Справа № 591/9633/13-ц
Провадження № 2/591/2813/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Клімашевської І. В.,

з участю секретаря Гребенькової О.М.,

представника позивача Гакаль Р.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 13.04.2006 року між ПАТ "Приватбанк" та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 5600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13196,62 грн., а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням суду від 29.11.2013 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 13196,62 грн., а також судові витрати в сумі 229,40 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2014 року вказане заочне рішення скасовано та справу призначено до судового розгляду.

26.12.2014 року, під час слухання справи після скасування заочного рішення суду, представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме: просили стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 13.04.2006 року в межах строку позовної давності, а саме: з 05.11.2010 року (за три роки до звернення до суду із позовом), а також за виключенням заборгованості за штрафами, тобто, на загальну суму -7050,89 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги уточненої позовної заяви підтримав в повному обсязі.

Відповідач та її представник вважали, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.04.2006 року, оскільки останній платіж було здійснено ОСОБА_3 в січні 2009 року, а строк дії картки сплив в березні 2009 року. За таких обставин, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось сторонами, відповідно до укладеного договору від 13.04.2006 р. відповідачу було видано кредит в сумі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с. 10-14). Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Однак, відповідачем умови договору не виконувались, а тому утворилась заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом.

В той же час, згідно з пунктом 9.12 Умов обслуговування договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Відповідно до карки, яка видавалась ОСОБА_3 та була досліджена судом під час судового засідання (копія якої міститься на а.с. 118), на лицевій її стороні зазначено, що строк її дії закінчився у березні 2009 року.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Судом також установлено, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_3 здійснила у січні 2009 року, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались.

Як зазначалось вище, представник відповідача у письмових та усних поясненнях наполягав на тому, що в порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 свої грошові зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а тому, на його думку, підлягає стягненню заборгованість за кредитом та за відсотками за три роки до звернення до суду із позовом.

Проте, з такою позицією суд не може погодитись, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Слід зазначити, що таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 17.09.2014 року № 6-95цс14, від 01.10.2014 року №134цс14, від 12.11.2014 року №6-167цс14, які відповідно до положень частини першої статті 3607ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Як зазначалось вище, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Враховуючи такі обставини, оскільки останній платіж здійснено в січні 2009 року, дія картки закінчилась 31 березня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 05.11.2013 року, то в даному випадку підлягає застосуванню строк позовної давності відповідно до ст.256 ЦК України, ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України, ч.4 ст.267 ЦК України.

При цьому, суд не погоджується із твердженнями представника позивача про те, що строк дії картки є 31 березня 2013 року, оскільки в даному випадку після 31 березня 2009 року не відбулась пролонгація договору, після закінчення строку дії карки (31.03.2009 року) ОСОБА_3 не користувалась карткою і банк не видавав боржнику грошових коштів, а боржник своїх зобов'язань за договором від 13.04.2006 року не виконувала, починаючи з січня 2009 року. Крім того, відсутні належні і допустимі докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова платіжна картка.

Отже, в задоволенні позову необхідно відмовити у зв"язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Зарічний районний суд м.Суми протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які беруть участь у справі але не були присутні під час проголошення рішення мають право оскаржити його протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя (підпис) І. В. Клімашевська