Справа № 454/3246/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні взамін грошової компенсації та визнання права власності, ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даною позовною заявою до відповідача та третіх осіб про припинення права на частку у спільному майні взамін грошової компенсації та визнання права власності покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_5, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1. Разом з нею до дня смерті проживали і були зареєстровані позивачка та її дочка ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого Приватизаційним органом Сокальської міської ради на підставі розпорядження Белзької міської ради №15/01-3 від 15.11.1996р. та зареєстрованого в ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» за №385 від 20.11.1996р. Власниками інших 2/3 частин вказаного житлового будинку є позивачка та її дочка ОСОБА_6, яким належить по 1/3 частині будинку. На спадкове майно ОСОБА_5 заповіту не залишила.

На час відкриття спадщини діяв ЦК України 1963р. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, однак враховуючи те, що в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) позивачка прийняла спадщину після смерті мами, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, то до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вимоги ЦК України 2004р., а повинні бути застосовані вимоги ЦК України 1963р., що діяв на момент виникнення вказаних правовідносин.

Тобто, позивачка в силу ст.529 ЦК України (1963р.) прийняла спадщину після смерті мами, а крім цього подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_7 19.04.2013р. зареєстрованої в реєстрі №970.

Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах строку встановленого ст.529 ЦК України (1963р.) спадщину не прийняли, пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини та не звертались до суду із заявами про прийняття спадщини і не претендують на спадкове майно, про що надали відповідні заяви відмови від спадкового майна в користь ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому порядку продовжила строк для подання заяви про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спадкового будинку. На даний час право власності на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстроване на відповідачку. Тому позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину 2/12 (1/6) ідеальну частину спірного будинку, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири не може, позаяк заяви відмови братів від спадкування на її користь подані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Тобто частка відповідачки у спільному майні становить 1/12 і є незначною та не може використовуватись нею за цільовим призначенням, оскільки є ідеальною, а виділити її в натурі як окреме жиле приміщення неможливо, позаяк загальна площа будинку складає 45,5 кв.м., а житлова 20,7 кв.м. та на частку відповідачки припадає 3,75 кв.м. загальної площі та 1,72 кв.м. житлової площі.

Вказує, що частка, яка належить ОСОБА_2, а саме 1/12 є незначною та не може бути виділена в натурі. Виділ частки в натурі передбачає можливість виділення сторонам ізольованих частин приміщень з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі приміщення, а у ситуації між сторонами така можливість відсутня, оскільки виділення частки в натурі з спільної власності без заподіяння шкоди господарському призначенню цього приміщення є неможлива.

Припинення права власності ОСОБА_2 на 1/12 частки будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її сім»ї, оскільки таке припинення проходитиме з компенсацією відповідачці вартості її частки, відповідачка є матеріально забезпеченою та потреби проживати в житловому будинку у неї не має. Крім цього, на даний час у вказаному будинку проживає позивачка з сім'єю

Просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності на неї за ОСОБА_1 взамін грошової компенсації; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/12 (1/6) ідеальну частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

У заяві про уточнення позовних вимог представник позивача ОСОБА_8 вказала, що при написанні позовної заяви було допущено помилку щодо числа яким обчислювалась частка спадкового майна на яке претендує ОСОБА_9 після смерті матері. Фактично після смерті матері позивач спадкує не 2/12 ідеальної частини спадкового будинку, як зазначено в позовній заяві, а 3/12 ідеальної частки, оскільки на день смерті матері останній належала 1/3 ідеальної частки від усього будинковолодіння 1/12 від якої прийняла відповідачка ОСОБА_2, а так як від інших 2/12 ідеальної частини треті особи відмовилися на користь позивачки, вона вважається такою, що фактично прийняла 3/12 ідеальної частини спадкового майна. З врахуванням наведеного просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 ідеальної частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. та визнати право власності на неї за ОСОБА_1 взамін грошової компенсації. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/12 ідеальну частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити.

Також, 02.07.2014р. представник позивача подала в суд заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час розгляду справи, в судове засідання 02.07.2014 року не прибула, не повідомивши суд про причини неявки.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З оглянутого свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що позивачка є дочкою ОСОБА_5.

Як встановлено із свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) виданого Приватизаційним органом Сокальської міської ради на підставі розпорядження Белзької міської ради №15/01-3 від 15.11.1996р. та зареєстрованого в ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» за №385 від 20.11.1996р. житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 Загальна площа квартири становить 45,5 кв.м.

Відповідно до будинкової книги встановлено, що на день смерті ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_6

На час відкриття спадщини діяв ЦК України 1963р. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004р., правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

На підставі ст.549 ЦК України (1963р.) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті мами ОСОБА_5, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, то до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вимоги ЦК України 2004р., а повинні бути застосовані вимоги ЦК України 1963р., що діяв на момент виникнення вказаних правовідносин.

Тобто, позивачка в силу ст.549 ЦК України (1963р.) прийняла спадщину після смерті мами, а крім цього подала заяву до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу ОСОБА_7 19.04.2013р. зареєстрованої в реєстрі №970.

В судовому засіданні установлено, що інші спадкоємці першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах строку встановленого ст.549 ЦК України (1963р.) спадщину не прийняли, пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини та не звертались до суду із заявами про прийняття спадщини і не претендують на спадкове майно, про що надали відповідні заяви відмови від спадкового майна в користь ОСОБА_1

Також, судом установлено, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину спадкового будинку. На даний час право власності на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстроване на відповідачку.

Таким чином, позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину 3/12 ідеальну частину спірного будинку, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири не може, позаяк заяви відмови братів від спадкування на її користь подані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Частка відповідачки у спільному майні становить 1/12 і є незначною та не може використовуватись нею за цільовим призначенням, оскільки є ідеальною, а виділити її в натурі як окреме жиле приміщення неможливо, позаяк загальна площа будинку складає 45,5 кв.м., а житлова 20,7 кв.м. та на частку відповідачки припадає 3,75 кв.м. загальної площі та 1,72 кв.м. житлової площі.

Згідно п.1,3 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права та припинення дії, яка порушує право.

На підставі ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Ч.3 ст.358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

В судовому засіданні установлено, що спільне володіння та користування житловим будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим та даний житловий будинок не можна поділити без втрати свого цільового призначення. Крім цього, припинення права власності ОСОБА_2 на 1/12 даного житлового будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам та інтересам її сім»ї, оскільки таке припинення проходитиме з компенсацією вартості її частки.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проведеного ТзОВ «Західний регіональний колсантинг центр» встановлено, що ринкова вартість вказаного житлового будинку становить 65 000 грн.

Судом встановлено, що грошова компенсація ОСОБА_2 замість її 1/12 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_1 становить 5 416 (п'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 70 коп. (65 000 грн. - ринкова вартість будинку : 12 - ідеальна частка відповідачки = 5 416,70 грн.).

Дана сума внесена позивачем на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/12 ідеальної частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. та визнати право власності на неї за ОСОБА_1 взамін грошової компенсації.

Передати у власність ОСОБА_2 як компенсацію за 1/12 частину будинку, кошти у сумі 5 416 (п'ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 70 коп., які 27.06.2014р. та 29.07.2014р. внесені ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_3 Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, згідно квитанції №к18/R/23 та № к18/Т/96.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/12 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович