БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2827/14-ц
Провадження № 2/497/1014/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого- судді ТИМОШЕНКО І.В.

за участю секретаря ЖУКОВОЇ Т.І.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить постановити рішення, яким витребувати у відповідача належне їй майно: телевізор «Самсунг» вартістю 800 грн., набір спальних меблів (гардероб, двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо з дзеркалом) вартістю 2000 грн., двоспальне ліжко вартістю 3700 грн., кухонний куток вартістю 1000 грн., газову плиту «Норд» вартістю 500 грн., морозильну камеру «Веко» вартістю 2000 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 6440 грн., зерно пшениці вагою 800 кг. на суму 800 грн., зерно ячменю вагою 1400 кг. на суму 1400 грн. Від позовних вимог в частині витребування у відповідача жіночого , дитячого та чоловічого одягу позивачка в судовому засіданні відмовилась та пояснила , що це майно відповідач повернув їй в добровільному порядку до розгляду судом справи по суті. Позивачка посилається на те, що перелічене майно належить їй особисто на праві власності , але відповідач утримує це майно та не бажає їй повернути.

Відповідач позов визнав частково та пояснив , що він згоден передати позивачці набір спальних меблів, холодильник «Самсунг» , 10 мішків зерна пшениці та 15 мішків зерна ячменю. Інше майно передати позивачці він не згоден, оскільки це майно придбане за спільні кошти його - відповідача , його дружини ОСОБА_3 , позивачки та її колишнього чоловіка ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін , свідків , дослідивши та надавши оцінку наданим сторонами доказам, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є рідною дочкою відповідача ОСОБА_2 та проживала разом зі своїми батьками за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району № 3027 від 24.10.2014 року (а.с.5).

17 лютого 2003 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 (а.с.42). Після реєстрації шлюбу позивачка та її чоловік ОСОБА_4 стали проживати в будинку батьків позивачки за зазначеною вище адресою. При цьому судом встановлено, що батько позивачки - відповідач ОСОБА_2 , мати позивачки ОСОБА_3, сама позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 проживали у цьому будинку однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом , вели спільне господарство , всі зароблені гроші вони складали в спільну касу і витрачали ці гроші на спільні потреби. Цей факт підтверджується поясненнями в судовому засіданні як самої позивачки , так і відповідача, і свідка ОСОБА_4

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 04 червня 2013 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.43). 25 лютого 2014 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 (а.с.6). Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 позивачка та її чоловік проживали разом з батьками позивачки у зазначеному вище будинку до червня 2014 року. У червні 2014 року позивачка та її чоловік ОСОБА_5 покинули будинок по АДРЕСА_1 в зв'язку з тим , що між ними та відповідачем склалися погані стосунки, та з цього часу проживають на приватній квартирі.

Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Згідно ст. 368 ч.1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За змістом ст.. 368 ч.4 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї , є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі.

З пояснень в судовому засіданні сторін та свідка ОСОБА_4 встановлено, що газова плита «Норд» була подарована позивачці та її колишньому чоловіку ОСОБА_4 у день їх свадьби на потреби молодої сім'ї , тобто це майно є спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_4 Тому суд вважає необхідним зобов'язати відповідача передати позивачці газову плиту «Норд» , оскільки судом достовірно встановлено, що це майно належить позивачці та її колишньому чоловіку ОСОБА_4, який в свою чергу має право вимагати від позивачки розподілу спільно нажитого майна.

Судом встановлено також, що набір спальних меблів ( гардероб, двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо з дзеркалом) був придбаний позивачкою у 2012 році під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 за їх спільні кошти , накопичені під час проживання на приватній квартирі у період часу з березня 2010 по квітень 2011 року, коли вони проживали окремо від батьків позивачки та вели окреме господарство. Цей факт підтверджується поясненнями позивачки, свідка ОСОБА_4 , а також частково поясненнями відповідача , який підтвердив , що позивачка та ОСОБА_4 з березня 2010 по квітень 2011 року проживали окремо на приватній квартирі і вели в цей період часу окреме господарство, а також не заперечує проти передання набору спальних меблів позивачці. Це майно є також спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_4 та підлягає переданню позивачці, від якої ОСОБА_4 має право вимагати розподілу спільно нажитого майна.

Судом також встановлено , що зерно пшениці в кількості 800 кг. та зерно ячменю в кількості 1400 кг. було отримано чоловіком позивачки ОСОБА_5 з ПСП «Агропродукт» Болградського району в якості орендної плати за користування земельними ділянками , які ОСОБА_5 успадкував після смерті своїх батьків.

Цей факт підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , який пояснив , що після смерті своїх батьків він та його рідна сестра ОСОБА_6 успадкували в рівних частках земельні ділянки , що належали їх батькам. Ці земельні ділянки передані ними в оренду ПСП «Агропродукт». Його сестра ОСОБА_6, яка проживає за межами Болградського району, передала йому право отримувати та використовувати орендну плату від належної їй земельної ділянки. За користування земельними ділянками у 2014 році він отримав в якості орендної плати 800 кг. зерна пшениці та 1400 кг. зерна ячменю, яке привіз у будинок по АДРЕСА_1 , де вони з дружиною - позивачкою в справі проживали до червня 2014 року. На теперішній час вони з позивачкою проживають на приватній квартирі , але відповідач утримує у себе зерно пшениці та ячменю і не бажає повернути. Оскільки вони з позивачкою проживають однією сім'єю, він не заперечує, щоб відповідач передав зазначену кількість зерна саме позивачці.

Це підтверджується також довідками ПСП «Агропродукт» Болградського району № 340 і 341 від 16.12.2014 року (а.с.37-38). Відповідач також не заперечував той факт , що зерно пшениці в кількості 800 кг. та зерно ячменю в кількості 1400 кг. було отримано ОСОБА_5 в якості орендної плати за користування належними останньому земельними ділянками.

За викладених обставин суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача передати позивачці зазначене зерно пшениці та ячменю.

Далі судом встановлено, що холодильник «Самсунг» білого кольору придбаний позивачкою 06 червня 2014 року за 6440 грн. у розстрочку. При цьому позивачкою внесено перший внесок в сумі 1000 грн., на теперішній час на позивачці лежить зобов'язання по сплаті решти вартості холодильника. Це підтверджується розпискою позивачки щодо зобов'язання сплатити вартість холодильника , виданою приватному підприємцю ОСОБА_7 (а.с.7), а також поясненнями в судовому засіданні позивачки та свідка ОСОБА_5 , який підтвердив факт придбання позивачкою холодильника «Самсунг» за власні кошти у розстрочку. Тому суд вважає , що холодильник «Самсунг» , який належить позивачці та утримується відповідачем, має бути переданий позивачці.

Інше майно : телевізор «Самсунг» ( придбаний у 2005 році), двоспальне ліжко (придбане 16.12.2011 року), кухонний куток (придбаний 16.12.2011 року), морозильна камера «Веко» (придбана у 2011 році) було придбане позивачкою, її колишнім чоловіком ОСОБА_4, відповідачем ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3- матер'ю позивачки в результаті їх спільної праці та за їх спільні грошові кошти під час проживання однією сім'єю , а тому є їх спільною сумісною власністю. Це достовірно встановлено судом з пояснень самої позивачки , яка не заперечувала, що це майно було придбане за грошові кошти , які були зароблені нею , її колишнім чоловіком ОСОБА_4, її батьком ОСОБА_2 та її матер'ю ОСОБА_3 ,та які вони всі складали в загальну касу. А також з пояснень в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4

Позивачка має право на виділ належної їй частки у спільній сумісній власності в порядку , встановленому ст.. 370 ЦК України. З такою вимогою позивачка може звернутися до суду шляхом пред'явлення відповідного позову до інших співвласників майна. Вимога позивачки щодо витребування у відповідача цього майна як належного особисто їй на праві власності є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 328,368 ЦК України , ст.. 10,11,60,131,212-215,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Василівка Болградського району Одеської області передати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с.Василівка Болградського району Одеської області наступне майно:

- газову плиту «Норд» білого кольору вартістю 500 грн.

- зерно пшениці вагою 800 кг. вартістю 800 грн.

- зерно ячменю вагою 1400 кг. вартістю 1400 грн.

- набір спальних меблів ( гардероб, двоспальне ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо з дзеркалом) вартістю 2000 грн.

- холодильник «Самсунг» білого кольору вартістю 6440 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Тимошенко Ірина Вольдемарівна