Справа № 229/3249/14-ц Номер провадження № 2/229/1142/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Гонтар А.Л

при секретарі Костенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,

в с т а н о в и в:

27.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В даної квартирі крім неї також зареєстровано ОСОБА_2 З 12 лютого 2009 року він у квартирі не мешкає, в квартирі його речей не має, комунальні послуги не сплачує, але добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судове засіданні позивач не з'явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, за місцем реєстрації не мешкає, місце проживання не невідомо.

3-тя особа: Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка в судове засідання не з'явився, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується договором обміну від 12 лютого 2009 року (а.с. 8-9 ).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 34,35 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316- 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований в ній, що підтверджується записом у домової книзі.

.

Звертаючись до суду з позовом 27.11.2014 року ОСОБА_1 просила визнати відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житлом, посилаючись на те, що він не проживає у спірній квартирі з 12 лютого 2009 року, тобто понад пять років.

Оскільки відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_1, не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не має права власності на частину вказаної квартири, позов підлягає задоволенню.

Враховуючи порушення відповідачем права власності позивача, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка виписати відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.391 ЦК України, ст..10,11,60,209,212-215 ЦПК України, Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" , суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в місті Дружківка ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар