ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8074/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дію та перерахунок нарахувань по оплаті житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача КП «Господар Дарницького району м. Києва», де є треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дію та перерахунок нарахувань по оплаті житлово-комунальних послуг. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що будинок АДРЕСА_1 обслуговується ЖЕД № 222 КП «Господар Дарницького району м. Києва». Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11.09.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками 6/8 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 належить 1/4 частина цієї квартири після смерті ОСОБА_5 Квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати житловою площею 16,60 кв. м. ОСОБА_4. зареєстрована в квартирі з 09.02.2007 року, а позивач разом зі своїми малолітніми дітьми зареєструвалася в квартирі 11.10.2010 року. Проте, ОСОБА_4, незважаючи на те, шо вона є не єдиним власником спадкового майна, протиправно захопила частки, належні решті спадкоємців, замінила замки до вхідних дверей квартири, перешкоджала у володінні та користуванні спільним майном решті власників, одноособово проживаючи в цій квартирі. Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів та ЖЕД № 222 зі скаргами на незаконні дії ОСОБА_4 з приводу порушення її права власності, усунення перешкод у здійсненні права приватної власності та вселення у квартиру, яка належить і позивачу в тому числі. Постановою Дарницького РУ ГУ МВС України № 1933 від 03.02.2010 року було встановлено, що ОСОБА_4 перешкоджає у здійсненні права приватної власності та своїми протиправними діями не дає доступу до квартири. Позивач фактично змогла використовувати зазначену квартиру та отримала до неї доступ лише з 13.08.2014 року. Проте, незважаючи на відсутність у позивача та її малолітніх дітей реєстрації в квартирі до 11.10.2010 року та не користування квартирою до 13.08.2014 року, відповідач безпідставно вимагає від позивача сплатити заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилася з 2008 року та станом на 01.09.2014 року становить 24 923,47 грн. Вартість послуг нараховується відповідачем однією сумою в одному платіжному документі на позивача з двома дітьми та на ОСОБА_4 Зазначила, що позивач не є членом однієї сім'ї з ОСОБА_4, між ними склалися неприязні стосунки та непорозуміння у питаннях визначення розміру плати за житлово-комунальні послуги. У зв'язку з цим, просила суд зобов'язати відповідача відкрити окремі особові рахунки по оплаті житлово-комунальних витрат, провести перерахунок нарахувань у період з 11.10.2010 року по 13.08.2014 року та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача, який також представляє інтереси третьої особи ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, пояснивши, що порядок користування спірною квартирою не визначений, а тому і підстав для відкриття окремих особових рахунків немає. Зазначила також, що позивач, будучи зареєстрованою у спірній квартирі, не зверталася у встановленому законом порядку до відповідача з відповідними заявами про своє не проживання в ній у період, за який позивач просить зробити перерахунок.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просила вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 32,10 кв.м. складається з однієї кімнати житловою площею 16,60 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 2009 року ОСОБА_2, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, належить на праві приватної власності 3/8 частини квартири АДРЕСА_1. (а.с. 19-20).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від від 11 вересня 2009 року ОСОБА_3, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, належить на праві приватної власності 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21-22).

Як встановлено в судовому засіданні, 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, яка є спадкоємцем ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками вказаної квартири загальною площею 32,10 кв. м.

З матеріалів справи убачається, що між позивачем та ОСОБА_4 тривалий час існують неприязні стосунки, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння щодо користування квартирою (а.с. 31, 32, 33, 34, 41-42, 43-44).

Як убачається з довідок форми № 3 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 (третя особа) - з 09.02.2007 року; ОСОБА_2 (позивач) - з 11.10.2011 року; ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (діти позивача) - з 11.10.2011 року (а.с. 36-38).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що в разі неможливості поділу в натурі квартири, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що співвласниками не досягнуто згоди про порядок щодо спільного володіння та користування квартирою, що є їхньою спільною частковою власністю, в тому числі, щодо порядку та розміру оплати за житлово-комунальні послуги кожним зі співвласників, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом до КП «Господар Дарницького району м. Києва» про зобов'язання відкрити окремі особові рахунки по оплаті житлово-комунальних витрат.

Разом з тим, квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, що унеможливлює виділ в користування окремих приміщень, які б відповідали ідеальній частці кожного із співвласників у праві спільної часткової власності, тоді як право співвласника на розподіл особового рахунку виникає після встановлення порядку користування квартирою і є наслідком встановленого відповідного порядку.

Крім того, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач будь-яким чином порушує, оспорює чи не визнає право позивача на здійснення нею володіння та/або користування квартирою, тому і підстав для його захисту в судовому порядку у спосіб, обраний позивачем, не вбачається.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок нарахувань за житлово-комунальні послуги у період з 11.10.2010 року по 13.08.2014 року, суд приходить до наступного.

Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 11.09.2009 року та зареєстрована в ній з 11.10.2010 року.

За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявляючи вимоги про перерахунок сплати за житлово-комунальні послуги з 11.10.2010 року по 13.08.2014 року, позивач посилається на своє не проживання в квартирі та не користування житлово-комунальними послугами за цей період.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку), відповідно до Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання), затвердженим рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843, повинен надати наступні документи: - заяву в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім'ї із зазначенням періоду та місця перебування; - документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім'ї в іншому місці; - для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні.

Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їхню відсутність.

Оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання). Для зменшення розміру плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (при відсутності лічильника) необхідно подати письмову заяву виконавцю та довідку з тимчасового місця проживання.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, як встановлено судом, позивач у період з 11.10.2010 року по 13.08.2014 року не зверталася до відповідача з відповідними заявами про тимчасову відсутність із зазначенням періоду та місця перебування та документів, що підтверджують факт перебування в іншому місці надано не було.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо винесення судом рішення чи видачі судового наказу про примусове стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за спірний період.

Враховуючи заявлені позовні вимоги і подані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про перерахунок сплати за житлово-комунальні послуги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, проаналізувавши та дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, надані сторонами пояснення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 12, 15, 16, 322, 356, 358, 360 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Господар Дарницького району м. Києва», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дію та перерахунок нарахувань по оплаті житлово-комунальних послуг відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович