Провадження № 2/712/3375/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

26 грудня 2014 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2014 року він надав у борг відповідачу грошову суму в розмірі 78000 грн., що є еквівалентом 6000 дол. США, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованою в реєстрі за № 3714. Відповідно до умов розписки ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути позивачу отримані кошти в повному обсязі до 16.09.2014 року. Позивач неодноразово в усній формі просив відповідача повернути йому позику, але він ухиляється від повернення суми боргу. У зв'язку з неможливістю врегулювати спірні правовідносини в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики 6000 дол. США з урахуванням курсу НБУ станом на 13.11.2014 року, що становить 96000 грн., 1549,18 грн. - проценти за невчасне виконання грошового зобов'язання та в подальшому нараховувати проценти щомісяця до дня повернення позики; стягнути з ОСОБА_2 на компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору 1548 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.; накласти арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1 у м. Черкаси, що належить ОСОБА_2, реалізувати майно, а отримані кошти направити на погашення боргу; зобов'язати Державну виконавчу службу перевірити наявність у відповідача коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, а також його майновий стан та в разі виявлення майна, належного йому на праві власності, - описати його, накласти арешт, надалі реалізувати майно, а отримані кошти направити на погашення боргу; тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача суму боргу, що еквівалентна 6000 дол.США за курсом НБУ на день постановлення рішення, моральну шкоду, відсотки за користування грошовими коштами та понесені судові витрати.

Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоча рпо день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді відповідно до ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.09.2014 року ОСОБА_2, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам»яті, діючи добровільно, без будь-якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, володіючи українською мовою, підтвердив, що отримав від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 78000 грн., що є еквівалентом 6000 дол. США за курсом 13 грн. за один долар США, та підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованою в реєстрі за № 3714. Відповідно до умов розписки ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути позивачу отримані кошти в повному обсязі до 16.09.2014 року.

Судом достеменно встановлено, що на даний час відповідач свої зобов»язання не виконав, кошти позивачу не повернув.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оригінал розписки досліджений в судовому засіданні.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Проте, сторони договору не обумовлювали сплату процентів за користування грошовими коштами. Таким чином, дана позовна вимога не може бути задоволена, оскільки сплата процентів не обумовлена договором позики. Позивач має право на отрмання 3% річних та інфляційних за час прострочення викоання грошового зобов»язання, але така вимога ним не заявлена. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нотаріально засвідченою заявою від 09.09.2014 року, фактом отримання і використання позичених грошових коштів, підтверджено, що відповідач в повному обсязі прийняв на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Договір є обов'язковим до виконання, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів, отриманих відповідачем в борг від позивача підлягають стягненню в повному обсязі, враховуючи курс валют на день постановлення рішення, а саме: 100 доларів США = 1577.0870 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відшкодування моральної шкоди здійснюється у випадках, передбачених законом або договором. Договором позики, який укладений між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди, як не передбачено таке відшкодування в даних правовідносинах і нормами діючого законодавства.На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Вимоги позивача щодо тимчасового обмеження відповідача у праві виїзду за кордон не ґрунтуються на вимогах закону.

До стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 960 грн., оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем при подачі позову, що підтверджено документально копією квитанції.

Керуючись ст. ст.10, 11, 57- 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг в сумі 94620 грн. та судовий збір в сумі 960 грн., а всього 95580 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповдіача, поданою протягом 10 днів з мооменту отримання його копії.

Головуючий: