Номер провадження: 22-ц/785/8757/14
Головуючий у першій інстанції: Бурнусус О. О.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Луняченка А.В.,Журавльова О.Г.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2014 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Представник комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 3625 грн. 94 коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить наступним власникам: ОСОБА_2 - 1/3 частина, ОСОБА_5 - 1/3 частина, ОСОБА_3 - 1/6 частина та ОСОБА_4 1/6 частина. Теплова енергія у квартиру відповідачів надавалась належним чином, заяви про відключення від централізованого опалення не поступало, отже відповідачі повинні сплачувати прийняті послуги згідно Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених КМ України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила), але споживачі порушили свої обов'язки, щодо проведення щомісячних розрахунків в наслідок чого, станом на 01.10.2013 року за ними рахується заборгованість в розмірі 3625 грн. 94 коп.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову, мотивуючи тим, що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 він не проживає, договору з позивачем щодо надання послуг по теплопостачанню не укладав та послугами позивача не користується і тому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також, надала суду заперечення згідно яких просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що між нею та позивачем не було укладено договору на надання послуг з централізованого опалення. Проте вона як власник 1/3 частина вищевказаної квартири відповідну частину за теплопостачання сплатила, а саме фактично сплачено за період виникнення боргу 5320 грн. 33 коп., а і іншу частину боргу повинні виплатити інші власники. На підставі вказаного в своїх письмових заперечення просила відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з неї наявної суми заборгованості за теплопостачання.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням про отримання судової повістки.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду ОСОБА_2 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи в апеляційному порядку повідомлялися належним чином.

За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргав підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду щодо стягнення судового збору солідарно з відповідачів не відповідають вимогам закону, роз'ясненням наданим в Постанові №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якими солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Що стосується стягнення за теплопостачання, у судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України та п.п.30, 31 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення споживач зобов'язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2010 року було встановлено, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідач в наступних частках: ОСОБА_4 -1/6 частина, ОСОБА_3 - 1/6 частина, ОСОБА_7 - 1/3 частина, ОСОБА_5 і дані обставини не заперечувався сторонами, тому з огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають.

Згідно статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

У відповідності до п.18 Правил надання послуг по централізованому опаленню наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених КМ України від 21.07.2005 року № 630 плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Відповідачі в порушення п.18 Правил своєчасно не проводили оплату теплопостачання, в результаті чого за ними виникла заборгованість, яка станом на 01.01.2012 року склала за послуги з централізованого опалення 4327 грн. 18 коп., яка до теперішнього часу не сплачена.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових меж опалення проведений у відповідності з тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1 від 06.01.2011 року, № 1695 від 15.12.2008 року, № 461 від 07.06.2013 року.

Судом обгрунтовано не прийняті до уваги доводи відповідача ОСОБА_5 щодо неможливості задоволення позову, з тих підстав що в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 він не проживає, договору з позивачем щодо надання послуг по теплопостачанню не укладав та послугами позивача не користується.

Так, згідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Також, судом обґрунтовано прийнято до уваги, що в квартиру, власниками якої є відповідачі, фактично надавались послуги по опаленню квартири і таким чином, відповідачі знаходились у фактичних договірних стосунках з позивачем КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», оскільки відповідних доказів щодо передбаченого законом порядку відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення в судовому засіданні надано не було.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення судового збору в рівних частках з відповідачів.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 червня 2014 року скасувати частково в частині стягнення судового збору з відповідачів в солідарному порядку.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 229, 40 грн. - в рівних частках, по 57,35грн. з кожного.

В інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.Г. Журавльлов

А.В. Луняченко