Справа № 454/804/13 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/6205/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: представника ДП "Львіввугілля" Хробак Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Львіввугілля" про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив стягнути з відповідача 30 000 гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилається на те, що ДП "Шахта "Бендюзька" є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП "Львіввугілля", пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу шахта "Бендюзька", згідно розподільчим балансом. Він не перебував у трудових відносинах з ДП шахта "Бендюзька" і судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що ДП "Шахта "Бендюзька" є окремою юридичною особою і повинна нести відповідальність за своїми зобов'язаннями.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ДП "Львіввугілля" Хробак Г.В. щодо заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 вважав, що отримав професійне захворювання працюючи на підприємствах, що входили в структуру "Укрзахідвугілля", на базі якого, в подальшому, було створено ДП "Львіввугілля". Тому просив стягнути моральну шкоду саме із ДП "Львіввугілля".

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 травня 2013 року позов ОСОБА_4 було задоволено частково, і стягнуто з ДП "Львіввугілля" на його користь 10 000 гривень відшкодування моральної шкоди (а.с.43-47).

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у рішенні від 19 листопада 2013 року дійшла висновку, що відповідно до наказу Мінвуглепрому від 19 січня 2006 року "Шахта "Бендюзька" виділена зі склада ДП "Львіввугілля" і є правонаступником майнових прав і обов'язків ДП "Львіввугілля", пов'язаних із діяльністю відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька" згідно з розподільчим балансом. ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з шахтою "Бендюзька", яка є окремою юридичною особою.

Скасовуючи рішення першої й апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 02 квітня 2014 року зазначила, що для правильного вирішення справи судам необхідно було встановити комплекс майнових прав та обов'язків, зокрема щодо відшкодування моральної шкоди, які були передані за розподільчим балансом від ДП "Львіввугілля" до ДП "Шахта "Бендюзька" у зв'язку з виділенням відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька" зі складу ДП "Львіввугілля" та створенням ДП "Шахта "Бендюзька" (118-119).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції у рішенні від 12 червня 2014 року дійшов висновку, що із 02 березня 2006 року ДП "Шахта "Бендюзька" є окремою юридичною особою і самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, в тому числі щодо відшкодування моральної шкоди, а останнім місцем роботи позивача було ДП "Шахта "Бендюзька".

Даний висновок суду є вірним і ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи.

Судом та матеріалами справи установлено, що позивач ОСОБА_3 з 18 листопада 1981 року був прийнятий на роботу підземного електрослюсаря ІІІ розряду на шахту "Ім. Героя Радянського Союзу А.В. Лопатіна в/о "Укрзахідвугілля" (№1 "Червоноградська") та в 1995 році переведений на посаду підземного електрослюсаря 5-го розряду "Шахти "Червоноградскька" і був звільнений з роботи 30 жовтня 2006 року згідно п.1 ст.40 КЗпП.

У період роботи позивача підприємство неодноразово було реорганізовано та змінювало назву на шахту №2 "Великомостівська", ДВАТ "Шахта "Червоноградська", ДВАТ "Шахта "Бендюзька" ВП "Шахта "Бендюзька" ДП "Львіввугілля", ДП "Шахта "Бендюзька".

Так наказом Мінвуглепрому України від 02.02.2001 року №50 "Про перейменування ДХК "Укрзахідвугілля" та ДВАТ (шахт), що входять до його складу ДХК "Укрзахідвугілля" перейменовано на ВТ ДХК "Львіввугілля", ДВАТ "Шахта "Червоноградська" - на Шахта "Бендюзька".

Відповідно до п.1 наказу Мінвуглепрому від 19 січня 2006 року створено державне підприємство "Шахта "Бендюзька" шляхом виділення із складу ДП "Львіввугілля" відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька".

Також у п.6 зазначеного наказу установлено, що Державне підприємство "Шахта "Бендюзька" є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП "Львіввугілля", пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька", згідно з розподільчим балансом (а.с.34).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №425295 ДП "Шахта "Бендюзька" є юридичною особою, дата державної реєстрації - 02.03.2006 року, і на даний час, діяльність юридичної особи не припинена.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 №021410 від 05 червня 2007 року позивачу встановлено 40% втрати працездатності та призначено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням безтерміново.

Згідно довідки МСЕК серії ЛВА-2 №023632 від 28 жовтня 2008 року ступінь втрати працездатності ОСОБА_4 складає 55%.

Як встановлено судом, останнім місцем роботи позивача, згідно запису трудової книжки, було Державне підприємство "Шахта "Бендюзька".

Акт розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_3 від 23 травня 2007 року був складений Державним підприємством "Шахта "Бендюзька".

У п.16 даного Акту зазначено: професійне захворювання виникло при виконанні робіт в шкідливих умовах на протязі стажу роботи на шахті №1 "Червоноградська" з 18.11.1981р. по 13.06.1995 року, по професії електрослюсар підземний на протязі 13 років 7 місяців; на шахті "Бендюзька" з 13.06.1995р. по 30.10.2006 року по професії електрослюсар підземний на протязі 11 років 4 міс.

Відтак, обов'язок по виплаті відшкодування моральної шкоди позивачу не міг бути переданий та прописаний в розподільчому балансі ДП шахті "Бендюзька" від ДП "Львіввугілля", оскільки ВП "Шахта "Бендюзька" ДП "Львіввугілля" не було встановлено факту виникнення профзахворювання та не було проведено нарахування відшкодування моральної шкоди, а отже зобов'язання перед позивачем не існували на момент реорганізації ВП "Шахта "Бендюзька" в ДП "Шахта "Бендюзька". Позивач ОСОБА_3, як на момент реорганізації, так після її проведення, перебував у трудових відносинах лише з ДП "Шахта "Бендюзька".

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не має законних підстав для покладення обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди на ДП "Львіввугілля" за зобов'язаннями ДП "Шахта Бендюзька".

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.