РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/9742/14-ц

2/643/3767/14

04.12.2014 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Поліщук Т. В.,

за участю секретаря Чорноморець Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Житловий кооператив «Стартер» про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за заповітом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в остаточній редакції якого просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом ,як за спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, всього визнавши за ОСОБА_1 право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 39-40).

Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 72).

Представник третьої особи - ЖК «Стартер» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29, 30)

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

02 липня 1967 року батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від вищевказаного шлюбу народилась, ОСОБА_1, після реєстрації шлюбу 25 березня 1989 року змінила дівоче прізвище на ОСОБА_1, згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 (а.с. 8,9).

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3, який за життя склав заповіт на ім'я позивача від 24 січня 1987 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-204 (а.с. 7).

Все спадкове майно після смерті батька успадкувала позивач, ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 14 лютого 1996 року та додатковим свідоцтвом про право на спадщину від 25 березня 1997 року (а.с. 55,56).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_4 (а.с. 5).

За час свого життя батьки позивача володіли та розпоряджалися кооперативною квартирою АДРЕСА_1, що знаходиться в ЖК «Стартер», виплативши за неї весь пайовий внесок у загальній сумі 5 377,26 руб. в травні 1983 року, що підтверджується довідкою ЖК «Стартер» № 82/5-14. Тобто дана квартира фактично була спільною власністю ОСОБА_3, ОСОБА_4, але останні не встигли за життя належним чином зареєструвати право власності на неї та отримати правовстановлюючий документ (а.с. 12, 13, 14).

Після смерті батька позивач в установлений законом строк звернулась до Третьої Харківської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову № 44/96 та видано свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження та інше майно, яке йому належало на час його смерті, але не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спірної квартири, оскільки право власності на неї не було належним чином зареєстровано (а.с. 15, 55, 56).

Хоча позивач і не оформила спадщину на ? частину спірної квартири після смерті ОСОБА_3, натомість фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном батька, бо на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала у цій квартирі (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР «Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном».

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовуються чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України 1963 року.

Таким чином, враховуючи, що спадщина на ? спірної квартири відкрилася після смерті спадкодавця в 1995 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 1963 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_3 залишив після своєї смерті заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось заповів донці ОСОБА_1, то позивач є спадкоємцем ? частини квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в ЖК «Стартер» після смерті мого батька.

Згідно ст.ст. 524, 534 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За життя спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були фактично співвласниками спадкового майна квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в ЖК «Стартер», оскільки сплатили пайовий внесок у повному обсязі ще в 1983 році.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 та за заповітом після смерті ОСОБА_3.

На час смерті ОСОБА_4 у спірній квартирі були зареєстровані ОСОБА_4, я, ОСОБА_1, та син позивача й онук померлої - ОСОБА_7, 1990 р.н., що зокрема зазначено в доданій до позову постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 червня 2014 року (а.с. 14).

Для вступу у спадщину за законом та з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_2, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, оскільки право власності на спадкове майно не було належним чином оформлене спадкодавцем за його життя. (а.с. 15)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Даний порядок передбачений також Законом України «Про нотаріат».

Виходячи з положень ЦК України, позивач як дитина спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_3, прийняла спадщину після смерті своїх батьків, бо у встановлені законом строки подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, а також фактично вступила в управління спадковим майном. оскільки з 1985 року по теперішній час мешкає й зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, що зазначено на 11 сторінці мого паспорту.

Як роз'яснено п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 р. №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (з подальшими змінами та доповненнями), член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.

Як роз'яснено п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» (із змінами та доповненнями), при вирішенні справ за скаргами на нотаріальні дії, пов'язані з посвідченням угод щодо володіння, користування або розпорядження жилими будинками, будівлями і приміщеннями або відмовою в цьому, судам, зокрема, належить виходити з того, що після повного внесення членом житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства внеску за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, викупу наймачем (придбання на інших підставах) жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду вони стають власниками зазначених приміщень чи будівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (який втратив чинність в 2007 році та був чинним на час виникнення спірних правовідносин) - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За положеннями ст. 22,28 КпШС України, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а тому мої померлі батьки мають право на 1/2 частину спірної квартири кожен.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, що діяла на момент смерті ОСОБА_3 та ст.1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 позивач є спадкоємицею за заповітом і першої черги за законом, має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 після смерті моїх батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 1268, 1272 Цивільного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, всього визнавши за ОСОБА_1 право власності на всю квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя Поліщук Т.В.