Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/5141/14Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Савченко О.В.

суддів Стрелець Л.Г., Гончар М.С.

при секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутого майна

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року у цій справі забезпечено позов позивача.

Накладено арешт на автомобіль Ford Tranzit, 2008 р. в., р. н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права при її постановленні, просив останню скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Позивач ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_6 подала апеляційному суду письмові заперечення на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача (а.с.41-42).

У судове засідання 16.12.2014 року до апеляційного суду належним чином повідомлені про час та місце розгляд у справи апеляційним судом усі особи, які беруть участь у цій справі, у тому числі апелянт - відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 (а.с. 38), що відповідає вимогам ст. 76 ч. 5 ЦПК України, не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників сторони апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Представник апелянта - відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав суду факсом заяву (а.с.48-49), в якій просив апеляційний суд дану справу розглядати за його відсутністю, апеляційну скаргу відповідача задовольнити.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені судом першої інстанції матеріали цивільної справи, необхідні апеляційному суду для розгляду апеляційної скарги відповідача на ухвалу суду першої інстанції у цій справі про забезпечення позову позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла до переконання, що апеляційна скарга відповідача в особі його представника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено що, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову позивача у цій справі шляхом накладення арешту на належний відповідачу автомобіль одразу після відкриття провадження у цій справі, суд першої інстанції керувався ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив із обґрунтованості останньої.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням норм права, є правильною та законною.

Оскільки, встановлено, що 26.09.2014 року ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 16, 1212 ЦК України звернулась до суду першої інстанції із вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутого майна у вигляді 11 500,0 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.09.2014 року (а.с. 3) складає 148 931,58 грн. (а.с.1).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2014 року провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача було відкрито (а.с.7).

Разом із позовною заявою ОСОБА_4 подала суду першої інстанції заяву про забезпечення позову (а.с.6), в якій просила накласти арешт та заборонити відчуження автомобіля Ford Transit, 2008 р.в., р.н. номер НОМЕР_2, що належить відповідачу, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вивчивши матеріали справи, виходячи з принципу ефективності цивільного судочинства та процесуальної економії, суд першої інстанції правильно вважав, що заява позивача в частині накладення арешту на автомобіль підлягає задоволенню, застосування одного із видів забезпечення позову є достатнім.

Доводи апелянта про наявність порушень норм права при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції, є безпідставними, не ґрунтуються на доказах та законі.

Так, колегією суддів апеляційного суду судом першої інстанції питання про забезпечення позову позивача у цій справі вирішувалось одразу після відкриття провадження у цій справі без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

На цій стадії розгляду справи суд першої інстанції позбавлений права та можливості вирішувати питання про обґрунтованість (необґрунтованість) позовних вимог позивача до відповідача по суті, у тому числі щодо грошовості чи безгрошовості боргової розписки, належності чи неналежності позивача, відповідача, наявність прав третіх осіб на автомобіль, право власності на який зареєстровано у встановленому законом порядку лише на відповідача тощо.

Тому, лише пересвідчившись, що між сторонами у цій справі виник спір з приводу грошей, загальна сума позовних вимог позивача складає 11 500,0 доларів США або 148 931,58 грн.; а відповідач, як вбачається із змісту заяви позивача не працює, постійного доходу не має, на нього лише зареєстровано право власності на автомобіль Ford Tranzit, 2008 р. в., р. н. НОМЕР_2; вид забезпечення позову у вигляді арешту автомобілю є співмірним, достатнім із заявленими позовними вимогами позивача у цій справі; докази протилежного у матеріалах цієї справи на час постановлення судом першої інстанції оскаржуємої ухвали відсутні, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, суд першої інстанції в силу вищевикладених обставин мав право постановити оскаржувану ухвалу.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд має розглядати законність та обґрунтованість оскаржуємої ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також доказів та матеріалів справи, які саме були наявні на час вирішення 29.09.2014 року оскаржуємою ухвалою судом першої інстанції питання про забезпечення позову позивача у цій справі та які були предметом дослідження судом першої інстанції під час постановлення цієї оскаржуємої ухвали.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України у разі відмови апелянту - відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача судових витрат у вигляді судового збору 121,80 (а.с.13), понесеним ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне роз'яснити апелянту, що наявність зазначеної оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у матеріалах цієї справи не перешкоджає відповідачу звертатись у подальшому до суду першої інстанції з приводу вирішення питання щодо заміни виду забезпечення позову чи скасування заходів забезпечення позову у порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України, а дружині апелянта - ОСОБА_7 окремо від цієї справи вирішувати питання про визнання за нею права власності на ? частину автомобілю в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, якщо останній дійсно є таковим, та звільнення належної їй частини майна з-під арешту.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 вересня 2014 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Савченко О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.