Провадження № 2/161/4151/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 листопада 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі - Стецюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення на майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02.03.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаспутником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 100/М, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 110 000 доларів США зі сплатою 14 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення до 28.02.2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення 162 в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 03.01.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 232 131,03 доларів США

В зв'язку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 232 131,03 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення 162 в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути судові витрати у справі.

Представник позивача подав в суд заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, щодо постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. А тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів в порядку ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02.03.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 100/М, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 110 000 доларів США зі сплатою 14 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення до 28.02.2013 року (а.с. 29-35).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті ОСОБА_1 в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти за кредитним договором не повернула.

Згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 03.01.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 232 131,03 доларів США (а.с. 7-18).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення 162 в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-28).

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору.

Згідно з ч. І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з п. 29 договору про іпотеку, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотеко держателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотеко держатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця (а.с. 24).

Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 шляхом набуття ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки є підставна і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 526, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.109 ЖК України, на підставі ст. ст. 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 100/М від 02.03. 2007 року в розмірі 232 131 (двісті тридцять дві тисячі сто тридцять один) доларів США 03 центів, що в національній валюті становить 1854726 (один мільйон вісімсот п'ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять шість) грн. 90 коп., звернути стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: приміщення 162 в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, шляхом набуття за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, з отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстрацією переходу права власності на предмет іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк