АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3114/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВишні Н. В.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М.М.

з участю: представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Сенченкова І.Г.,

представника органу опіки та піклування Корчевської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_10, треті особи: Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_11 про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 березня 2006 року між її батьком ОСОБА_10 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_11 13.03.2006 року і зареєстрований в реєстрі за № 653, яким забезпечувалося виконання зобов'язань за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13 березня 2006 року, укладеним між ОСОБА_10 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1

Позивачка посилається на те, що при укладенні договору іпотеки були порушені її права, так як на той час була малолітньою і оскаржуваний договір відповідачі уклали без згоди органу опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. Вважає, що договір укладений з грубим порушенням законодавства України в зв'язку з чим повинен бути визнаний недійсним.

Також в позові зазначає, що згідно даних кредитного договору та оспорюваного договору іпотеки та даних будинкової книги, в будинку, який є предметом іпотеки, до укладення та на момент укладення договору іпотеки, а саме з 21 лютого 2006 року були зареєстровані батько ОСОБА_10 та троє неповнолітніх дітей позичальника ОСОБА_10: ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Тому просить суд: - визнати недійсним договір іпотеки від 13.03.2006 року, укладений ОСОБА_10 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу, номер реєстрації 652, предметом іпотеки якого є будинковолодіння по АДРЕСА_1

- скасувати заборону на відчуження майна, зазначеного в іпотечному договорі від 13.03.2006 року, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1

- стягнути судові витрати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи, що ухвала суду першої інстанції є незаконна, постановлена з значним порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі на підставі ст. 122 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив з того, що даний спір і з тих самих підстав та за участю тих самих сторін був розглянутий Звенигородським районним судом, який своїм рішенням від 20 січня 2014 р. задовольнив позов Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_10, треті особи: Органи опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_11 про визнання договору іпотеки недійсним.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 08 травня 2014 року вказане рішення Звенигородського районного суду від 20 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, яка знаходиться на розгляді в цьому чи іншому суді або зі справою, у якій вже ухвалене рішення, яке набрало законної сили.

Якщо подано тотожну позовну заяву, але при цьому вже є рішення, яке набрало законної сили, суддя відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вірно врахував, що питання про визнання договору іпотеки від 13.03.2006 року, укладеного ОСОБА_10 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу, номер реєстрації 652, предметом іпотеки якого є будинковолодіння по АДРЕСА_1 вже було предметом розгляду в судах. По ньому апеляційною інстанцією ухвалено рішення від 20 січня 2014 року по справі за позовом Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_10, треті особи: Органи опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_11 про визнання договору іпотеки недійсним, яким у задоволенні позову відмовлено.

Посилання апелянта на те, що при зверненні Звенигородської міжрайонної прокуратури до суду з аналогічним позовом вона була повнолітньою і повинна була приймати участь у справі та могла надати більше доказів, є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами.

Вважаючи, що договір іпотеки був укладений без погодження з органом опіки та піклування, тоді як в іпотечному будинку на момент його укладення були зареєстровані неповнолітні діти, прокурор звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_10, в тому числі і в інтересах позивачки ОСОБА_6, якій на день укладення договору іпотеки виповнилося 14 років. Тобто, звернення його до суду не було абстрактним - в інтересах держави, а конкретним - в інтересах неповнолітніх дітей в тому числі і ОСОБА_6. Прокурор не обмежений у правах щодо надання необхідних доказів у підтвердження позову, а навпаки має ширші права на звернення до відповідних органів та одержання від них таких доказів.

Аналізуючи тотожність позовів прокурора та ОСОБА_6, колегія суддів приходить до висновку, що є абсолютно тотожними сторони, предмет та підстави позову ОСОБА_6 із справою за позовом Звенигородської міжрайонної прокуратури в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_10, треті особи: Органи опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_11 про визнання договору іпотеки недійсним, у якій вже ухвалене рішення, що набрало законної сили 8 травня 2014 року.

Тому суд першої інстанції постановив законну і обґрунтовану ухвалу про відмову у відкритті провадження в справі на підставі п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що дані обставини, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для відхилення скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст.303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_10, треті особи Орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, приватний нотаріус ОСОБА_11 про визнання договору іпотеки недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :