Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації - Кушніра С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районно державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7, про припинення права на часту у спільному майні та визнання права власності на частину квартири, -

у с т а н о в и в :

20.08.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про припинення права на часту у спільному майні та визнання права власності на частину квартири, в якому, з урахування поданої заяви про зміну предмету позову, просить припинити право ОСОБА_6 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 з переходом права власності на зазначену частку позивачу з наступною реєстрацією цього права у встановленому законом порядку, визнати за позивачем право власності на спірну частку квартири та після набрання рішенням суду законної сили видати ОСОБА_5, як законному представнику ОСОБА_6 76673 грн. вартості спірної частини квартири, внесених позивачем на депозитний рахунок суду. Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачки - ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1. Позивачка як мати померлого прийняла спадщину на 1/6 частину квартири та 12.06.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину. Син померлого - ОСОБА_9 також прийняв спадщину після смерті батька, однак не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку зі смертю, тому належну ОСОБА_9 спадщину у вигляді 1/6 частини квартири отримала його мати ОСОБА_7 - третя особа у справі. Крім того, казаній третій особі у справі належить ще ? частина квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 15.01.2007 року. З часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 і по даний час ОСОБА_5 як законний представник ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 не отримала незважаючи на відсутність, на думку позивача, будь-яких об'єктивних перешкод для цього. Позивачка зазначає, що неповнолітня ОСОБА_6 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5 у спірній квартирі не проживають та не зареєстровані, натомість проживають за адресою: АДРЕСА_2. Позивачка вказує, що має намір сплатити ОСОБА_6 вартість 1/6 частини спірної квартири у розмірі 76673,00 грн., яка визначена суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Аванті-Груп» відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2014 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що спірна квартира є двокімнатною і не може бути поділена, частка ОСОБА_6 є незначною (6,48 кв.м. загальної площі, 3,85 кв.м. житлової площі) і не може бути виділена в натурі, крім того ОСОБА_6 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5 проживає у вказаному вище будинку і не має потреби у житлі, тож припинення права власності ОСОБА_6 не завдасть останній істотної шкоди. Позивачка зазначає, що ОСОБА_5 не приймає будь-якої участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів. Також позивачка посилається на те, що між нею та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 склались неприязні відносини, оскільки ОСОБА_5 шляхом вбивства позбавила життя сина позивачки, що встановлено вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 06.02.2012 року та до теперішнього часу не сплатила позивачці визначені вироком суду суму матеріального збитку у розмірі 15000,00 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. Позивачка вважає вирок суду занадто м'яким, а тому до цього часу переживає психологічний стрес та зазнає моральних страждань і жодних відносин з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не підтримує. У зв'язку з наведених між сторонами склались неприязні стосунки, а тому спільне володіння і користування нерухомим майном, за твердженням позивача, є неможливим. За наведених обставин, із посиланням на положення ст. 365 ЦК України позивачка просить задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що її син ОСОБА_8 помер, оскільки відповідачка ОСОБА_5 позбавила його життя завдавши різану рану ножем по кровоносній судині і не надала йому допомоги. Син в той час опинився у ОСОБА_5, оскільки дуже любив свою доньку ОСОБА_6 та приїхав відвідати її. На той час шлюб між її сином та ОСОБА_5 був розірваний. Позивачка зазначає, що поховала сина та після поховання зверталась до ОСОБА_5 з приводу спадщини, однак на той час вона відповіла, що їй нічого не потрібно. Позивачка вказує, що ОСОБА_5 уникає контактів із нею та каже, що коли дитина виросте сама буде вирішувати, що їй робити з належною їй частиною квартири. При цьому, позивачка вважає, що ОСОБА_5 на справді має намір заволодіти усією квартирою, тому до цього часу і не оформлює спадщину офіційно. За наведених обставин позивачка з морально-психологічної точки зору не може проживати разом з ОСОБА_5 та її донькою, крім того позивачка зазначає, що ОСОБА_5 жодної суми за вироком суду їй не сплатила, а сплату всіх комунальних послуг по квартирі несе позивачка та третя особа у справі - ОСОБА_7 З питанням про спільне користування квартирою відповідачка ОСОБА_5 до позивачки не зверталась. Також позивачка зазначає, що орган опіки та піклування при винесенні негативного висновку щодо можливості припинення права власності неповнолітньої ОСОБА_6 на спірну частину квартири, особисто її не запрошував та дійсні обставини справи не встановив. На даний час позивачці належить 1/6 частина квартири, ОСОБА_6 також належить 1/6 частина квартири, а третій особі у справі належить ? + 1/6 частини квартири. Третя особа у справі ОСОБА_7 є першою дружиною померлого сина позивачки і затвердженням останньої, лише вона опікується позивачкою надаючи їй допомогу в оплаті комунальних послуг, придбання ліків та ін. В судовому засіданні позивачка зазначила, що на даний час не внесла визначену суб'єктом оціночної діяльності суму вартості 1/6 частини спірної квартири на депозитний рахунок суду, однак у разі прийняття позитивного рішення суду одразу внесе вказані кошти. Також позивачка зазначила, що зі своєю онукою ОСОБА_6 вона не спілкується приблизно 3,5 роки, оскільки онука їй не дзвонить, а її мати ніколи дитину не привозила.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що частка ОСОБА_6 у спірній квартирі є незначною і становить приблизно 3,5 кв.м. житлової площі. Позивачка як мати, тяжко переживає смерть свого сина, він стікав кров'ю, а ОСОБА_5 жодної допомоги не надала, тож жити з такою людиною та спілкуватись із нею та дитиною позивачці неможливо. На думку представника, ОСОБА_5 діє не в інтересах своєї доньки ОСОБА_6, оскільки до цього часу не оформила права останньої на спадкове майно. Третя особа у справі ОСОБА_7 володіє більшою частиною квартири, при цьому позовні вимоги позивачки підтримує також як і позивачка не має бажання жити разом з ОСОБА_5 та володіти спільним майном. Представник вважає, що задоволення позову не призведе до порушення прав дитини, при цьому на даний час порушують права саме позивачки, оскільки вона обмежена у своєму праві власності, не може реалізувати належне їй майно, адже покупці не мають бажання придбавати майно, яке належить в частках кільком співвласникам. Позивачка сплачує комунальні послуги, при цьому відповідачка участі в утриманні майна не приймає. За твердженням представника, позивачка діє в інтересах своєї онуки, щоб в кінцевому результаті дитини не залишилась зовсім без квартири і без грошей.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у позові з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи і додатково пояснив суду, що задоволення позову є неможливим, оскільки позивачка не внесла на депозитний рахунок суду вартості спірної частини квартири, ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_6 не ставили питання про спільне користування майном і проживання в квартирі та навіть не намагались цього робити, тож посилання позивачки на те, що спільне користування квартирою є неможливим, на думку представника, безпідставні. Також, представник вважає необґрунтованими посилання сторони позивача на те, що позивачка несе витрати по оплаті комунальних послуг, а відповідачка не приймає участі в утриманні майна, адже ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній квартирі не зареєстровані, тож жодних коштів за цих осіб позивачка не сплачує. Крім того, представник посилається на те, що будинок в якому проживає дитини, знаходиться в іпотеці банку та належить матері ОСОБА_5 - бабусі ОСОБА_6, тож говорити про те, що дитина забезпечена житлом не можна. Також представник вказує, що позивачка так само як і ОСОБА_6 володіє 1/6 частиною квартири, тож з незрозумілих причин позивачка вважає свою частину значною, а частину онуки незначною.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районно державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, до суду надійшли письмові пояснення третьої особи на подану позову заяву, які долучені до матеріалів справи і за змістом яких, третя особа просить розглядати справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та вважає, що позов підлягає до задоволення.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення та просить відмовити у позові посилаючись на те, що задоволення позову призведе до втрати дитиною майнових прав на житло, а відповідно до п. 67 Постанови КМУ від 24.09.2008 року дозвіл на вчинення право чинів щодо нерухомого майна дитини надається лише у разі гарантування збереження її права на житло. Також, обґрунтовуючи свої заперечення на позовну заяву представник посилається на положення ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних та безпритульних дітей», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 3 Конвенції про права дитини.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 41).

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.06.2014 року спадкоємцями майна ОСОБА_8 є: ОСОБА_1 - на 1/3 частку майна; ОСОБА_9 - на 1/3 частку майна та ОСОБА_6 - на 13/ частку майна. Спадщина складається з ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 42).

Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, ОСОБА_6 народилась 09.06.2006 року, матір'ю дитини є ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_8 (а.с. 57).

Відповідно до довідки форми 3 виданої ЖРЕО-403 11.07.2014 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 - позивачка у справі (а.с. 54).

Згідно звіту про оцінку майна від 21.07.2014 року складеного ТОВ «Аваніт-Груп», ймовірна ринкова вартість 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 становить 76673,00 грн.(а.с. 5-35).За змістом навної в матеріалах справи копії реєстраційного посвідчення №036459, ? частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 - третій особі у справі (а.с. 91).

Крім того, тертій особі у справі ОСОБА_7 належить ще 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 92).

За даними Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_6 фактично проживає в АДРЕСА_2. Дані щодо місця реєстрації вказаної малолітньої особи відсутні (а.с. 109). При цьому, за змістом наявної копії іпотечного договору від 18.10.2007 року, вказаний будинок знаходиться в іпотеці АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та третя особа ОСОБА_7 у встановленому законом порядку зареєстрували своє право власності на належні їм по 1/6 частині квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Такими обставинами, що визнані сторонами і не підлягають доказуванню суд визнає: відсутність належного оформлення спадкових прав ОСОБА_6 на належну їй після смерті батька 1/6 частину квартири АДРЕСА_1; відсутність на час розгляду справи будь-яких звернень ОСОБА_5, яка є законним представником ОСОБА_6 до позивача щодо спільного володіння і користування квартирою АДРЕСА_1; невнесення позивачем на час розгляду справи та прийняття рішення вартості спірної частки у спільному майні на депозитний рахунок суду.

Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1297 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно положень ст.ст. 355, 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За змістом ст. 182, 334 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що належну ОСОБА_6 частину квартири не можна вважати незначною, оскільки вона дорівнює частці яка належить і самій позивачці, а вираження її у квадратних метрах не вказує на незначність, адже її вартість згідно висновку про оцінку майна становить 76673,00 грн., що не можна визнати незначним.

Посилаючись на те, що виділити в натурі належну ОСОБА_6 частину квартири не можливо та річ є неподільною, позивач вказує на технічні характеристики квартири, однак будь-яких доказів щодо наявності висновку спеціаліста з цього приводу стороною позивача не надано, адже питання про можливість виділення в натурі належної частина майна потребує спеціальних знань. При цьому, позивачем не заявлялось клопотань про проведення відповідної судової експертизи.

Стосовно тверджень позивача, що спільне володіння та користування майном є неможливим, суд вважає, що вони є безпідставними, адже судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_10, як законний представник ОСОБА_6, на час розгляду справи жодного разу не зверталась до позивача за вирішенням питання спільного користування майном. При цьому, підстави які б вказували на неможливість спільного володіння майном на час розгляду справи відсутні.

Крім того, вирішуючи спір суд вважає, що припинення права власності неповнолітньої ОСОБА_6 на належну їй частину квартири завдасть істотної шкоди дитині, оскільки житловий будинок в якому вона на даний час фактично проживає належить матері ОСОБА_5 та знаходиться в іпотеці банку, а будь-які дані про те, що ОСОБА_6 чи її мати ОСОБА_5 мають у власності інше житло або житлові права в матеріалах справи відсутні.

Також відмовляючи у позові суд виходить з того, що в порушення положень ст. 365 ЦК України, позивачка не внесла на депозитний рахунок суду суму вартості спірної частки квартири. При цьому, попереднє внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду є обов'язковою умовою для можливості задоволення позову про припинення права особи на частку у спільному майні.

Одночасно суд приймає до уваги, що станом на час розгляду справи спадкові права ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оформлені та її право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що підлягає державній реєстрації, не зареєстроване, тож фактично право власності на вказане майно ОСОБА_6 не набула.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 182, 334, 355, 356, 365, 1268, 1297 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районно державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7, про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -