Справа № 423/2134/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі :

головуючого судді Мазура М.В.,

при секретарі судового засідання Корабльовій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що він працював на посаді майстра лісу в Державному підприємстві "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство", але його було незаконно звільнено з роботи. Зокрема, йому не було видано в день звільнення копії наказу про звільнення з роботи, як це передбачено ст.47 КЗпП України. Цими діями йому було завдано моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, додавши, що перед звільненням від нього також не відібрали письмові пояснення. Крім того, він зазначив, що 26.09.2013 року, коли відповідачем було складено акт про його відсутність на робочому місті, він був на обході в лісі, а 27.09.2013 р. він був на роботі, але лісничого там не було і ніхто йому наказ не зачитував і не вручав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що позивача було звільнено з роботи у зв'язку з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, у зв'язку з чим він нього не відбиралися пояснення перед звільненням. Наказ про звільнення 26.09.2013 року, тобто в день звільнення позивача, було передано лісничому ОСОБА_2 для вручення позивачу, але позивача не було на роботі, про що було складено акт, а 27.09.2013 року ОСОБА_2 запропонував позивачу розписатися в наказі про звільнення та намагався вручити йому копію наказу, проте позивач від підпису та отримання наказу відмовився, про що було складено акт. 27.09.2013 р. позивачу було направлене повідомлення про необхідність з'явитися за трудовою книжкою, проте позивач її не отримав та письмової заяви про направлення її поштою не подавав.

Вислухавши думки сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить наступних висновків.

Згідно супровідного листа Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.09.2013 р. на адресу відповідача було відправлено копію постанови Апеляційного суду Луганської області від 18.06.2013 р., яку відповідачем було отримано 25.09.2013 р. (а.с.16).

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 18.06.2013 р.позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-4 ч.1 КпАП України, через порушення встановленого законом обмеження щодо зайняття підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю (а.с.19-20).

Наказом №151-к від 26.09.2013 року позивача було звільнено на підставі ст.36 п.7-1 КЗпП України та Постанови Апеляційного суду Луганської області від 18.06.2013 р. (а.с.24).

З акту від 26.09.2013 року, складеного лісничим ОСОБА_2, помічником лісничого ОСОБА_3, майстром лісу ОСОБА_4, вбачається, що в цей день майстер лісу ОСОБА_1 на робочому місці був відсутній (а.с.15).

Актом №1 про відмову працівника від підписання наказу про звільнення №151-к, складеним 27.09.2013 р. лісничим ОСОБА_2, помічником лісничого ОСОБА_3, майстром лісу ОСОБА_4, засвідчується відмова позивача від підписання наказу про звільнення (а.с.23).

Листом від 26.09.2013 р. відповідач повідомив позивача про звільнення та необхідність з'явитися для отримання трудової книжки (а.с.21). Відправлення цього листа підтверджується відомостями з журналу вихідної кореспонденції (а.с.73-74). Крім того, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення цей лист було отримано позивачем 30.09.2013 р. (а.с.22).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона працює у відповідача інспектором відділу кадрів і 26.09.2013 р. вона склала наказ про звільнення позивача, який того ж дня підписав директор. Після цього копію наказу вона дала лісничому ОСОБА_2 для того, щоб він ознайомив з ним позивача, проте ОСОБА_2 повідомив її, що позивач відсутній на роботі, про що був складений акт, у зв'язку з чим вона того ж дня направила позивачу лист з повідомленням про звільнення та необхідність з'явитися за трудовою книжкою. Проте позивач на даний момент за трудовою книжкою не з'явився, письмову заяву про надсилання йому трудової книжки поштою не подавав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 26.09.2013 р. ОСОБА_5 дала йому наказ про звільнення позивача для ознайомлення останнього, проте позивача на робочому місці не було. ОСОБА_2 кілька разів телефонував йому та говорив про необхідність з'явитися, але позивач сказав, що йому ніколи. У зв'язку з цим ОСОБА_2 склав акт про відсутність позивача на робочому місці. 27.09.2013 р. позивач з'явився на робочому місці та йому було оголошено наказ про звільнення та запропоновано взяти копію наказу, але він відмовився від підпису без пояснення причини та пішов з роботи. ОСОБА_2 зателефонував йому та повідомив, що позивачу слід з'явитися для підписання наказу, однак позивач знову відмовився, у зв'язку з чим ним був складений акт про відмову працівника від підписання наказу про звільнення. Обидва цих акта були підписані також помічником лісничого ОСОБА_3 та майстром лісу ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що на даний момент він не працює у відповідача, але 26.09.2013 р. і 27.09.2013 р. він працював у відповідача на посаді помічника лісничого. Свідок надав пояснення, які повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що на даний момент він не працює у відповідача, але 26.09.2013 р. і 27.09.2013 р. він працював у відповідача на посаді майстра лісу. Свідок підтвердив, що підписував акт від 26.09.2013 р., але не знає, чи телефонував ОСОБА_2 позивачу в цей день. Також він пояснив, що не пам'ятає, чи підписував акт від 27.09.2013 р., висловив сумніви в тому, що підпис на цьому акті належить йому, але категорично не спростував це. Також пояснив, що він не пам'ятає, щоб позивачу оголошували наказ про звільнення, а той відмовився від підпису.

Згідно інформації ПрАТ "МТС Україна" (а.с.53-62) про вхідні-вихідні телефонні з`єднання за номером абонента НОМЕР_1, тобто за номером телефону позивача, о 08.08 год. 26.09.2013 р. цей абонент знаходився в м.Попасна, у період часу з 08.32 год. до 11.37 год. 26.09.2013 р. - у містах Первомайську та Лисичаську, з 12.15 год. до 13.36 год. 26.09.2013 р. - у м.Попасна, о 14.24 год. 26.09.2013 р. - у м.Стаханов, з 14.47 год. 26.09.2013 р. до 09.45 год. 27.09.2013 р. - у м.Попасна, з 09.48 год. до 11.43 год. 27.09.2013 р. - у містах Первомайськ, Лисичанськ, Сєвєродонецьк. Крім того, згідно цієї інформації номер телефону позивача мав кілька з'єднань з номером телефону лісничим ОСОБА_2 (НОМЕР_2), зокрема, о 13.29 год. і 13.36 год. 26.09.2013 р., а також о 08.07 год. і 09.48 год. 27.09.2013 р.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності спростовують пояснення позивача про те, що йому не було оголошено наказ про звільнення. Так, пояснення позивача про те, що 26.09.2013 р. він був на робочому місці, зокрема, на обході в лісі спростовуються інформацією ПрАТ "МТС Україна" про телефонні з'єднання за номером телефону позивача, актом від 26.09.2013 р. про відсутність позивача на робочому місці, актом від 27.09.2013 р. про відмову позивача від підписанні наказу про звільнення, показаннями свідків, листом від 26.09.2013 р. з повідомленням про звільнення і необхідність з'явитися для отримання трудової книжки.

Суд звертає увагу на те, що підставами звільнення є ст.36 п.7-1 КЗпП України та Постанова Апеляційного суду Луганської області від 18.06.2013 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення.

Пункт 7-1 ст.36 КЗпП України визначає однією з підстав припинення трудового договору є "набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"".

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.22 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з роботи (служби) у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, чинне законодавство містить імперативну вимогу щодо звільнення осіб, притягнутих до кримінальної чи адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення. При цьому зазначену підставу припинення трудового договору слід відрізняти від розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 36 п.4, 40, 41 КЗпП України).

Враховуючи сказане, суд також відхиляє посилання позивача на те, що перед звільненням у нього не відбиралися письмові пояснення, адже з огляду на положення ст.149 КЗпП України такі пояснення відбираються лише в тому разі, якщо звільнення з роботи застосовується як стягнення за порушення трудової дисципліни, а в даному випадку трудовий договір з позивачем було розірвано через скоєння ним адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За цих обставин суд вважає позив безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України повний текст рішення складено 28.02.2014 р.

Суддя М.В.Мазур