У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 22 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 26 грудня 2008 року йому належить земельна ділянка площею 5,5420 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області. У 2009 році між ним і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди, згідно з яким він передав орендарю в користування земельну ділянку. У 2010 році між сторонами підписано додаткову угоду до договору оренди, яка є невід'ємною частиною договору оренди. Указані договори 5 травня 2010 року зареєстровані в Новоазовському районному відділі Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

Посилаючись на те, що договір оренди не містить усіх істотних умов, необхідних для його чинності, які передбачені частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема в договорі відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 22 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2013 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_3 і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 22 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено.

Постановою Верховного суду України від 2 липня 2014 року заяву ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2013 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах задоволено частково.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 22 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2013 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і визнаючи недійсним договір оренди земельної ділянки, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що під час укладення спірного договору сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», - у спірному договорі відсутні умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,5420 га, яка розташована на території Самійлівської сільської ради Новоазовського району Донецької області (державний акт на право власності на землю від 26 грудня 2008 року).

У 2009 році між ОСОБА_3 і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_3 передав в оренду ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» вказану земельну ділянку.

Згідно з пунктом 10.2 указаного договору цей договір набирає чинності після його державної реєстрації в Новоазовському РВ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

У 2010 році сторони уклали додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки. 5 травня 2010 року договір оренди земельної ділянки та додаткова угода до зазначеного договору зареєстровані в Новоазовському РВ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що спірний договір оренди земельної ділянки не містить усіх передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотних умов, зокрема у ньому відсутні умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що в силу вимог закону в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чи дійсно порушуються права позивача у зв'язку з відсутністю в договорах оренди зазначених умов, їх істотності, а також судом не з'ясовано, в чому саме полягає порушення законних прав позивача.

Суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 27/0/38-14 від 2 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» та відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам, змінити територіальну підсудність справи та визначити її Приазовському районному суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити частково.

Рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 22 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до Приазовського районного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П.Гончар
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко