КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/235/14-ц
Провадження № 2/505/369/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2014 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Котовськ Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу від 26.03.2012 року квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - недійсним.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_2 являється її онуком який проживав з нею та її чоловіком у с.Коси-Слобідка Котовського району Одеської області. Позивач вказує, що після смерті її чоловіка ОСОБА_2 знаючи, що в неї є значна сума коштів запропонував їй допомогу у придбанні квартири у м.Котовськ Одеської області.

Також позивач вказує, що у березні 2012 року між нею та відповідачем був укладений усний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов'язався знайти купівлі квартиру у м.Котовську та допомогти в оформленні документів. Прри цьому позивач вказує, що вона надала свою згоду, що в подальшому вона оформить з нею договір довічного утримання з подальшою передачею квартири йому у власність. ОСОБА_2 за ствердженнями позивача зобов'язався проживати з нею та допомагати їй матеріально.

Позивач стверджує, що в березні вона передала продавцю квартири - ОСОБА_3 власні кошти у сумі 160 000 гривень, та що при укладенні угоди купівлі-продажу були присутні свідки. В подальшому позивач стверджує, що ОСОБА_2 умовив її з метою не понесення додаткових витрат на переоформлення квартири, оформити право власності на квартиру за ним. Також позивач вказує, що ОСОБА_2 запевнив її, що вони будуть проживати у вказаній квартирі разом та буде доглядати за нею. Але в подальшому після оформлення договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 обманув її та почав ухилятися від взятих на себе обов'язків, та вигнав її з вказаної квартири, посилаючись, що він являється власником вказаної квартири.

З огляду на вище наведе позивач звернулася до суду, та просив задовольнити її позовні вимоги.

В процесі розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 28.01.2014 року.

Правонаступник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, при цьому не надав до суду причин своєї неявки.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти позову посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, надав до суду письмові заперечення проти позову.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши надані докази вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років, про що свідчить свідоцтво НОМЕР_1 від 28.01.2014 року.

Частина 1 ст.248 ЦК встановлює загальні правила припинення довіреності. Зокрема, довіреність припиняється внаслідок закінчення її терміну, а стосовно разової довіреності - здійсненням дій представником, на які він уповноважений.

Довіреність може припинитися також у будь-який момент у зв'язку зі скасуванням її особою, яку представляють, або з відмовою від неї представника. Таке обопільне право на одностороннє припинення довіреності пов'язане з довірчим характером даної угоди.

Довіреність припиняється у зв'язку з припиненням юридичної особи, що є представником або особою, яку представляють, у зв'язку зі смертю, визнанням недієздатним, обмежено дієздатним або безвісно відсутнім або представника, або особи, яку представляють.

Оскільки передоручення засновується на вперше виданій довіреності, то з припиненням дії останньої втрачає силу і передоручення.

Припинення дії довіреності має наслідком припинення повноважень представника. У зв'язку з цим у особи, яку представляють, і її правонаступників виникає низка обов'язків. Особа, що видала довіреність і згодом скасувала її, зобов'язана сповістити про скасування особу, якій довіреність видана, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Відповідно до п.6 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Ухвалою суду від 31.01.2014 року зупинено провадження у справі до встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_1.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_4.

Стаття 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_4 як єдиний правонаступник після смерті позивача ОСОБА_1 до суду не з'явився, доказів, які свідчили про існування істотних умов щодо визнання вказаного договору купівлі-продажу до суду не надав.

Відповідно до ч 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно договору купівлі-продажу від 26.03.2012 року який був посвідчений приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_6 жодних обмежень щодо вказаної квартири, або посилань на договір довічного утримання, про яке йдеться у позові не зазначено.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У договорі купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 26 березня 2012 року зазначено, що продаж вчинено за 130 986 гривень та отримані продавцем до підписання цього договору. Тобто, цим пунктом передбачено, що кошти за продану квартиру ОСОБА_3 сплатив саме ОСОБА_2

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, лише не виконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати ціни договору купівлі-продажу, може бути в даному випадку порушенням стороною свого зобов'язання по договору, та жодним чином не свідчить про те, що такий договір є недійсним і в момент вчинення договору сторонами було додержано вимоги, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не було доведено факту недійсності договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 26 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого у реєстрі за № 496, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 18, 60, 114, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя Н.В. Бондаренко