Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/5358/14 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про зобов'язання забезпечити безоплатним побутовим вугіллям непрацюючого пенсіонера та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Краснолиманське» про зобов'язання забезпечити безоплатним побутовим вугіллям непрацюючого пенсіонера та відшкодування моральної шкоди, який в ході судового розгляду уточнив.

У позові зазначалось, що з 25.07.2005 року по 17.12.2007 року позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем і працював в якості машиніста гірничих машин з повним підземним робочим днем. Згідно наказу №240 к від 18.12.2007 року він був звільнений за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію за віком. На момент звільнення позивач мав стаж роботи у вугільній галузі 25 років. Після виходу на пенсію позивач звертався до відповідача із заявою про забезпечення його побутовим вугіллям, оскільки він проживав в будинку з пічним опаленням і мав право на забезпечення безоплатно вугіллям. Проте, відповідач відмовив в наданні безоплатно вугілля з тих підстав, що в колективному договорі відповідача не передбачено забезпечення вугіллям непрацюючих пенсіонерів. В подальшому позивач забезпечувався вугіллям за місцем свого працевлаштування на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», де він працював електрослюсарем підземним з 05.03.2008 року по 03.07.2013 року. В травні 2014 року він звернувся до адміністрації підприємства відповідача з проханням забезпечувати його вугіллям. Однак, відповідач відмовився.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зобов'язати відповідача забезпечити його безоплатним вугіллям для побутових потреб за нормою 5,9 тонн за 2014 рік; стягнути з відповідача в якості відшкодування моральну шкоду 10 000 грн. і витрати на правову допомогу.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «Краснолиманське» про зобов'язання забезпечити безоплатним побутовим вугіллям непрацюючого пенсіонера та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «Краснолиманське» забезпечити ОСОБА_3 безоплатним вугіллям для побутових потреб за нормою 5,9 тонн у 2014 році.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Краснолиманське» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1986 року працював на підземних роботах різних вугледобувних підприємствах. З 25.07.2005 року по 17.12.2007 року він знаходився у трудових відносинах з відповідачем і працював в якості машиніста гірничих машин з повним підземним робочим днем. Згідно наказу №240 к від 18.12.2007 року він був звільнений за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію за віком. З 05.08.2008 року по 03.067.2013 року він працював на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» та його було звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України, оскільки йому була встановлена 3 група інвалідності. На момент звільнення позивач мав стаж роботи у вугільній галузі 25 років.

Також встановлено, що позивач проживає в приватному будинку з пічним опаленням , тому потребує забезпечення вугіллям (а.с.18-19).

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, пояснення та заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов до правильного висновку про те, що відповідно до ст. 43 Гірничого Закону України та Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 7 серпня 2001 року № 71, позивач має право на безоплатне забезпечення вугіллям за нормою 5,9 тонн на рік на будинок, тому обґрунтовано задовольнив його позовні вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що раніше позивач звертався до суду за захистом своїх порушених прав та рішенням апеляційного суду Донецької області від 03.09.2008 року було скасовано рішення Красноармійського міськрайонного суду від 05.06.2008 року про відмову в задоволенні позовних вимог і зобов'язано ТОВ «Краснолиманське» забезпечити його безоплатним вугіллям для побутових потреб за нормою 5,9 тонн у 2008 році. Оскільки з 2008 року по 2013 рік позивач продовжував працювати, він забезпечувався вугіллям в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» .

Доводи апелянта про те, що норми Гірничого Закону України та Галузева угода на них не поширюється, оскільки це господарське товариство приватної форми власності та Колективним договором не передбачено забезпечення вугіллям непрацюючих пенсіонерів, безпідставні.

Згідно з п. 3.2. вказаної Галузевої угоди її положення є обов'язковими до застосування при укладанні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, а також під час розгляду трудових спорів.

Позивач має стаж роботи у вугільній галузі 30 років, звільнився з цього підприємства у зв'язку з виходом на пенсію. Пунктом 12.10 зазначеної Галузевої угоди передбачено, що безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі: - на підземних роботах чоловіки не менше 10 років.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Враховуючи викладене, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»

відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: