Провадження № 2-7792/14 р.
У Х В А Л А

/залишення позову без руху/

03 грудня 2014 року місто Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитекспресс Юкрейн Ел.Ел.Сі.», Товариство з обмеженою відповідальністю «ПримоКолект. Центр грошових вимог» про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 року позивачка ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним кредитний договір №2095/2771BCL1A від 30.08.2013 року, укладений між позивачкою та ПАТ «Платинум Банк», стягнути з відповідача судові витрати.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачка звернулася до суду з вимогами про визнання недійсним кредитного договору, проте жодним чином не обгрунтовує свої вимоги та не наводить докази на підтвердження кожної обставини на яку посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, законом встановлена презумпція правомірності правочину і він може бути визнаний судом недійсним тільки з передбачених законом підстав. При цьому, підстави для визнання правочину недійсним мають існувати і бути встановлені саме на момент вчинення правочину.

Позивачка звернулася до суду з вимогами про визнання недійсним кредитного договору.

Між тим, в своїй позовній заяві позивачка не виклала обставини з якими вона пов`язує недійсність оспорюваного правочину, не зазначила в своїй позовній заяві жодної передбаченої законом підстави для визнання договору кредитного недійсним і таким чином не навела обґрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, позивачці необхідно визначитися з підставами її позову.

Позивачці в своїй позовній заяві необхідно зазначити з яких передбачених законом підстав вона просить визнати недійсним оспорюваний нею правочини, зазначити обґрунтування своїх позовних вимог та докази на підтвердження кожної обставини на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, адже в своїй позовній заяві позивачка не зазначила якими доказами підтверджується кожна обставина на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, якими доказами підтверджується, що між сторонами насправді було укладено кредитний договір.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху і надати позивачці термін для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивачку про необхідність усунення недоліків шляхом подання до суду позовної заяви в новій редакції. Роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків в зазначений строк заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: