Справа № 305/345/14-ц
Провадження по справі № 4-с/305/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

при секретарі - Орос С.Ю.

за участю: представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося в суд зі скаргою на дії державного виконавця, яка мотивована тим, що рішенням Рахівського районного суду від 29.03. 2010 року, позовні вимоги ПАТ «АКПІБ» було задоволено та вирішено звернути стягнення житловий будинок № 635, що в смт. Ясіня, по вул. Воловець, Рахівського району Закарпатської області, який належить ОСОБА_3, для погашення заборгованості за кредитним договором. За заявою стягувача від 29.01. 2013 року, виконавчий лист про звернення стягнення від 19.04. 2010 року, було направлено на примусове виконання до відділу ДВС Рахівського РУЮ. Однак, постановою державного виконавця від 23.12. 2013 року, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю майна на яке може бути звернуто стягнення та згідно висновку щодо недоцільності реалізації житлового будинку. Вважають дану постанову такою, що порушує права стягувача, тому, просять суд розглянути скаргу по суті, визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену 23.12. 2013 року. Просять зобов'язати відділ ДВС Рахівського РУЮ провести дії по примусовому виконанні рішення Рахівського районного суду від 29.03. 2010 року, а саме здійснити дії по передачі на реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів та проведення прилюдних торгів.

Представник заявника ОСОБА_1, в судовому засіданні, вимоги скарги підтримав, просить скаргу задовольнити.

Представник відділу ДВС Рахівського РУЮ, ОСОБА_2, заявлені вимоги не визнав з підстав, наведених у поданому запереченні. В запереченні посилаються на те, що скаржником не подано жодних доказів незаконності дій державного виконавця. Державним виконавцем вжито всі заходи, передбачені чинним законодавством для примусового виконання рішення суду, тому вважають вимоги скаржника безпідставними.

Боржник ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся рекомендованими повідомленнями.

Вислухавши скаржника, пояснення представника ДВС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, на виконанні відділу ДВС Рахівського РУЮ в Закарпатській області, перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-492/10 від 19.04. 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок № 635, що по вул. Воловець, в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області, загальною площею - 375,83 кв.м, житловою площею 188,27 кв. м, що належить ОСОБА_3 для погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 357949,99 гривень

Постановою державного виконавця від 23.12. 2013 року, виконавчий лист № 2-492/10 від 19.04. 2010 року, було повернуто стягувачеві ПАТ «АКПІБ» на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", - у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та згідно висновку органу опіки та піклування про недоцільність реалізації предмета іпотеки, та застосовано наслідки завершення виконавчого провадження на підставі ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження".

Стаття 47 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає підстави, коли виконавчий документ може бути повернуто стягувачу. До цих підстав належить відсутність у боржника будь-якого майна, на яке може бути звернуто стягнення а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В такому разі державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу, про що виносить відповідну постанову.

Статтею 49 ЗУ "Про виконавче провадження" не передбачено такої підстави закінчення виконавчого провадження як повернення виконавчого листа стягувачеві, а тому виконавче провадження закінчено не може бути на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Тому, до такого виконавчого провадження не будуть застосовані положення щодо наслідків завершення виконавчого провадження (ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження"). Однак при винесенні оспорюваної постанови державний виконавець робить помилковий висновок, застосовуючи спочатку пункт 2 частини 1 статті 47, а потім статтю 50 Закону України "Про виконавче провадження", завершуючи виконавче провадження.

Згідно п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або правом користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органу опіки та піклування.

Так згідно висновку № 1487/01-18 від 19.07. 2013 року, орган опіки та піклування Рахівської РДА вважає за недоцільною реалізацію предмета іпотеки - житлового будинку № 635, що по вул. Воловець, в смт. Ясіня, Рахівського району Закарпатської області, оскільки право користування таким належить малолітній особі - внуку іпотекодавця.

Як встановлено судом, правововою підставою повернення виконавчого документа стягувачеві послужила відсутність у боржника ОСОБА_3 майна, на яке може бути звернуто стягнення, оскільки вказаним житловим будинком правом користування наділена малолітня особа.

Однак, судом достовірно встановлено, що малолітня особа, була зареєстрована у житловому будинку, що є предметом іпотеки після укладення договору іпотеки та без згоди на це іпотекодержателя, тому, враховуючи вимоги положень п. 44 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 03.03. 2012 року, дитина не наділена правом користування предметом іпотеки, а тому наявність самого факту прописки малолітньої особи в житловому будинку після укладення договору іпотеки не може розцінюватися як обґрунтування відсутності майна у боржника на яке може бути звернуто стягнення та підставою повернення виконавчого документа.

Крім того, вищевказаний житловий будинок було передано в іпотеку згідно іпотечного договору з метою належного забезпечення кредитних зобов'язань, а іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі рішення суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа у зв'язку з відсутністю у боржника майна та на підставі висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності реалізації житлового будинку не базується на правовому обґрунтуванні, а тому підлягає скасуванню з позицій невідповідності такої нормам чинного законодавства. Крім цього, при винесенні постанови від 23.12. 2013 року про повернення виконавчого документа по виконанню виконавчого листа, державним виконавцем не враховано, що реально судове рішення від 29.03. 2010 року не виконане.

Згідно з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а висновок щодо недоцільності реалізації житлового будинку від 19.07. 2013 року, не може бути підставою для невиконання судового рішення з підстав належності права користування будинком малолітьному внуку.

Постановляючи судове рішення суд приймає до уваги вимоги частини другої ст. 387 ЦПК України, відповідно до якої, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Заявлена виомга про зобов"язання ДВС здійснити дії по передачі на реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів та проведення прилюдних торгів судом не може бути вирішена, оскільки вчинення таких виконавчих дій не було вирішено рішенням суду від 29.03. 2010 року, тому у суду відсутні підстави задовольнити скаргу в цій частині.

Враховуючи недотримання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження", що призвело до порушення прав стягувача, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її часткового задоволення шляхом визнання постанови про повернення виконавчого документу стягувачу незаконною та її скасування а також зобов"язання ДВС провести дії з примусового виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд -

.

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12. 2013 року, винесену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатської області ОСОБА_4, у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Рахівського районного суду від 19.04. 2010 року по справі № 2-492/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.03. 2010 року.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області провести дії з примусового виконання рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.03. 2010 року по справі № 2-492/10.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Закарпатської області через Рахівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.