н/п 2/490/1187/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

15 серпня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача - Шиян Т.О.

представника відповідача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_5, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд - ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Г.В. Подзігун

Справа №490/14753/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача - Шиян Т.О.

представника відповідача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_5, Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки у дворі загального користування по АДРЕСА_1 шляхом зносу самочинно збудованої будівлі розміром 2,34х3,33х4,06х3,43 висотою 3,28 м. В обгрунтування вимог позову вказував, що будівля була самовільно збудована ОСОБА_4 на належній на праві власності територіальній громаді міста земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та проекту з істотними порушеннями будівельних норм та правил.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення.

Представник відповідача позов не визнав та суду пояснив, що зазначена у позовній заяві будвіля не є самочинно збудованою, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року ОСОБА_4 придбав житловий будинок літ. "Д" загальною площею 40,9 кв.м з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами - сараєм літ."Е", спорудою №1 та огорожею №7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та у 2010 році провів капітальний ремонт вищевказаного сараю без зміни його місця розташування та розмірів.

Представник третьої особи ІДАБК у Миколаївській області в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив розглянути справу на розсуд суду за наявними доказами.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідач є власником житлового будинку літ. "Д" загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м та прилеглих до нього господарських та побутових споруд будівлі та спорудження: сараю літ. "Е", споруд №І та огорожи №7 за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2007 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за №2808. (а.с. 10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками сусіднього будинку по АДРЕСА_2.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, 30.11.2010 року при обстеженні території двору загального користування за адресою АДРЕСА_1 було виявлено факт знесення належного відповідачу сараю літ. "Е", замість якого самочинно, без належного дозволу та проекту, збудована будівля розміром 2,34х3,33х4.06х3,43 висотою 3,28м. При цьому встановлено, що вказана будівля розташована безпосередньо у притул до межевої стіни та вікон житлового будинку по АДРЕСА_2, внаслідок чого вона закриває вікна та порушує інсталяцію даного будинку.

Постановою №1113 Адміністративної комісії Адміністрації Центрального району Виконкому Миколаївської ради про накладання адміністративного стягнення від 26 серпня 2010 року було зафіксовано факт самовільного збудування та притягнуто ОСОБА_4 до адміністративного стягнення в розмірі 51 грн.

За такого позивач вважає, що відповідач самовільно побудував капітальну споруду, при цьому будівництво вищевказаної споруду проводилося її власником ОСОБА_4 на земельній ділянці, яка не була відведена під таке будівництво в передбаченому законом порядку, що є підставою для її знесення.

Але з позицією позивача погодитися неможна виходячи з наступного.

Відповідно до положень статей 15, 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що узгоджується із змістом порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України" позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Згідно із ч. 3 ст. 42 Земельного Кодексу України порядок використання земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, а також будівель, що відносяться до нього, споруд і прибудинкової території, визначається співвласниками будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ст.30 Закону України "Про планування та забудову територій", ст.18 Закону України "Про основи містобудування" будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам. Крім того, до компетенції розпорядження землями відповідних територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності (ст.8-12 Земельного Кодексу України), вирішення питання вибору, вилучення земельної ділянки, надання дозволу на будівництво об'єктів містобудування, вирішення питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкцій, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій (ст.12 ЗУ "Про планування і забудову територій).

Як встановлено в ході розгляду справи, зазначена у позовній заяві будівля сараю не є самочинно збудованою.

Крім того, згідно постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.07.2012 року постанову адміністративної комісії Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1113 від 26.08.2010 року було скасовано та адміністративну справу відносно ОСОБА_4 було закрито.

Також вищевказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_4 використовує належний йому на праві власності сарай літера "Е", який є приналежністю житлового будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю його вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його оголошення.

Суддя Г.В. Подзігун