АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1500/14-ц Номер провадження 22-ц/786/264/15Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав,що відповідно до укладеного договору № PLXRRX10780244 від 27 березня 2007р. ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2358 грн. Однак, не виконуючи обов'язки по вказаному договору, станом на 14 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 36402,24 грн. яка складається з: 11967,27 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 27140,27 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 526,67 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1709,63 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" просив стягнути з відповідача.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 430 грн. 36 коп. судових витрат.

Рішення оскаржило ПАТ КБ "ПриватБанк", яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.03.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 укладений договір № PLXRRX10780244, згідно умов якого Банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 2358 грн. на строк 12 місяців починаючи з 27 березня 2007 року по 27 березня 2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 57,77 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 393 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки.

У зв'язку з невиконанням взятих зобов'язань за судовим наказом від 18 червня 2008 року, виданого Лохвицьким районним судом Полтавської області, з ОСОБА_3 на користьЗАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 5441,60 грн.

Обґрунтовуючи дані позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14 серпня 2014 року, яка становить 36402,24 грн. та складається з: 11967,27 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 27140,27 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 526,67 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1709,63 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач нараховував відсотки та неустойку починаючи з дня набрання чинності судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 18 червня 2008 року. Тобто, з 03 липня 2008 року, йому було відомо про наявність цього наказу та невиконання боржником своїх зобов'язань, тому суд прийшов до висновку про можливість застосування загального строку позовної давності до позовних вимог про стягнення відсотків, який сплив 04 липня 2011 року та спеціального строку позовної давності до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), який сплив 04 липня 2009 року.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідачем ОСОБА_3 заявлено суду про застосування наслідків спливу позовної давності ( а.с.42).

Умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 267,46 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами з «15» по «20» кожного місяця, в тому числі і процентів, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_3 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення процентів за користування кредитом з липня 2007р.,у зв'язку з чим банк в червні 2008р. звернувся з заявою про видачу судового наказу, а в подальшому у вересні 2014р. звернувся до суду з даним позовом.

У зв'язку з наведеним районний суд підставно застосував наслідки спливу позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості по сплаті відсотків, пені та штрафу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що мало місце переривання перебігу позовної давності здійсненням відповідачем платежів у вересні 2013р., - не має правового значення, так як ці платежі здійснені після спливу позовної давності - 04 липня 2013р.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: