Справа № 734/4171/13-ц Провадження № 22-ц/795/1466/2014 Головуючий у I інстанції: Бараненко С. М.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

16 вересня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів : Вінгаль В.М., Харечко Л.К.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення районного суду, задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що зазнав матеріальних витрат через невиконання ОСОБА_2 взятих зобов"язань та порушення його прав, що не було враховано судом при постановленні рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 125 чинного ЗК України, право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що позивачеві в порядку, передбаченому законом, жодне з наведених вище прав на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 не належить. Право власності на вказану ділянку не належить і відповідачеві ОСОБА_2

За таких обставин, не маючи права приступати до використання вказаної земельної ділянки , позивач змонтував на ній пересувний будиночок, облаштував сарай та навіс, забетонував подвір'я, звів паркан, завіз в будиночок особисті речі.

Посилаючись на те, що відповідач не допускає його до власного будиночка та належних йому речей , позивач просив стягнути з ОСОБА_2 вартість будинку, грошові кошти , витрачені ним на облаштування подвір'я, зведення навісу, сараю, паркану, витрати, понесені ним на оплату послуг повіреного в сумі 2500 грн та 10000 грн морального відшкодування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що пересувний будиночок та інше майно, яке належить на праві власності позивачеві існує в наявності , відтак підстави для стягнення з відповідача вартості зазначеного майна відсутні , оскільки за ст. 1166 ЦК України стягненню підлягає шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Твердження позивача про те, що відповідач не допускає його до пересувного будиночка та до його особистих речей не може бути підставою для задоволення позову про стягнення вартості зазначеного майна, оскільки за наявності майна в натурі та відсутності позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо відповідного майна, підстави для стягнення майнової шкоди відсутні.

Оскільки вимоги матеріального характеру не підлягають задоволенню, суд першої інстанції вірно визначився щодо вимог про стягнення 10000 грн морального відшкодування та 2500 витрат , понесених на послуги повіреного за договором доручення, відмовивши у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :