АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7220/14 Головуючий 1-ї інстанції Акулов Є.М.
Справа №414/741/14-ц Доповідач: Довгаль А.П. Категорія: трудові
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16 травня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства «Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Комунальне підприємство «Кремінське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (надалі - КП «КВУВКГ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 5 187,50грн., поклавши судові витрати повністю на відповідача.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 14.05.2013року відповідачем, як керівником КП «КВУВКГ» був підписаний наказ №65-к «Про звільнення» працівника підприємства ОСОБА_2 з посади економіста з підстав передбачених п.1 ст.41 КЗпП України (за одноразове грубе порушення трудових обов'язків) із застосуванням ч.2 ст.43-1 КЗпП України, без погодження з профспілковим комітетом. 24.07.2014року Кремінським районним судом Луганської області було прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до КП «КВУВКГ», третя особа: ОСОБА_1, згідно якого вищеназваний наказ визнано незаконним, ОСОБА_2 була поновлена на роботі та з підприємства стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 187,50грн. Вказане рішення в ступило в законну силу і є чинним на теперішній час. Оскільки незаконним діями керівника підприємству завдано шкоди на зазначену суму, тому відповідач повинен її відшкодувати на підставі ст.237 КЗпП України.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник КП «КВУВКГ» - Головченок А.О. заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, пояснивши, що наказ про звільнення працівника йому підготував юрист підприємства на підставі перевірки КРУ.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «КВУВКГ» на відшкодування суму 5 187,50грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З урахуванням того, що апелянт ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи в апеляційному суді Харківської області неодноразово повідомлявся за адресою вказаною ним в апеляційній скарзі, але кожного разу судові виклики повертаються з відміткою пошти «за сплином терміну зберігання», а він сам ніяких дій та інтересу з приводу апеляційної скарги не проявляє, що свідчить про зловживання своїми процесуальними обов'язками, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутність.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_1 на користь КП «КВУВКГ» в порядку регресу 5 187,50грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як службова особа, що винна в незаконному звільненні працівника, зобов'язаний покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Так, судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Кремінського районного суду Луганської області від 24 липня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2013 року, позов ОСОБА_2 було задоволено. Цими судовими рішеннями визнано наказ КП «КВУВКГ» №65-к від 14.05.2013року «Про звільнення» незаконним та скасовано його. ОСОБА_2 поновлена на роботі в КП «КВУВКГ» на посаді економіста і з цього підприємства на її користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2013р. по 24.07.2013року (а.с.5-7).

Вказаний вище наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи був підписаний на той час керівником КП «КВУВКГ» - ОСОБА_1

Згідно довідки КП «КВУВКГ» №108/25 від 26.03.2014року ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу було нараховано і виплачено (з урахуванням обов'язкових утримань із заробітної плати) середній заробіток в сумі 5 187,50грн. (а.с.8).

Відповідно до положень ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Оскільки звільнення працівника було здійснено з порушенням вимог закону, що знайшло своє відображення у вищеназваних судових рішеннях, тому відповідач ОСОБА_1 зобов'язаний покрити шкоду заподіяну підприємству, керівником якого він був на той час.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються та не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -