УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"04" червня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, переведення прав та обов'язків покупця та визнання права власності, -

у с т а н о в и л а:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, переведення прав та обов'язків покупця та визнання права власності.

03.06.2014 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на 19/100 частин квартири АДРЕСА_1. Вимоги заяви мотивовано тим, що позивачка як співвласник вказаної квартири звернулась до суду з позовом про переведення на себе прав та обов'язків продавця по договору купівлі-продажу 19/100 частин цієї квартири, тому з метою щоб запобігти ймовірному відчуженню квартири або передачі її в іпотеку, що в свою чергу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, просить накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову вважаю, що вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказувати конкретне найменування майна, його місцезнаходження, надати належні докази того, що це майно належить боржнику.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви та матеріалів справи, на даний час будь-які належні докази того, що вказана у заяві квартира належить відповідачці відсутні.

Враховуючи все вище наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити та роз'яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою повторно у разі наявності доказів приналежності нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 360-7 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, переведення прав та обов'язків покупця та визнання права власності - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -