Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2014 Справа №607/11318/14-ц
Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3, про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняття такого арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі ДВС), третя особа - ОСОБА_3, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняття такого арешту з квартири АДРЕСА_1, котра належала його покійному батьку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що таке обмеження було помилково застосовано державним виконавцем, в процесі визначення адреси боржника коли замість АДРЕСА_2, як зазначено у виконавчому листі, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, вказали АДРЕСА_1. Вказане обмеження порушує його права як спадкоємця і позбавляє можливості успадкувати вказану квартиру.

Позивач у судовому засіданні вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяв про розгляд справи за їх відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без їх участі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2003 року з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 стягнено 12'369 грн. матеріальної шкоди, 1'200 грн. моральної шкоди та 160 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, а також в дохід держави 130, 40 грн. державного мита. Як вбачається з мотивувальної частини цього рішення, вказана шкода була заподіяна ОСОБА_3 внаслідок ДТП спричиненої з вини ОСОБА_4, який керував належним йому автомобілем «М-12».

На підставі цього рішення було видано виконавчий лист, котрий у свою чергу було звернено до виконання. У цьому виконавчому документі адресою боржника - ОСОБА_4 зазначено: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі спрямованих на виконання рішень судів та інших органів, зокрема, у спосіб та у межах повноважень, визначених ним Законом.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту, відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

В процесі примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 3907568 від 18 вересня 2012 року. Цією постановою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 липня 1996 року міським бюро технічної інвентаризацій, та листа-відповіді АДБ ГУДМС, УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначений співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та до моменту смерті (24 жовтня 2013 року) був там зареєстрований.

Як вбачається з листа відповіді начальника УДАІ УМВС України в Тернопільській області № 13/6397 від 09 вересня 2014 року, за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем АДРЕСА_1, транспортні засоби не зареєстровані та реєструвались.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель АДРЕСА_1 не був вказаний як боржник в виконавчому документі, виданому судом, в порядку примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2003 року, а тому по відношенню до нього не могли вживатись жодні виконавчі дії в тому числі виноситись постанова про арешт його майна.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З огляду на викладене спірну постанову слід скасувати та ліквідувати усі наслідки її виконання.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 3907568 від 18 вересня 2012 року, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_1 - скасувати.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько