Провадження № 2/641/1254/2014 Справа № 2020/1340/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Григор*єва Б.П.

при секретарі Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на вказані обставини, просила поділити майно подружжя, визнавши за нею та за відповідачем по ? частині спірної квартири.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив суду, що гроші для спірної квартири він отримав від свого батька ОСОБА_5А, на підтвердження чого надав суду розписку про отримання грошей. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 12.10.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 145052.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 01.12.2006 року та технічного паспорту від 14.07.2006 року, квартира АДРЕСА_1 належить відповідачеві ОСОБА_2

Як вбачається з копії розписки від 13.06.2006 року ОСОБА_5 не заперечує проти передачі грошей в сумі 75750,00 грн. її чоловіком ОСОБА_5 його сину ОСОБА_2 для придбання житла для його родини.

Як зазначено в копії розписки від 13.06.2006 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 75750,00 грн. та зобов*язався повернути зазначений борг до 01.07.2012 року.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, доказів, які б підтверджували факт їх окремого проживання, припинення шлюбних відносин судом не встановлено, окрім того домовленість між сторонами про порядок поділу їх майна відсутня, шлюбний договір не укладався.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Відповідно до вимог пунктів 2, 4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обовязок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який її оспорює, а не на позивачці. Жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України, відповідач суду не надав.

Суд визнає безпідставними посилання відповідача на те, що гроші на покупку квартири отримані ним від батька в борг, оскільки частиною 3 ст.61 Сімейного кодексу України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд вважає, що спірне майно, яке сторони придбали перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності та має бути поділено між ними відповідно до засади рівності часток подружжя.

Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 287,50 грн.

Окрім того, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано будь яких доказів оплати правової допомоги на суму 380,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст.57, ст.ст. 60, 61, 65, 70, СК України, ст. 10,11, 60, 61, 88, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити .

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 287,50 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7