Номер провадження: 22-ц/785/108/15
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця за рахунок спадкового майна та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування не отриманих доходів у зв'язку із порушенням прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який в процесі розгляду справи змінили до ОСОБА_4 про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця за рахунок спадкового майна посилаючись на те, що у ОСОБА_6 у власності на підставі свідоцтва про право власності від 07.09.1995 року № 65235 виданого УЖКГ виконкому ОМР народних депутатів знаходилась квартира АДРЕСА_1, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2004 року у власності знаходилась квартира АДРЕСА_2 після смерті брата ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

З травня 2002 року позивачі постійно доглядали за ОСОБА_6, оплачували комунальні платежі за обидві квартири, робили в них ремонт, купували медичні препарати, продукти харчування, здійснювали інші дії по її утриманню, а після за свій рахунок поховали її.

У зв'язку з тим, що у позивачів з ОСОБА_6 склалися дружні відносини, вони фактично проживали однієї родиною.

ОСОБА_6 сама просила позивачів їй допомагати, а їм за це обіцяла залишити у спадщину її дві квартири.

Юридично оформити відношення позивачів з ОСОБА_6 не встигли у зв'язку із станом здоров'я останньої.

Про те, що у ОСОБА_6 є родичка, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не знали.

Так після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 надала документи про те, що вона є спадкоємцем.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вважають, що спадкоємець ОСОБА_4 зобов'язана, повернути їм витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6 у розмірі 509135,23 грн. за рахунок спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 а також судові витрати.

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування не отриманих доходів у зв'язку із порушенням прав посилаючись на те, що вона є внучатою племінницею ОСОБА_6, що підтверджено рішенням суду від 17.09.2009 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва.

ОСОБА_4 є спадкоємицею 5 черги, однак реалізувати свої майнові права, які виникли з моменту відкриття спадщини 24.11.2008 року не в змозі, оскільки завадили штучно створені ОСОБА_8 перешкоди, для відновлення яких ОСОБА_4 зазнала значних витрат, які як вважає вона підлягають стягненню з позивачів за первісним позовом, оскільки понесені витрати відносяться до судових та підлягають стягненню.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2011 року заборонено Третій Одеській державній нотаріальній конторі вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_4, а також іншим особам свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6

Ухвалою Київського районного суд ум. Одеси від 16 березня 2012 року заяву ОСОБА_4 задоволено, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2011 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відхилено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2012 року по справі призначено судово-будівельну експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 року відновлено провадження по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 витрат на утримання, догляд,лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6, у розмірі 509135 грн. 23 коп. за рахунок спадкового майна - квартир АДРЕСА_1 у м. Одесі; задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування не отриманих доходів у зв'язку із порушенням прав; витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_4 м. Одесі; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 80000,00 грн. не отриманих, у зв'язку із порушенням прав , доходів ( упущена вигода) та судові витрати у розмірі 10023,00 грн.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити, а у зустрічних позовних вимогах відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 суд в частині стягнення доходів (упущеної вигоди) на користь ОСОБА_4 помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що у ОСОБА_6 на праві власності з 07.09.1995 року була квартира АДРЕСА_3.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2004 року ОСОБА_6 стала власником квартири № 6 у цьому ж будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла. На зазначені квартири відкрилася спадщина.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судовому порядку намагалися встановити факт проживання однією сім`єю з померлою.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2011 року у задоволенні зазначених вимог їм відмовлено.

Позивачам відмовлено також у задоволенні вимог щодо стягнення витрат за комунальні платежі.

Відповідно до рішення від 17.09.2009 року Шевченківського районного суду м. Києва встановлено факт, що ОСОБА_4 є племінницею ОСОБА_6 та за цієї обставини є спадкоємцем п'ятої черги.

Досліджуючи обставини вимог позивачів за первинним позовом щодо стягнення на їх користь витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця у розмірі 509135,23 грн., в який ввійшли і кошти на ремонт квартир у сумі 465579.00 грн., суд дав наданим доказам правильну правову оцінку, вважаючи їх неналежними. Жодних доказів правомірності дій позивачів щодо їх повноважень виконувати реконструкцію, ремонт, придбання будівельних матеріалів, понесення таких витрат позивачами на підставі будь-яких договірних відносин судом не встановлено.

Вимоги щодо стягнення витрат на поховання на користь позивачів, ними заявлено після сплинення строку позовної давності, тому суд обґрунтовано визнав їх такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічних вимог ОСОБА_4 суд правильно з'ясував, що вона являється законним спадкоємцем на спадщину після смерті ОСОБА_6 у вигляді квартир АДРЕСА_1 у м. Одесі. За заявою ОСОБА_4 до нотаріальної контори про прийняття спадщини заведена спадкова справа № 552/2009.

Проте, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не отримала у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Статтею 396 ЦК України визначено, що особа яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 ЦК.

За викладених обставин судом правильно визначено, що ОСОБА_4, прийнявши у законному порядку спадщину з часу її відкриття набула речові права на успадковані квартири, а саме, право володіти та право користуватися ними і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеними квартирами у неї виникне після оформлення на них права власності і державної реєстрації.

Відповідачі недобросовісно володіли спадковим майном, тому на підставі ст.. 400 ЦК України зобов'язані повернути його ОСОБА_4.

Щодо законності вимог зустрічного позову в частині відшкодування доходів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, отриманих від оренди спірних квартир, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, а рішення суду в цій частині незаконним, оскільки суд помилково дійшов висновку про наявність законних підстав для їх задоволення. ОСОБА_4 не надала доказів існування договорів оренди, укладених відповідачами з третіми особами, отримання відповідачами від таких правовідносин незаконних доходів. Оскільки стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 80000,00 грн. доходів від оренди квартир не доведено належними доказами, задоволені вимоги у цій частини є незаконними . Рішення у цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до висновку № 1040/24 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду від 26 лютого 2014 року визначити чи проводився ремонт у спірних квартирах АДРЕСА_1 у м. Одесі є неможливим, проте вартість ймовірно виконаних внутрішніх опоряджувальних робіт у квартирах № 6, 14 складає 47743,00 грн.

Колегія не вбачає законних підстав вважати обґрунтованими вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_4 витрат на проведення ремонту у спірних квартирах у розмірі, визначеному висновком експертизи, оскільки належних доказів понесених витрат позивачами не надано.

Надані в процесі розгляду справи ОСОБА_4 копії рішень апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2014 року та Київського районного суду м. Одеси від 14 липня 2014 року колегія у даному апеляційному провадженні не розглядає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року - змінити.

Скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 80000,00 (вісімдесят тисяч) гривень, отриманих у зв'язку з порушенням прав, доходів (упущена вигода). У задоволенні позову у цій частині ОСОБА_4 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко