Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"25" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТдВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» збитки в порядку регресу в сумі 3564 гривні 66 копійок; судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 жовтня 2013 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6849842, забезпечений транспортний засіб «Honda», д.н.з. НОМЕР_1. ОСОБА_2 сплатив страховику страхову премію, і на підставі чого договір набрав чинності з 04 жовтня 2013 року. Термін дії договору становить 1 календарний рік, тобто з 04 жовтня 2013 року по 03 жовтня 2014 року. 17 грудня 2013 року в м. Києві, по вул. Стеценка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 За фактом дорожньо-транспортної пригоди учасники викликали співробітників ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, які оформили ДТП, про що сторонам були видані відповідні довідки. 23 січня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва розглянув справу про адміністративне правопорушення № 759/131/14-п відносно ОСОБА_1 та визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, оскільки її вина повністю підтверджена зібраними у справі доказами.

30 грудня 2013 року власник постраждалого транспортного засобу «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, а також надав всі необхідні підтверджуючі документи для виплати страхового відшкодування. З метою встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу і вартості матеріальних збитків завданих власнику «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2 було зроблено огляд вказаного транспортного засобу. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2 складає 4880 гривень 59 копійок. 25 березня 2014 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» склало страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3564 гривні 66 копійок на користь ОСОБА_3 ОСОБА_1 повідомила ТДВ «СК «Альфа-гарант» про настання страхової події лише 13 січня 2014 року. Про наявність поважних підстав таких дій страховику невідомо. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 33.1., 33.1.4. Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2013 року приблизно в 17 годині 00 хвилин по вул. Стеценка, 33 в м. Києві між автомобілем «Honda», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, що спричинила пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень на користь держави (а.с.14).

На даний час постанова Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу № АС/6849842 від 04 жовтня 2013 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 7).

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

30 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8-9).

Відповідно до Звіту № 5973 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 21 січня 2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5, розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ - «Mersedes», д.н.з. НОМЕР_2 складає 4 889,59 гривень (а.с. 15-19).

В подальшому, 11 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с. 29).

Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як вбачається з полісу № АС/6849842 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи становить 510 гривень.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, позивачем було розраховано до сплати ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 3 564,66 гривень (а.с.30).

На підставі страхового акту № ЦВ/13/1317 від 25 березня 2014 року, платіжного доручення № 1597 від 25 березня 2014 року, ОСОБА_3 позивачем було здійснено страхове відшкодування у розмірі 3564,66 гривень (а.с.31,32).

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як учасник дорожньо-транспортної пригоди не звернулася до страховика - ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про настання страхового випадку, що є порушенням вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача із претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. В той же час, дана претензія була залишена поза увагою відповідача та страхове відшкодування в порядку регресу не виплачено.

Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем письмових заперечень на позовну заяву подано не було, доказів повідомлення страховика про настання страхового випадку, суду не надано, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», страхового відшкодування в сумі 3564 гривні 66 копійок є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 9, 12, 33, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 8 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» збитки в порядку регресу у розмірі 3564 гривні 66 копійок та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 3 808 (три тисячі вісімсот вісім) гривень 26 (двадцять шість) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: