Номер провадження: 22-ц/785/7588/14
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про визнання права власності,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом до відповідачів. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, серії САЕ 796503 від 31.10.2012 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Олімпекс Транс». Позивач та його представник посилались на належне виконання укладеного позивачем 06 січня 2006 року з ТОВ «Олімпекс Транс» договору № 15 про пайову участь у будівництві житла, відповідно до якого ТОВ зобов'язувалось здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, секції «А», та після введення житлового будинку в експлуатацію передати позивачу квартиру № 38 по акту приймання-передачі. Позивач та його представник зазначали, що ухилившись від виконання своїх зобов'язань перед позивачем ТОВ оформило та зареєструвало право власності на спірну квартиру за собою.

Представники ТОВ «Олімпекс Транс» позов не визнали, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, у останні судові засідання не з'явились.

Представники Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради участі у розгляді справи не приймали.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру №38 по вул. Віри Інбер в м. Одесі, серії САЕ 796503 від 31.10.2012 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з житлової кімнати 24, 8 кв. м., гостинної - 28, 7 кв. м., кабінету - 15,9 кв. м., кухні - 18,4 кв. м., санвузла - 2, 5 кв. м., санвузла - 11,9 кв. м., коридору - 21, 1 кв. м., коридору - 3,6 кв. м., лоджії - 11,5 кв. м., гардеробної - 6,2 кв. м., комори - 2, 0 кв. м., загальна площа квартири 146,7 кв. м., висота приміщень 2,99 м.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2014 року у задоволенні заяви ТОВ «Олімпекс Транс» про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Олімпекс Транс» просить рішення суду від 13 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В наступному від участі у розгляді справи в апеляційному суді представник ТОВ «Олімпекс Транс» ухилився, неодноразово заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи.

Проти апеляційної скарги заперечує представник позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов'язання за договором про пайову участь будівництві спірного житла належно виконав, грошові кошти на оплату зведення спірної квартири в обумовленій ціні вніс, натомість відповідач від виконання своїх зобов'язань ухилився.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

За змістом ст. ст. 3 ч.1п.2,6, 15-16 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, справедливість, добросовісність і розумність. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 січня 2006 року між позивачем та ТОВ «Олімпекс Транс» (далі ТОВ) було укладено договір № 15 про пайову участь у будівництві житла, відповідно до якого ТОВ зобов'язувалось здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, секції «А», та після введення житлового будинку в експлуатацію передати позивачу квартиру № 38 по акту приймання-передачі. (а.с.4-6) Сторонами у договорі було обумовлено, що збудована квартира має бути розташована на 13 поверсі, загальна площа складати 152,02 кв. м, а ціна квартири - 13853 грн. за 1 кв. м. За договором (п.4.3.1.-4.3.2.) пайщик мав внести оплату на розрахунковий рахунок ТОВ в ВАТ КБ «Надра»: 87,85% вартості квартири до 30.12.2008р., залишок 12,15% вартості квартири внести до закінчення будівництва. Згідно з копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, які відповідають оригіналам дослідженим апеляційним судом, позивачем було сплачено за договором ТОВ «Олімпекс Транс» готівкою 2050000 гривень в період з 24 вересня 2008 року до 26 листопада 2008 року, тобто в обумовлений договором строк. (а.с.7,74-75)

Згідно з технічним паспортом виготовленим за замовленням позивача збудована квартира АДРЕСА_1, в цілому складається з житлової кімнати 24, 9 кв. м., гостинної - 28,7 кв. м., кабінету - 15,9 кв. м., кухні - 18,4 кв. м., санвузла - 2,5 кв. м., санвузла - 11,9 кв. м., коридору - 21,1 кв. м., коридору - 3,6 кв. м., лоджії - 11,5 кв. м., гардеробної - 6,2 кв. м., комори - 2,0 кв. м., загальна площа квартири становить 146,7 кв. м., висота приміщень 2,99 м.(а.с.9-10) Виходячи із зменшення загальної площі збудованої квартири (обумовлено 152,02 кв. м), колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що позивач, виходячи із обумовленої ціни 13853 грн. за 1 кв. м, свої зобов'язання за договором належно виконав, сплативши готівкою 2050000 гривень, оскільки вартість квартири площею 146,7 кв. м за умовами договору складає 2032235,1 грн.. Зміни ціни 1 кв. м спірного об'єкту нерухомості між сторонами договору не вбачається.

Відтак, посилання представника ТОВ на неповну оплату вартості квартири за договором є неспроможним. Сплативши повну вартість квартири за договором від 06 січня 2006 року позивач набув майнове право на спірний об'єкт нерухомості.

Встановлено, що 24 березня 2011 року будинок по АДРЕСА_1 як рекреаційно-жилий комплекс з паркінгом було прийнято в експлуатацію, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видано сертифікат відповідності за № 15002128. (а.с.36-41) Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міськради № 517 від 03.06.2011 року вказаній будівлі присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. Всупереч вищезазначеному, Виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтво про право власності серії САЕ 796503 від 31.10.2012 року на спірну квартиру неправомірно було видано ТОВ «Олімпекс Транс», яке зареєструвало своє право власності в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.(а.с.44,68-69) ТОВ «Олімпекс Транс» від виконання своїх зобов'язань за вищевказаним договором відмовилось.

Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Відтак, майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Згідно з ч.2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. А тому новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно. Як висновок, захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України. Така правова позиція викладена Верховним судом України у постанові від 12 листопада 2014 року. (постанова № 6-129цс14)

Враховуючи вищенаведене, з висновками суду першої інстанції щодо необхідності захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб колегія суддів повністю погоджується.

Доводи представника ТОВ «Олімпекс Транс» про те, що за умовами договору позивач повинен був внести грошові кошти безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок в банк, а не сплачувати готівкою не можуть братися до уваги, оскільки прийняття грошових коштів від позивача готівкою не було забороненим умовами договору, та було наслідком дій обох сторін договору. При цьому колегія суддів зважає також на посилання представників позивача на відповідне волевиявлення відповідача, яке було пов'язано з загальновідомим фактом економічної кризи в 2008 році, у тому числі в банковій сфері, що призвело до введення тимчасової адміністрації в ВАТ КБ «Надра» з 10 лютого 2009 року.

Посилання представника ТОВ на те, що підписи в квитанціях до прибуткових касових ордерів не відповідають підпису керівника у договорі до уваги братися не можуть, оскільки підпису керівника в бланках досліджених судом квитанцій до прибуткових касових ордерів не передбачено, а передбачено тільки підпис головного бухгалтера (або іншої уповноваженої особи) та касира. Доводи представника ТОВ щодо відсутності касової книги і неможливості видачі прибуткових касових ордерів також до уваги братися не можуть, оскільки представником позивача надано апеляційному суду для огляду квитанції до прибуткових касових ордерів щодо прийняття представником ТОВ оплати за житлово-комунальні послуги надані позивачу у спірній квартирі за 2012-2013р.р. з різними підписами від імені теперішнього керівника ОСОБА_4, і у тому числі за підписами останнього. Визнаючи майнове право позивача на спірну квартиру представником ТОВ 04 січня 2012 року було укладено з позивачем договір № 18-кв 38/20120104 (а.с.11-19) на надання послуг по утриманню рекреаційно-житлового комплексу з паркінгом ЖК «Ланжерон», в якому позивач зазначений в якості власника спірної квартири, складалися акти звірки взаємних розрахунків по оплаті за житлово-комунальні послуги, видавались рахунки-фактури для їх оплати; за згаданим договором представником ТОВ здійснювалось нарахування та отримувалась від позивача оплата за надані житлово-комунальні послуги ( із розрахунку площі 144,2 кв. м, а.с.186-190, 191-196).

Доводи представника ТОВ про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на заяву ТОВ щодо фальсифікації квитанцій до прибуткових касових ордерів є неспроможними, оскільки за ст.ст.10,60,59 ЦПК України тягар доведення обставин, викладених позивачем в позовній заяві та в запереченнях відповідача покладається на сторони, та обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Визначення факту підробки документів, зокрема квитанцій до прибуткових касових ордерів, потребує спеціальних знань експертів. По матеріалам справи вбачається, що про розгляд справи за позовом ОСОБА_2 представнику ТОВ було беззаперечно відомо з 27.11.2013р.; 03.12.2013р. представником ТОВ було подано заперечення проти позову, і в наступному представник ТОВ ОСОБА_5 приймала участь у розгляді справи, однак клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи у суді 1-ої інстанції нею не заявлялось. Поважність неподання клопотання про призначення почеркознавчої і технічної експертизи та виклику свідка у суді першої інстанції представником ТОВ перед апеляційним судом не була вмотивована, і у призначені судові засідання до апеляційного суду представники ТОВ двічі не з'явились, та заходи для можливості реалізації заявлених клопотань не вживали.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що представники ТОВ належними і допустимими доказами свої заперечення проти позову ОСОБА_2 не довели. А тому в межах позову та апеляційного оскарження, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-314,315-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова