Справа № 463/984/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/7255/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2014 року у справі за позовом Департаменту економічної політики Львівської міської Ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Департаменту економічної політики Львівської міської Ради заборгованість в розмірі 234 182,55 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради 2341,83 грн. судового збору.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.10.2014 року заяву представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 20.06.2014 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду у зв"язку з неналежною оцінкою судом обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що судом порушено норми процесуального права, а саме ст. 76 ЦПК України щодо належного повідомлення про розгляд справи.

Стверджує, що не отримував жодної повістки із суду, оскільки такі надсилалися на адресу за якою він в даний час не проживає та не зареєстрований, що підтверджується копією паспорта. Всю кореспонденцію за попереднім місцем реєстрації отримувала сусідка та передала її із тривалим запізненням, однак суд при перегляді заочного рішення та постановлення ухвали залишив поза увагою дані доводи.

Зазначає, що такими діями суд позбавив його права брати участь у судовому засіданні, надавати пояснення та докази чим порушив його конституційні права.

Просить заочне рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з"явилися, тому відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 06 січня 2012 року між Департаментом економічної політики Львівської міської Ради та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про пайову участь №4 у проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та автостоянками на АДРЕСА_1.

За умовами договору відповідач ОСОБА_3 зобов"язувався сплатити пайовий внесок в сумі 284 182,55 грн. на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова ( а.с.5).

Згідно п.2.2 договору, сплата пайового внеску повинна була проводитися у два етапи: сплата першої частини внеску в сумі 50 000 грн. до 20.01.2012 року, сплата другої частини внеску в сумі 234 182, 55 грн. до 31.12.2012 року.

Із укладеної між сторонами Додаткової угоди від 10.09.2013 року про внесення змін до вищеназваного договору №4 від 06 січня 2012 року п.2.2 договору викладено в новій редакції та продовжено відповідачу термін сплати іншої частини пайового внеску в розмірі 234 182,55 грн. до 01.12.2013 року. ( а.с.6).

Із матеріалів справи встановлено, що відповідач зобов"язання за договором виконав не в повному обсязі, другу частину пайового внеску в розмірі 234 182,55 грн. на рахунок ДЕП ЛМР не перерахував у визначений договором термін. Лист-претензія позивача від 17.12.2013 року про необхідність виконати умови договору залишені без задоволення. ( а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд підставно керувався вимогами ст.509 ч.1, 526, 625, 629 ЦК України та постановив законне рішення.

Відповідно до ч.2,3 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов"язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об"єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Подаючи заяву в суд першої інстанції про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_3 не пред"явив суттєвих доказів, які б спростовували позовні вимоги та не з"явився в судове засідання без поважних причин.

Доводи апелянта про неотримання ним судових повісток про виклик до суду не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке є законним.

Відповідно до ст.77 ч.1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомити суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Частина 2 ст. 77 ЦПК України гласить, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомити суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з"явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається із поштового повідомлення, як суд першої інстанції так і апеляційний суд надсилали судові повістки відповідачу ОСОБА_3 по адресі вказаній ним у заяві про перегляд судового рішення, однак такі повернулися за закінченням терміну зберігання. Представник відповідача отримала судову повістку, що підтверджується поштовим повідомленням, а відтак відповідно до ст.76 ч.5 ЦПК України вважається, що повідомлений сам відповідач.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідачем ОСОБА_3 не представлено жодних доказів, які б заперечували чи спростовували позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Статтею 308 ЦПК України зазначено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, - колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин