Номер провадження: 22-ц/785/7943/14
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації,-

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який в процесі розгляду справи уточнив, про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 485 000 гривень грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2007 року був розірваний шлюб між ним і відповідачкою та поділена квартира АДРЕСА_1. За цим рішенням кожна зі сторін отримала право власності на ідеальну частку: 1/2 частину спірної квартири. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15.03.2010 року вказане судове рішення було роз'яснено, чим фактично визначений порядок користування спірною квартирою відповідно до принципу рівності прав сторін, проте внаслідок особистих відносин спільне користування спірною квартирою є неможливим (а. с. 4, 7).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 485 000 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч) гривень грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (а. с. 48-49).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права (а. с. 53-57).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач і його представник в судовому засідання надали згоду на отримання матеріальної компенсації вартості його частки у спірній квартирі, у розмірі встановленому висновком судової експертизи в сумі 485 000 гривень.

Проте погодитись з таким висновком не можна, оскільки він не відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2007 року був розірваний шлюб між ним і відповідачкою та поділена квартира АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за кожним (а. с. 4).

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15.03.2010 року вказане судове рішення було роз'яснено в частині того, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, на яку визнається право власності за ОСОБА_3 складається із: жилої кімнати - 1 з балконом; 1/2 частини коридорів - 3, 4; 1/2 частина туалету - 5; 1/2 частина ванної кімнати - 6; 1/2 частина кухні - 7; інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, на яку визнається право власності за ОСОБА_2 складається із: жилої кімнати - 2; 1/2 частини коридорів - 3, 4; 1/2 частина туалету - 5; 1/2 частина ванної кімнати - 6; 1/2 частина кухні - 7 (а. с. 7).

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

При вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Указані приписи закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Розподіл спірної квартири неможливий, оскільки квартира є двокімнатною, загальна площа якої 71,2 кв.м., а житлова - 38,2 кв.м., розташована на третьому поверсі трьох етажного житлового будинку.

Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 8604 від 22.09.2011 року ринкова вартість квартири станом на дату проведення експертизи складає 970 000 гривень (а. с. 33-37).

Із пояснень представника відповідачки вбачається, що вона не надає згоди на сплату позивачеві грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем. Розмір компенсації є для неї досить значним.

Згідно з вимогами ч. ч. 4 і 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Суд першої інстанції при розгляді справи в порушення вимог ст. ст. 213 і 214 ЦПК України не повністю визначився з характером спірних правовідносин, зосередився лише на нормах закону, які передбачають наявність у позивача права вимоги на отримання грошової компенсації за належну йому частку майна у спільній частковій власності, однак не звернув уваги й на наявність у ОСОБА_3 обов'язків власника відповідно до положень ст. 319 ЦК України та не з'ясував, чи має ОСОБА_2 реальну можливість сплатити позивачу грошову компенсацію в сумі 485 000 гривень, чи не призведе покладення на неї такого обов'язку до звернення стягнення на квартиру, її примусовий продаж й порушення законних прав відповідача.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи та визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.