Номер провадження: 22-ц/785/8066/14
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Желєзнові В.В., Колмакові В.І., Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлена особа ОСОБА_3, про визнання дій державного виконавця незаконними, визнання незаконними та скасування постанов і подання,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, яку в подальшому уточнила, в якій просила визнати постанову головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 27.02.2014 року про накладення штрафу у розмірі 170 гривень незаконною та скасувати, постанову головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 24.03.2014 року про накладення штрафу у розмірі 340 гривень незаконною та скасувати, визнати акт від 15.04.2014 року головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області таким, що не відповідає вимогам закону, визнати постанову головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 20.03.2014 року про накладення арешту на автотранспорт OPEL ASTRA д/н НОМЕР_1 незаконною та скасувати, визнати незаконним подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 від 17.04.2014 року та зобов'язати головного державного виконавця Захарову Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області відізвати подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 від 17.04.2014 року (а. с. 2-4, 70-75).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі (а. с. 114-117).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 119-125).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що головний державний виконавець Захарова Б.Ю. вийшла за межі своїх повноважень при здійсненні примусового виконання виконавчого листа № 2-2149/11 про знесення самочинно спорудженої огорожі і виконала рішення суду без участі боржника ОСОБА_2, а також те, що головним державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на автомобіль ОСОБА_2, вартість якого значно вища, ніж сума боргу, у порушення вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

За правилами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 124 Конституції України всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 21.04.99 р. N 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області перебувають виконавчі листи № 2-2149/11, видані Овідіопольським районним судом Одеської області від 09.12.2013 року про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинно спорудженої огорожі; про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 4 000 гривень.

Заведено два окремих виконавчих провадження, які відкриті постановами про відкриття провадження від 16.12.2013 року (а. с. 20, 89, 90).

Так, 16.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 41229749) за виконавчим листом № 2-2149/11, виданого 09.12.2013 року, про зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою, належної на праві власності ОСОБА_3, загальною площею 0,0525 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, АДРЕСА_3 шляхом звільнення самовільно захопленої земельної ділянки площею 69 кв.м. та знесення самочинно спорудженої огорожі. В постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк сім днів для самостійного виконання рішення суду. Згідно виконавчого листа адреса ОСОБА_2 значиться: АДРЕСА_2.

Під час направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.12.2013 року ВП N 41229749 боржнику, державний виконавець порушив вимоги частини 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про помилковість твердження державного виконавця про обізнаність позивача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки названа постанова була направлена ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1.

В повідомленні про вручення постанови про відкриття провадження за адресою: АДРЕСА_1 міститься відмітка про вручення уповноваженому 21.12.2013 року та підпис працівника поштового зв'язку, підпис ОСОБА_2 на повідомленні відсутній (а. с. 22, 89).

13.01.2014 року до відділу ДВС Овідіопольського РУЮ надійшла заява від боржника ОСОБА_2 про те, що їй випадково 29.12.2013 року стало відомо про існування постанови про відкриття провадження, вона повідомила що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і вважала, що виконавчий лист має бути спрямований за місцем реєстрації до виконання, крім того надала ухвалу Вищого спеціалізованого суду України про відкриття касаційного провадження у справі № 2-2149/11 та зупинення виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2013 року до закінчення касаційного провадження (а. с. 24).

13.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження згідно п. 4 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (а. с. 25).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 - 6 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

27.02.2014 року головним державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції винесено постанову про поновлення виконавчого провадження (а. с. 6).

В цей же день, 27.02.2014 року, державним виконавцем, з метою перевірки виконання боржником рішення суду, був проведений виїзд на місце виконання рішення суду за адресою: АДРЕСА_3 і встановлено, що ОСОБА_2 рішення суду не виконала, про що був складений акт (а. с. 30).

В цей же день, 27.02.2014 року державним виконавцем відділу Овідіопольського районного управління юстиції від 27.02.2014 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 170 гривень на боржника ОСОБА_2, у зв'язку з невиконанням нею вимог виконавчого документу в наданий для самостійного виконання строк (а. с. 31). Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення направляється боржнику. Проте, доказів виконання указаних приписів закону суду матеріали справи не містять, не надані суду реєстри відправлень, журнали реєстрації вихідної кореспонденції.

В силу положень частини 1 статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи, що державним виконавцем 13.01.2013 року було зупинено виконавче провадження з виконання виконавчого листа Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.12.2013 року, а постанова про поновлення виконавчого провадження від 27.02.2014 року отримана ОСОБА_2 тільки 27.03.2014 року, є підстави вважати, що ОСОБА_2 не могла знати про поновлення виконавчого провадження, і відповідно не виконувала рішення суду вважаючи його виконання зупиненим, указані обставини дають підстави для висновку про те, що накладення штрафу у розмірі 170 гривень на боржника є передчасним. Крім того, в постанові про накладення штрафу на боржника від 27.02.2014 року не встановлений новий строк виконання, що унеможливлює накладення наступних стягнень. Проте, постановою головного державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції від 24.03.2014 року на боржника ОСОБА_2, накладено штраф у подвійному розмірі в сумі 340 гривень (а. с. 88).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для накладення штрафів на боржника ОСОБА_2 у зв'язку з отриманням нею постанови про поновлення виконавчого провадження від 27.02.2014 року тільки 27.03.2014 року, тобто після накладення на неї штрафу в подвійному розмірі.

За приписами частини 2,3 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

15.04.2014 року здійснено примусове виконання виконавчого листа № 2-2149/11, виданого 09.12.2013 року, шляхом знесення самочинно спорудженої огорожі, чим звільнено самовільно захоплену земельну ділянку, площею 69 кв.м. Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції від 17.04.2014 року закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа за п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (а. с. 41, 42).

Оскільки виконавчі дії, які передували примусовому виконанню виконавчого листа здійснювались з порушенням приписів ст. ст. 31, 39, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", а саме боржник фактично не був повідомлений про поновлення виконавчого провадження, не повідомлявся вчасно про накладення штрафів, не встановлювався новий строк виконання, а відтак дії державного виконавця по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2149/11 не можна вважати правомірними.

Судова колегія не приймає до уваги твердження ОСОБА_2 про те, що вона взагалі не отримувала поштової кореспонденції з Державної виконавчої служби, оскільки з рекомендованих повідомлень про вручення вбачається, що документи виконавчого провадження направлялись на адресу: АДРЕСА_1, за якою боржник просила її направляти, в них міститься відмітка працівника поштового відділення про вручення уповноваженої особі, проте звертає увагу той факт, що в жодному повідомленні не міститься підпису особисто ОСОБА_2

Що стосується виконавчого провадження № 41229908 за виконавчим листом № 2-2149/11, виданого 09.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 4 000 гривень слід зазначити наступне.

В суді апеляційної інстанції досліджувались матеріали виконавчого провадження № 41229908 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 4 000 гривень, до матеріалів справи залучена копія зазначеного провадження, із якої вбачається, що ОСОБА_2 не повідомлена про жодну дію державного виконавця. В матеріалах виконавчого провадження наявні копії двох повідомлень про нібито вручення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про поновлення виконавчого провадження, які є копіями повідомлень по іншому виконавчому провадженню за № 41229749 про зобов'язання ОСОБА_2 вчинити певні дії. При зазначених обставинах пояснення державного виконавця про те, що ОСОБА_2 не вчинила жодних дій направлених на виконання рішення суду, не повідомила державного виконавця про наявність у неї коштів у гривнях та іноземній валюті, інших цінностей, в тому числі коштів на рахунках, є неспроможними.

Постановою головного державного виконавця Захарової Б.Ю. від 20.03.2014 року накладено арешт на автомобіль OPEL Astra, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 та оголошено його у розшук, також заборонено ОСОБА_2 здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить в межах суми боргу (а. с. 76, 101).

Отже, слід зазначити, що ОСОБА_2 не було відомо про винесення головним державним виконавцем відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника, а саме автомобілю OPEL Astra, державний номер НОМЕР_1.

Згідно з приписами ч.2 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно ч.2,3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За положеннями п. 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право запропонувати види майна та предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Отже, при викладених обставинах судова колегія вважає, що дії головного державного виконавця Захарової Б.Ю. відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області, які пов'язані з накладанням арешту на автомобіль OPEL Astra, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 є неправомірними, оскільки фактично позбавили можливості ОСОБА_2 самостійно виконати рішення суду, надати відомості про свій майновий стан, вчинити інші дії направлені на виконання рішення суду.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що сума стягнення в розмірі 4 000 гривень значно нижча вартості автомобілю OPEL Astra, 2006 року випуску, на яку накладено арешт, що не кореспондується з приписами ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження".

Апеляційна скарга носить описовий характер і правових доводів не містить.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області - відхилити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.