Справа № 219/3092/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2014 року

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого -судді Радченко Л.А. , при секретарі -Коваленко О.В., за участю представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового будинку, в якому вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.10.2013р. вона є власником будинку АДРЕСА_1, вказаний будинок позивач придбала у розстрочку на півтора року, юридично оформила угоду 28.10.2013р., після того, як у повному обсязі сплатила за нього. З літа 2013р. та по теперішній час у вищевказаному будинку проживає відповідачка без реєстрації та іншої правової підстави на проживання. Відповідачка вселилася з дозволу позивачки на тимчасове проживання. З весни 2014р. позивачка неодноразово просила ОСОБА_2 звільнити її будинок, однак відповідач ігнорує вказане прохання, тому, посилвючись на ст. 391 ЦК України, просить зобов,язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що дійсно, рішенням Артемівського міськрайсуду від 30.10.2014р. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і в порядку поділу за кожним з них визнано право власності на ? частину будинку. Рішення набуло законної сили, але містить описку номеру будинку. Також, пояснила, що будинок не поділено в натурі.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка доводиться сестрою ОСОБА_5, який раніше перебував у шлюбі з позивачкою. Спірний будинок був придбаний за кошти сім,ї відповідачки, яка переїхала на проживання до м.Артемівська, але, оскільки в неї на той час не було реєстрації, тому, при укладанні угоди купівлі-продажу будинку з боку покупця виступила позивачка. Також, пояснили, що відповідачка проживає у спірному будинку самостійно, в якому є тільки її речі. В позові просять відмовити. Додатково представник відповідача пояснила , що на теперішній час право власності на ? частину будинку за ОСОБА_5 в реєстраційній службі не зареєстровано, оскільки, в рішенні суду від 30.10.2014 р. необхідно усунути описку , допущену при зазначені номеру будинка.

В судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з,явився, про час розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України, заява про відкладення розгляду справи від нього не надійшла, суд, заслухавши думку сторін, які не заперечують проти розгляду справи у відсутність третьої особи, вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду пояснили, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2, яку вони вважають власницею будинку, та до якої інколи приїздили ОСОБА_5 з ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій будинок розташовано , і що підтверджується договором купівлі продажу від 28.10.2013р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2013р. (а.с.6-7,8,9-10,11,12).

Згідно довідки про склад сім,ї від 28.05.2014р., ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1, у вказаному будинку проживає без реєстрації ОСОБА_2 (а.с.13,30-32), згідно довідки ГУДМС України в Донецькій області від 20.06.2014р., ОСОБА_2 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.58).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 07.03.1985 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_2» (а.с.58), шлюб було розірвано 13.01.2001р. (а.с.57).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 є матір,ю ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.89).

Згідно довідки про склад сім,ї № 1582 від 05.12.2014р., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, 25.10.2014р.н. (а.с.90).

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2014року, житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка площею 0,098га за адресою: АДРЕСА_2, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнано право власності по ? частки за кожним на вказаний будинок та земельну ділянку (а.с.91-93).

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння, способами захисту права власності передбаченими нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З підписанням договору купівлі-продажу від 28.10.2013 року та його реєстрації в реєстраційній службі право власності на спірну квартиру виникло у позивача. Відповідачка, проживаючи тимчасово у спірному будинку без реєстрації, не набула право користування ним, оскільки вона не є членом сім'ї позивача в розумінні ст.64 ЖК України, договору найму з нею, як власницею будинку, не укладала, отже в неї відсутні правові підстави на користування будинком, на вимоги позивача звільнити належний їй будинок не реагує.

Такі дії відповідачки перешкоджають позивачу користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном за своїм розсудом, тому, вимога позову щодо усунення перешкод у користуванні власністю підлягає до задоволення.

Приймаючи таке рішення, судом прийнято до уваги, що стороною відповідача не надано і судом не встановлено належних доказів того, що будинок належить відповідачці , як і не надано та не встановлено доказів про набуття права користування відповідачем спірним будинком. При цьому, згідно до ст.334 ЦПК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов,язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.5,6,10,88,107,208,215 ЦПК України, ст. 13, 15, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з житлового будинку - задовольнити.

Зобов,язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л.А.Радченко