Справа № 136/1661/14-ц Провадження № 22-ц/772/4021/2014Головуючий в суді першої інстанції Мочульська Л. Т.
Категорія 33Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, УМВС України у Вінницькій області про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства, -

встановила:

23 грудня 2013 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Іллінецького РВ УМВС у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, УМВС України у Вінницькій області про відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконними діями та рішеннями органів дізнання та досудового слідства, в якій просив стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь 362 554,67 грн., з яких: 358 954, 67 грн. вартість втраченого заробітку та інших грошових доходів, 3600 грн. витрати на правову допомогу адвоката; стягнути з Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області, УМВС України у Вінницькій області , Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на його користь вартість вилученого та втраченого майна у загальній сумі 169 021 грн., з яких: 69 021 грн. вартість 9 системних блоків комп'ютерів, 100 000 грн. - вартість розробленого ним та встановленого на комп'ютерах іншого програмного забезпечення.

Зазначав, що 31 серпня 2006 року слідчо-оперативною групою Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області був проведений огляд його приватного житлового приміщення у АДРЕСА_1, під час якого вилучено 9 системних блоків комп'ютерів, фінансову документацію та 3 компактдиски.

19 жовтня 2006 року слідчим СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області відносно нього порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 176 КК України, 11 квітня 2007 року йому обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року дії працівників Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по проведенню 31 серпня 2006 року перевірки та огляду приміщення комп'ютерного класу у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, а також щодо вилучення з цього приміщення 9 системних блоків комп'ютерів, фінансової документації та З компактдисків - визнано протиправними.

Постановою слідчого СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області від 2 грудня 2011 року кримінальна справа по обвинуваченню за ч. 2 ст. 176 КК України щодо нього закрита за відсутністю у його діях складу злочину, тому на підставі ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив його вимоги задовольнити.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для її подальшого розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції , дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що 19 жовтня 2006 року по факту порушення авторських і суміжних прав корпорації «Майкрософт» щодо ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 176 КК України та 11 квітня 2007 року обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд . 27 березня 2007 року по кримінальній справі було винесено постанову про перекваліфікацію та перекваліфіковано діяння на ч.2 ст. 176 КК України.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_2 неодноразово закривалась на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (1960 року) за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину.

Останній раз постановою слідчого СВ Іллінецького РВ УМВС України від 02 грудня 2011 року кримінальну справу закрито на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

В силу положень ст. 1176 Цивільного кодексу України і ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» №266/94 ВР шкода, завдана фізичній особі (громадянинові)внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону №266/94 ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно зі ст. 3 Закону у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Згідно з п. 12 Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Порядок застосування зазначеного вище Закону визначає Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» Затверджене наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41.

Згідно п.п. 11, 12 Положення для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів.

У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст.12 Закону постанову (ухвалу).

Суд першої інстанції правильно визначився, що спірні правовідносини регулюються нормами спеціального закону, який встановлює порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

При цьому, судом не враховано, що закриття провадження у справі допускається виключно з підстав, встановлених ст. 205 ЦПК України.

Закриття провадження у справі , з тих підстав, що заява підлягає розгляду з дотриманням порядку, визначеного ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» і не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, не відповідає зазначеним вимогам процесуального законодавства. Постановлення ухвали про закриття провадження у справі без зазначення до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, суперечить також вимогам ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Липовецького районного суду від 19.08.2013 року був частково задоволений позов ОСОБА_2 та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень та витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 2867, 5 грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2013 року вищевказане рішення Липовецького районного суду в частині відшкодування моральної шкоди змінено, збільшено суму стягнення моральної шкоди до 80 000 гривень. В частині відшкодування матеріальної шкоди та сум, сплачених ОСОБА_2 у зв'язку наданням йому юридичної допомоги, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2013 року рішення Липовецького районного суду від 19.08.2013 року скасовано і залишено вказані вимоги без розгляду з підстав, що судом не враховано порядок, встановлений ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконні і діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду».

Постановою начальника СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області Швець О.І. від 12.05.2014 року постановлено відшкодувати позивачеві 650 грн., сплачених ним за надання юридичної допомоги у кримінальній справі, у задоволенні вимог про відшкодування втраченого заробітку та інших грошових доходів в сумі 287379, 3 грн. відмовлено; майно, вилучене у ОСОБА_2, яке є речовими доказами у кримінальній справі № 06070195 повернути власнику ( т. 1 а.с.229,230)

Позивач оскаржив вказану постанову до Іллінецького районного суду.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 12.06.2014 року постанову начальника СВ Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області Швець О.І. від 12.05.2014 року скасовано, як таку, що винесена з порушенням визначеного законом порядку та на підставі неповно зібраних та досліджених матеріалів ( т.1 а.с.233,234)

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що оскільки ухвала суду від 12 червня 2014 року позивачем не оскаржувалась, інша постанова органом досудового розслідування не виносилась, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно з частиною 2 ст.12 Закону у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Таким чином, між сторонами у справі виникли спірні правовідносини щодо розміру відшкодування, яке не було вирішено в безспірному порядку органом дізнання, який виніс постанову про закриття кримінальної справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Крім того, суд першої інстанції не повно встановив предмет позовних вимог, оскільки однією з вимог позивача було відшкодування вартості вилучених Іллінецьким РВ УМВС України системних блоків.

Як вбачається з відповіді Першого заступника начальника Іллінецького РВ УМВС Швець О.І. від 28.11.2013 року про повернення ОСОБА_2 системних блоків, останньому повідомлено, що згідно з постановою про закриття кримінальної справи речові докази повернуто власнику.

Пунктом 14 вищезазначеного Положення встановлено, що відповідно до частини 2 ст.4 Закону майно, зазначене в п.2 ст.3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

У випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред'являється до цього органу.

З зазначеною вимогою до вказаних органів громадянин має право звернутися протягом шести місяців після направлення йому повідомлення.

Розгляд зазначеної вимоги громадянина до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду провадиться в місячний термін і в порядку, передбаченому п.12 Положення.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

При відмові суду у позові про відшкодування вартості знищеного, втраченого чи пошкодженого майна за рахунок коштів органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду вона відшкодовується відповідним фінансовим органом у порядку, встановленому п.13 Положення.

Таким чином, суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, не встановив норми права які регулюють спірні правовідносини та застосував до спірних правовідносин норми процесуального права, які не підлягають до застосування.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України , розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок , встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ Л.О. Голота

З оригіналом вірно: