Справа № 219/1579/2014-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

22 квітня 2014 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької обл. Худіної О.О., розглянувши заяву Комунального підприємства «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу судового наказу.

Встановив:

21.03.2014 року до суду надійшла зазначена заява.

Заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника на свою користь заборгованість за комунальні послуги за період з 01.11.2012р. по 01.01.2014р. в сумі 4445,04 грн. та судові витрати.

Під час підготовки до розгляду заяви судом отримана інформація з Адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в Донецькій області, згідно якої боржник ОСОБА_2 значився зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 гурт, кв. 85 в період з 19.07.2006 року по 31.12.2006 року, в той час як вимоги заявником предявляються до боржників за період з 01.11.2012 року по 01.01.2014 року.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказаного провадження», наявність спору про право є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою про видачу судового наказу, така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011року, ЦПК України не передбачається можливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Таким чином, вимога щодо солідарного стягнення з боржників заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2012р. по 01.01.2014р. в сумі 4445,04 грн. не може бути визнана судом безспірною та як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказаного провадження у звязку із наявністю спору про право.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 р., наявність спору про право (п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Дані обставини позбавляють суд можливості зробити однозначний та безспірний висновок щодо виникнення у заявника права вимоги за судовим наказом та відсутності спору про право.

Відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 100 ІІПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, та роз'яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя,-

Ухвалив:

Комунальному підприємствуа «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» у прийнятті заяви про видачу судового наказу до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за комунальні послуги за період з 01.11.2012р. по 01.01.2014р. в сумі 4445,04 грн.- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької обл. протягом 5 ти днів після отримання копії ухвали.

Суддя О.О.Худіна