АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Колодяжної Н.Є., Чубукова О.П.

При секретарі -Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору поруки, задоволені у повному обсязі.

Договір поруки №2007-ПМ/121, укладений 05.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 визнано недійсним з моменту вчинення.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 5 562 грн. 47 коп., з яких:

3 184 грн. 74 коп. - в рахунок повернення в натурі одержаного за недійсним договором;

2 377 грн. 73 коп. - в рахунок відшкодування судових витрат, що складаються з: 114 грн. 71 коп. - судового збору за подання позову;

4 грн. - комісійного збору Банку за сплату судового збору за подання позову;

114 грн. 71 коп. - судового збору за призначення експертизи по справі;

3 грн. 44 коп. - комісійного збору Банку за сплату судового збору за призначення експертизи;

2 119 грн. 68 коп. - оплати експертних послуг;

21 грн. 20 коп. - комісійного збору Банку за оплату експертних послуг.

Зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" розблокувати депозитні рахунки ОСОБА_2 :

SАМD №8317;

SАМD №99182;

SАМD №8468;

SАМD №17179,

тобто зняти з них арешт, накладений з метою відшкодування збитків по договору поруки №2007-ПМ/121 від 05.12.2007 року.

В апеляційній сказі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, встановив, що 21 травня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено вирок по кримінальній справі №70091272 за звинуваченням ОСОБА_3 за ч.1,2,3 ст.358 КК України, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року залишено без змін, в частині цивільного позову - направлений на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вищезазначених судових рішень ОСОБА_3 визнано винною у підробці низки кредитних договорів, договорів поруки укладених від імені фізичних осіб з ПАТ КБ «ПриватБанк», зокрема судом було встановлено, що продовжуючи злочинну діяльність, 05 грудня 2007 року ОСОБА_3, діючи умисно, повторно, з метою підробки і використання підроблених документів, знаходячись в приміщенні відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому за адресою: вул.Леніна, 14 у м. Дніпропетровську, без відома і згоди ОСОБА_2, повторно, внесла завідомо неправдиві відомості в бланк договору поруки № 2007-ПМ/121 від 05.12.2007 року по кредитному договору № 2007-ПМ-121 від 05.12.2007 (а.с.24), про те що вказана особа виступає у якості поручителя і бере на себе встановлену договором відповідальність у випадку настання правових наслідків по договору, в якому ОСОБА_3 виконала підписи від імені Позивача, тим самим підробила документ, які згідно наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» «Об утверждении второй редакции положения о недопущении проблем задолженности и работе с ней по кредитам бізнес - программы микрокредитования» є обов'язковим для укладення кредитного договору в рамках програми мікрокредитування, і який ОСОБА_3 надала до «Будинку Губернатора» ПАТ КБ «ПриватБанк» для укладення даного кредитного договору (8-24). В рахунок погашення кредиту за вказаним договором поруки з Позивача утримано Відповідачем 3184,74 грн., що підтверджується роздруківкою руху коштів по його пенсійній картці (а.с.87-90). Згідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3045-13 від 14.01.2014 р., підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Поручитель» договору поруки №2007-ПМ/121 від 05.12.2007 р. виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с.76).

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

В тому ж випадку, коли сторона не приймала участі в укладені угоди, що підтверджується відсутністю її підпису під договором, вона має право вимагати визнання угоди недійсною, на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України, як такої що не відповідає її внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосування наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У випадку, коли сторона не приймала участі в укладенні угоди, що підтверджується відсутністю її підпису під договором, вона має право вимагати визнання угоди недійсною, на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України, як такої, що не відповідає її внутрішній волі.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В даному випадку, як встановлено в судовому засіданні, Позивач не досяг ніякої згоди з Відповідачем щодо умов договору поруки, ніякої пропозиції укласти договір від Відповідача він не отримував, відповідно, таку пропозицію він не приймав та спірного договору поруки не підписував.

Оспорюваний правочин - договір поруки, був укладений з порушенням вимог цивільного законодавства України, цей договір не може створювати правових наслідків для поручителя, тому підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення.

Окрім того, у відповідність до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З урахуванням всіх обставин, суд прийшов до висновку про задоволення в порядку реституції позовних вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, утриманих Банком з його пенсійної картки в рахунок погашення боргу у відповідність до вказаного договору поруки, тобто повернення в натурі одержаного на виконання цього недійсного правочину. З цих же підстав суд задовольнив позовні вимоги позивача щодо розблокування вкладів позивача, тобто зняття з них арешту, пов'язаного із відшкодуванням ним збитків по зазначеному договору поруки.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст.ст. 61, 203, 215,216 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Довід апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі, необґрунтований, оскільки зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді :