кредитного договору, згідно умов якої з 20.10.2008 року розмір відсоткової ставки за користування кредитом по кредитному договору збільшився до 14,85% річних. До цього часу будь-яких повідомлень від ПАТ «Укрсоцбанк» про вказані зміни відсоткової ставки для ОСОБА_8 за користування кредитом по кредитному договору ОСОБА_6 не отримував, та згоди на продовження поруки щодо таких змін умов кредитного договору відповідачу не надавав.

Не будучи проінформованим зі сторони банку про збільшення ще з 20.10.2008 року відсоткової ставки за кредитним договором, позивач 29.10.2012 року уклав із відповідачами договір про внесення змін до договору поруки, яким були змінені редакції підпунктів 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2 договору поруки щодо зміни умов та обсягу відповідальності перед банком як поручителя.

З урахуванням викладених обставин, просив суд визнати припиненою його поруку перед ПАТ «Укрсоцбанк» з 20.10.2008 року за договором поруки № 1-895/06-034-438 від 04.09.2006 року та визнати недійним договір про внесення змін до договору поруки № 1-895/06-034-438 від 04.09.2006 року.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 2 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки в даному випадку, практичне застосування строку позовної давності при вирішенні спору можливе, оскільки судом встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, є порушеним, що не заперечується відповідачем.

Встановлено, що 04.09.2006 року між позивачем ОСОБА_6, відповідачем

Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на даний час ПАТ

«Укрсоцбанк» ) та відповідачкою ОСОБА_8 укладено договір поруки № 1-895/06-034-438 (а.с. 4-5)

Вказаний договір поруки був укладений в забезпечення виконання ОСОБА_8 зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-438,

укладеним 04.09.2006р. між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», та па підставі якого Банк надав

ОСОБА_6 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 44000 доларів США зі сплатою 12,85% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 02.09.2016 року.

Згідно з п. 1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором у повному

обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення

суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних

санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором про надання не відновлювальної кредитної лінії № 895/06-034-438 від 04.09.2006 року.

Відповідно до п.п. 2.1.1-2.1.4 п. 2.1 договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов'язання становить: повернення кредиту в розмірі 44000 доларів США, відповідно до наведеного графіку та кінцевим терміном погашення до 02.09.2016 року; сплати відсотків за користування кредитом в порядку та в строки визначені договором кредиту у розмірі 12,85% річних; сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту; відшкодування витрат на здійснення забезпеченою порукою вимоги.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Ч. 2 ст. ст.. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Враховуючи вищевказані норми закону, суд вірно прийшов до висновку про те, що оскільки у зв'язку зі збільшенням процентної ставки відповідно збільшується і майнова відповідальність поручителя у разі невиконання основного зобов'язання позичальником, тому згода позивача на збільшення процентної ставки є обов'язковою.

Разом з тим, суд встановив, що згода позивача на зміну процентної ставки отримана не була, банк не погоджував з поручителем це питання, адже в жовтні 2008 року лише між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору , згідно з умовами якої з 20.10.2008 року розмір відсоткової ставки за користування кредитом по кредитному договору збільшився до 14,85% річних. При цьому, про те, що відсоткова ставка за кредитним договором була збільшена 20.10.2008 року позивач не був проінформований.

Позивачем не було підписано додаткової угоди про збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, він не отримував письмових повідомлень від банку з даного приводу у 2008 році.

Збільшення розміру процентної ставки відбулося без згоди поручителя і призвело до збільшення обсягу його відповідальності, а тому висновок суду про наявність підстав для припинення договору поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦПК України відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду про безпідставність тверджень позивача про те, що про збільшення відсоткової ставки він дізнався у березні 2014 року.

Такі твердження спростовані належними та допустимими доказами по справі.

Зокрема, 22.12.2010 року на адресу ОСОБА_6 банком направлена вимога про погашення ним, як поручителем, заборгованості за забезпеченим його порукою кредитним договором. В тексті вимоги, зокрема, було зазначено суму виданого кредиту та розмір процентної ставки 14,85% річних, тобто зазначено обсяг відповідальності поручителя. Зазначену вимогу позивач отримав 23.12.2010 року особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24)

Таким чином, позивач у грудні 2010 року був обізнаний про збільшення відсоткової ставки, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності, але не звернувся за захистом свого порушеного права.

Крім того, 29.10.2012 року ОСОБА_6 укладено із відповідачами договір про внесення змін до договору поруки, яким були змінені редакції підпунктів 2.1.1 та 2.1.2 п.2 договору поруки щодо зміни умов та обсягу відповідальності перед ПАТ «Укрсоцбанк» як поручителя (а.с. 26)

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу , яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові .

Представником відповідача заявлено вимогу про застосування судом позовної давності (а.с. 23)

Суд вірно застосував строк позовної давності до правовідносин щодо визнання договору поруки припиненим, оскільки в даному випадку практичне застосування строку позовної давності при вирішенні спору можливе, адже судом встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, є порушеним .

З огляду на це, суд також правильно відмовив у задоволенні вимог позивача щодо визнання недійсним договору від 29.10.2012 року про внесення змін до договору поруки оскільки вони є похідними від вимог щодо визнання договору поруки припиненим.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують та не дають підстав для її задоволення, оскільки носять суб'єктивний характер і ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 липня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :