Справа № 683/3413/13-ц
У Х В А Л А

04 березня 2014 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю

позивача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів про стягнення заборгованості по оплаті винагороди за виконану роботу,

встановив:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів, державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів про стягнення заборгованості по оплаті винагороди за виконану роботу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 грудня 2008 року між ним та співвідповідачем державним підприємством Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів було укладено трудову угоду, згідно якої він зобовязувався охороняти обєкт № 2/3 м. Старокостянтинова до 30 червня 2011 року, а останній оплатити виконану ним роботу, що робилось не в повній мірі. 30 червня 2008 року замовник закріпив в трудовій угоді свій обовязок сплатити йому 16000 грн. та оплачувати роботу не пізніше 10 днів з дня її виконання. Також була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до основної угоди про продовження її дії на один місяць, тобто до 31 липня 2011 року, та визначено остаточну суму оплати на кінець дії договору в розмірі 16516 грн. Проте замовник не оплатив йому роботу, лише дає обіцянки. Він невзмозі визначити належного відповідача по справі, оскільки з ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року слідує, що відбулась реорганізація і правонаступником державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів є державне підприємство Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів, а в рішенні Львівської міської ради від 16 серпня 2012 року державному підприємству Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів надано дозвіл на оформлення права державної власності на нежитлову будівлю. Тому просив визначити належного відповідача, з якого стягнути 16516 грн. заборгованості за виконану роботу. Повідомив, що трудової книжки співвідповідачу державному підприємству Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів не подавав, табель виходу на роботу не вівся, лише охоронцями самостійно заповнювався журнал по прийому та здачі обєкту під охорону. З роботодавцем усно домовились про оплату роботи спочатку в розмірі 800 грн. щомісячно, потім 500 грн., які виплачувались нерегулярно, із затримками в кілька місяців. У відпустці за період дії угоди не перебував, так як пояснили, що у них так не заведено, лише компенсація за невідбуту відпустку, не був на лікарняних також, якщо по стану здоровя не міг вийти на роботу, то домовлявся про підміну з кимось із інших охоронців. Не наполягав на належному оформлення трудових відносин, тому що являється військовим пенсіонером, трудового стажу йому не треба, за відпустку та лікарняні не думав, це влаштовувало і його, і роботодавця.

04 березня 2014 року позивач подав заяву про зміну та доповнення позовних вимог та підстав позову. В кінцевому результаті вказав, що трудові угоди від 01 грудня 2008 року та від 30 червня 2011 року між ним та співвідповідачем державним підприємством Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів мають ознаки цивільно правової угоди, а саме, договору підряду. Відповідно до якого він, як підрядник, взяв на себе зобовязання забезпечити схоронність майна обєкту № 2/3 в м. Старокостянтинові до 30 червня 2011 року, а потім відповідно до доповнення до угоди від 30 червня 2011 року до 31 липня 2011 року, а співвідповідач державне підприємство Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів, як замовник, повинен оплатити виконану станом на 31 липня 2011 року роботу протягом 10 днів в сумі 16516 грн. Однак взятих на себе зобовязань не виконує, при цьому спочатку давав обіцянки, а згодом взагалі самоусунувся. З приводу виконання замовленої роботи від замовника до нього претензій не було. За час дії договорів співвідповідач періодично та частково сплачував за виконану роботу. З питань заборгованості по виплаті коштів за виконану роботу, він звертався в органи прокуратури. З ініціативи співвідповідача державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів для надання останньому можливості виконати свої зобовязання, була укладена додаткова угода № 1 від 30 червня 2011 року, якою продовжено дію умов основного договору про виконання роботи по схоронності майна обєкту № 2/3 в м. Старокостянтинові до 31 липня 2011 року та була закріплена вся сума заборгованості за попередній період (16000 грн.) та оплату роботи за липень 2011 року (516 грн.).

Також позивач подав заяву про те, щоб залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по оплаті винагороди за виконану роботу з співвідповідача державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів.

Представник співвідповідача державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів подав до суду письмове заперечення, де зазначив, що підприємство не являється правонаступником державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів, тому вважає заявлені вимоги безпідставними та просить в цій частині позовних вимог залишити провадження по справі без розгляду.

Представник співвідповідача державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів подав до суду письмове заперечення на заяву про зміну та доповнення позовних вимог та підстав позову. Зазначивши, що між сторонами була укладена трудова угода, предметом якої було замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання забезпечити схоронність майна обєкту № 2/3 м. Старокостянтинів строком до 30 червня 2011 року, а відповідно до додаткової угоди до 31 липня 2011 року. Сторони домовились, що за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві за згодою сторін винагороду в сумі 16516 грн. згідно акту виконаних робіт. Оплата виконується не пізніше десяти днів з дня виконання роботи, а відповідно до додаткової угоди № 1 від 30 червня 2011 року 16516 грн. Не визнає позовні вимоги, так як позивачем факт виконання дій по забезпеченню схоронності майна не підтверджується актами виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленою печаткою. Піддав сумнів заявлену позивачем суму заборгованості в сумі 16516 грн., тому що останній вказав, що за період з 01 грудня 2008 року по 31 липня 2011 року йому раніше вже «нараховувалась та періодично виплачувалась оплата роботи». Крім того просив справу розглянути без його участі.

Згідно приписів ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Аналіз змісту вказаних норм права вказує на те, що суд зобовязаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням за умови, що особа (позивач) вільно розпоряджається своїм процесуальним правом.

Позивач на час розгляду даної справи утримався від заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті винагороди за виконану роботу з державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним задовольнити заяву позивача і провадження по справі в частині позовних вимог до державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів залишити без розгляду.

Керуючись ст. 11, ч. 3 ст. 169, ч. 2 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України,

ухвалив:

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до державного підприємства Міністерства оборони України „Львівське будівельне управління м. Львів, державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів про стягнення заборгованості по оплаті винагороди за виконану роботу в частині позовних вимог до державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів м. Львів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: