АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/888/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог, вказував про те, що 29 квітня 2013 року в м. Умані Черкаської області, сталась ДТП з вини ОСОБА_6

Зокрема, останній, керуючи транспортним засобом «Форд Транзит», д.н.з ВЕ 6222АТ, порушуючи п.п. 2.3 Б, 12.1 Правил ДР України, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8, який стояв на перехресті вулиць Інтернаціональна - Павлова м. Умані для виконання лівого повороту на вул. ОСОБА_9. В результаті таких дій автомобіль «ЗАЗ 110307» після удару автомобіля «Форд Транзит» виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем, що рухався назустріч «Шевролет Лачетті» д.н.з СА 1232 ВС під керуванням позивача.

Постановою суду водія ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження № 21 від 11 травня 2013 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 18107 гривень 17 копійок, але в зв'язку із тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована СК «Глобус», йому було відшкодовано 14235 грн. 74 копійки, тобто без урахування 20 відсотків податку на додану вартість та 500 грн. франшизи, тому вважає, що СК «Глобус» не в повній мірі виплачено страхове відшкодування, а відтак, підлягає стягненню 3371 гривня 43 копійки.

Фактично ремонт пошкодженого автомобіля проводив ФОП ОСОБА_10, який є платником ПДВ, після ремонту автомобіля ним було фактично сплачено 17728 гривень 92 копійки, що підтверджується калькуляцією відновлювальних робіт.

Крім того, згідно додаткового висновку експерта його автомобілю заподіяна шкода внаслідок втрати його товарного виду, яка складає 2190 грн. 12 копійок, вартість проведених висновків експертів на суму 350 гривень, франшизи в сумі 500 гривень згідно договору страхування, вартість послуг евакуатора при перевезенні автомобіля в сумі 250 гривень та витрачені кошти на оренду гаражу на суму 900 гривень, а також 2000 гривень витрати на правову допомогу адвоката.

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4190 грн. 12 копійок та 4500 гривень моральної шкоди, яка полягає в тому, що він неодноразово усно звертався до ОСОБА_6 про відшкодування йому хоча б частини матеріальних витрат, але відповідач відмовився. Пошкоджений автомобіль ним використовується в сімейних цілях, тому в зв'язку з його пошкодження він був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Враховуючи наявність на вихованні та утримані двох малолітніх дітей, даний факт ДТП значним чином вплинув на звичайний спосіб життя. Також, автомобіль практично був новий і внаслідок його пошкодження він переніс моральні страждання.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у звязку із втратою товарної вартості автомобіля в сумі 2190 гривень 12 копійок, франшизу в сумі 250 гривень, витрати на оренду гаража в сумі 635 гривень, моральну шкоду в сумі 1500 гривень, судові витрати: судовий збір в сумі 344 гривень 10 копійок, витрати за проведення експертизи в сумі 200 гривень та за правову допомогу в сумі 1170 гривень 40 копійок, а всього 6289 гривень 62 копійку.

Стягнуто із Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_7 страхове відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3243 гривні 18 копійок та судові витрати: судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, витрати за проведення експертизи в сумі 350 гривень та за правову допомогу в сумі 829 гривень 60 копійок, а всього 4652 гривні 18 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати в частині стягнення з нього збитків, спричинених ДТП та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволенні позовних вимог до нього відмовити, а в решті рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до віхилення, виходячи з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 29 квітня 2013 року в м. Умані сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_6, який керував автомобілем «Форд Транзит», д.н.з ВЕ 6222 АТ, ОСОБА_7, який кервав автомобілем НОМЕР_2. та .ОСОБА_8, який керував автомобілем НОМЕР_1. Вказані автомобілі були пошкоджені. Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2013 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 9)

Вказані обставини не підлягають доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

В даному випадку вина відповідача ОСОБА_6 підтверджена матеріалами справи та постановою суду, проте, що останній визнаний винним у вчиненні ДТП, в результаті якої автомобіль позивача, отримав механічні пошкодження.

Відповідач ОСОБА_6 керував автомобілем на відповідній правовій підставі - довіреності від 1 червня 2010 року, виданої від імені ОСОБА_11, тому у відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, зобов'язаний відшкодувати заподіяну шкоду позивачу.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована в ТДВ СТДВ «Глобус» у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961 -IV, тому за зверненням позивача до СК «Глобус» вказану подію було визнано страховим випадком.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача до СК «Глобус», суд стягнув страхове відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3243 гривні 18 копійок та судові витрати: судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, витрати за проведення експертизи в сумі 350 гривень та за правову допомогу в сумі 829 гривень 60 копійок, а всього 4652 гривні 18 копійок.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону та ґрунтуються на матеріалах справи, висновки суду про часткове задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_6

Зокрема, судом вірно встановлено, що матеріальна шкода підтверджуються висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 21 від 11 травня 2013 року, зробленим експертом СПД «ОСОБА_9В.», яким встановлено втрату товарної вартості колісного транспортного засобу «Шевролет Лачетті» д.н.з СА 1232 ВС на суму 2190 гривень 12 копійок. Даний висновок визнано судом належним та допустимим доказом, на підставі даного висновку СК «Глобус» встановлено розмір заподіяної шкоди позивачу та виплачено страхове відшкодування.

Доказів, які б спростовували вищевказане, відповідачем не представлено.

Суд сприяє сторонам у виконанні їх обовязку подати свої докази.

Для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до ст.ст. 143,144 ЦПК призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання про проведення повторної експертизи з приводу визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, ніхто із сторін не заявляв.

Правильними є висновки суду про те, що згідно полісу № АВ/7822330 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого ОСОБА_6 розмір франшизи складає 500 гривень, але оскільки в ДТП наявні 2 потерпілих, тому франшиза, яка не відшкодовується СК «Глобус» ОСОБА_7, підлягає стягненню з ОСОБА_6 в розмірі 1/2 частину, тобто 250 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з відповідача ОСОБА_6 витрат за оренду гаража.

Так, по справі встановлено, що між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 16 травня 2013 року укладено договір оренди гаражного приміщення, оскільки пошкоджений автомобіль позивача потребував заходів для його збереження.

23 вересня 2013 року автомобіль був переданий на ремонт. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти за оренду гаражу за вказаний період в розмірі 635 грн.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року із змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», розмір моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягів страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Оскільки встановлена вина відповідача ОСОБА_6, а також те, що внаслідок порушення прав позивача на керування та розпорядження автомобілем у звязку із його пошкодженням, порушилися його нормальні життєві звязки, він пережив моральні страждання, а тому, суд обґрунтовано частково задовольнив вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1167 ЦК України та з урахуванням вимог розумності та справедливості, характеру порушення прав позивача та глибину його страждань стягнув 1500 грн.

Судові витрати стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на підставі документально підтверджених доказів.

Відповідно до ч.2 п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи питання про зобовязання позивача ОСОБА_7 передати відповідачу ОСОБА_6 пошкоджені запчастини судом першої інстанції не розглядалося через відсутність з цього приводу відповідної заяви відповідача (заподіювача шкоди), що узгоджується із розясненням вищезазначеної Постанови.

Крім цього, позивач в апеляційному суді не заперечував того, що з цього приводу між ним і відповідачем відсутній спір, оскільки пошкоджені в результаті ДТП запчастини автомобіля, які замінені на нові, за вимогою відповідача будуть передані останньому добровільно.

Наведене свідчить, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги за наведеними в ній доводами колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 січня 2014 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :