Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5922/14 Головуючий у 1-й інстанції: Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратила право користування службовим жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення в квартиру та визначення порядку користування житловим приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом і просив визнати свою колишню дружину ОСОБА_4 і сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ст.ст.71, 107 ЖК України, посилаючись на те, що з 2009 року вони виїхали із квартири і не проживають в ній без поважних причин.

Заперечуючи проти позову, у квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про вселення і визначення порядку користування житлом, посилаючись на те, що спірна квартира являється її єдиним місцем постійного проживання, проте вона разом з дітьми вимушені були у 2012 році тимчасово залишити помешкання через сварки і бійки, які влаштовував позивач. Згодом останній почав чинити їй перешкоди у користування житлом, вселив у квартиру свою співмешканку. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд вселити її у спірну квартиру та визначити порядок користуванням житлом.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування зазначеним жилим приміщенням та виділено ОСОБА_4, окрему кімнату № 6 площею 19,8 кв.м., ОСОБА_3 виділено кімнату № 5 площею 19,7 кв.м. та кімнату № 4 площею 10,1 кв.м. Передпокій, кухню, ванну, туалет залишити в загальному користуванні. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення його позову ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За змістом ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а в разі спору -судом.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову і вселяючи ОСОБА_4 в спірну квартиру, суд виходив з того, що після розірвання шлюбу між сторонами склались неприязні стосунки, у зв'язку з чим відповідачі тимчасово вимушені проживати в іншій квартирі, проте вони не втратили інтересу до спірної квартир, яка являється їх постійним місцем проживання, в ній знаходяться їх особисті речі, меблі, побутова техніка, вони іншого житла не мають, а тому підстави для визнання їх такими, що втратила право користування житлом за ст.71 ЖК України, відсутні.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, причин тимчасової відсутності відповідачів, збереження ними інтересу до спірного житла об'єктивно підтверджуються матеріалами справи і не суперечить вимогам діючого житлового законодавства.

Судом першої інстанції досліджено обставини справи повно і правильно, зібраним доказам дана належна оцінка.

Задовольняючи зустрічний позов і виділяючи ОСОБА_4 кімнату №6, житловою площею 19,8 кв.м, а позивачеві кімнати №4 і 5, загальною площею 29,8 кв.м, суд виходив з того, що зміна договору житлового найму в такий спосіб те призведе до порушення житлових прав сторін.

Проте такі висновки суду не відповідають вимогам житлового законодавства, суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права, а тому з ними не можна погодитись.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином на ім'я якого видано ордер.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок( ст.63 ЖК ).

Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення (ст.64 ЖК).

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст.104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішення справ, які стосуються зміни договору найма жилого приміщення за ст. 104 ЖК України у разі відмови членів сім'ї дати згоду на укладання окремих договорів, має відбуватися за участю як членів сім'ї наймача, так і наймодавця в якості сторони .

Виділяючи ОСОБА_4 у користування кімнату №6, а ОСОБА_3 кімнати №№ 4 і 5 в спірній квартирі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що син сторін ОСОБА_5 також має право користування житлом в цій квартирі і на нього припадає житлова площа у розмірі 16,46 кв.м. Фактично суд першої інстанції позбавив ОСОБА_5 права користування житлом, оскільки, змінивши договір найму житла, суд виділив кімнати тільки у користування ОСОБА_4 і ОСОБА_3, не вирішивши при цьому питання щодо житлових прав ОСОБА_5

Крім того, суд допустився порушень і норм процесуального права.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст.27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст.31 ЦПК України.

Оскільки відповідно до ст.ст.27, 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін (ст. ст.30, 31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі ухвалювати щодо них рішення. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК рішення у справі може ухвалюватися лише щодо сторін .

Між тим, ухвалюючи рішення про зміну договору найму житла, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки наймодавця, яке брало участь у справі не в якості відповідача, а як третя особа.

За викладених обставин ухвалене у справі рішення в зазначеній без змін залишатися не може і підлягає скасуванню.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання.

Цивільний процесуальний кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_4 пред'явлено зустрічний позов про зміну умов договору найма тільки до наймача і не залучено в якості співвідповідача наймодавця, у спосіб, який би відповідав вимогам житлового законодавства, визначити порядок користування квартирою і змінити договір житлового найму, неможливо, позовні вимоги про встановлення порядку користування жилим приміщенням, зміну договору найму жилого приміщення не можуть бути задоволені.

За таких обставин в зазначеній частині рішення суду першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову про визначення порядку користування житлом.

Вказане судове рішення не позбавляє ОСОБА_4 права повторного звернення до суду з вимогами про зміну умов договору найму житлового приміщення із залученням до участі у справі в якості відповідачів як наймача житла, так і наймодавця, а також члена сім'ї наймача ОСОБА_5

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року по цій справі в частині визначення порядку користування квартирою скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: