АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/420/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Таран Н.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання вправа власності на Ѕ частину спільного сумісного майна набутого за час спільного проживання, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з наведеним позовом, уточнивши вимоги (а.с.125,136) просила змінити черговість одержання права на спадкування майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши за нею право на спадкування разом із спадкодавцями першої черги.

Визнати право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; визнати право власності в порядку спадкування на Ѕ частину автомобіля марки «Фольксваген» вантажний малотоннажний «фургон-В», державний номер НОМЕР_1.

Визнати зазначений автомобіль спільною сумісною власністю із ОСОБА_4, визнавши за нею право власності на Ѕ частину автомобіля.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що з 20 березня 1998 року перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Даний факт встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер ОСОБА_4, причина смерті - не уточнене падіння.

За життя ОСОБА_4 страждав серцево-судинним захворюванням, і позивач тривалий час надавала допомогу і піклувалася про нього.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Фольксваген» вантажний малотоннажний «фургон-В», державний номер НОМЕР_1.

Змінено черговість одержання права на спадкування майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право ОСОБА_3 на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення, відмовивши в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо зміни черговості одержання права на спадкування майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Також спросить відмовити в задоволені вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 640 грн. В іншій частині просить рішення залишити без змін

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, не перевірив обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та не правильно оцінив докази, якими вони підтверджуються.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (угода про надання правової допомоги від 29 грудня 2012 року а.с.60) підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_6 - скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, чинним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2013 року встановлено факт проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 березня 1998 року (а.с.9,10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 25 вересня 2012 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 649 (а.с.6).

В період спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, придбали спільне майно, а саме: автомобіль марки «Фольксваген» вантажний малотоннажний «фургон-В» д.н.з. НОМЕР_1, 2003 року випуску, який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований на ім'я померлого ОСОБА_4

Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, визнавши за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Фольксваген» вантажний малотоннажний «фургон-В», державний номер НОМЕР_1, як на майно, що належить на праві спільної сумісної власності подружжю.

Згідно Свідоцтва про право власності від 04 травня 2006 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_4 на праві приватної власності ( а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина: квартира АДРЕСА_2. За життя спадкодавця, ним не був складений заповіт. Спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_4 є його мати та позивачка по справі ОСОБА_3

Крім того, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 звернулася до П*ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона відноситься до четвертої черги спадкування за законом (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 помер у віці 49 років, за станом свого здоров*я був працездатною особою, до 2012 року працював.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зміни черговості на спадкування майна померлого ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_3 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовного того, що проживання однією сім*єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення права на спадкування за законом у першу чергу; а також і те, що померлий не був у безпорадному стані та працював, з таких підстав.

Як зазначено вище, судовим рішенням визнано факт проживання позивачки з померлим однією сім*єю без реєстрацію шлюбу.

Оскаржуваним рішенням визнано за позивачкою право власності на Ѕ частину автомобіля, як на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачкою право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, як на майно, набуте позивачкою з померлим ОСОБА_4 під час проживання однією сім*єю без реєстрації шлюбу не оскаржується, чим визнається противною стороною, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, у даному випадку - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: