Справа № 500/7621/14-ц
Провадження № 2/500/3187/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею як спадкоємицею за законом першої черги право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні необхідні документи на ім'я померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкту нерухомого майна, проектно - кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва, відсутній правовстановлюючий документ на спадкову частку житлового будинку на ім'я померлого ОСОБА_3, який був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2, звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначений спадковий будинок належав їй та спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Визнання судом права спільної часткової власності на зазначений будинок, призведе до того, що на частину будинку, яка раніше належала померлому буде визнано право спільної часткової власності за спадкоємцем померлого, в той час, як інша частина продовжить належати ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. В той час нормами Цивільного кодексу України не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної власності та права спільної часткової власності на один об'єкт нерухомого майна.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги первісного позову підтримують в повному обсязі та просили його задовольнити, а також, не заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги зустрічного позову підтримують в повному обсязі та просили їх задовольнити, а також не заперечували проти задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову та зустрічного позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 21.08.1984 року та виписки з рішення Ізмаїльського виконкому міської ради народних депутатів від 19.07.1982 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була надана земельна ділянка, на якій був побудований житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Зазначений будинок належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 373206 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38832837 від 07.11.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються: дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.05.1981 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 2.10.2007 року, виданого першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як було з'ясовано судом відповідач ОСОБА_2 24.03.2014 року, як спадкоємиця за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3, звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь доньки померлого ОСОБА_1, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 24.03.2014 року за № 219.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємиця за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 звернулась 24.03.2014 року до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 24.03.2014 року за № 218, тобто вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Разом з тим, згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкоємцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Крім цього, згідно довідки від 28.11.2014 року за № 1393, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає прийняттю в експлуатацію та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за 3 127 не належить до самочинно будівництва.

Таким чином, оскільки спадковий житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до 05 серпня 1992 року то згідно норм чинного законодавства подальше здавання в експлуатацію зазначеного будинку не потрібно.

Проте, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спадкового будинку призведе до того, що за частиною будинку, яка раніше належала померлому буде визнано право спільної часткової власності, а інша частина спадкового будинку продовжить належати ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Оскільки, нормами Цивільного кодексу України не передбачена можливість одночасного існування права спільної сумісної власності та права спільної часткової власності на один об'єкт нерухомого майна, то суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності підлягає задоволенню.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1269, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Бурнусус