Провадження № 2/428/3046/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він мешкає у кімнаті АДРЕСА_1 06.11.2013 року він звернувся до Сєвєродонецької міської ради з заявою про передачу йому в порядку приватизації кімнати у гуртожитку, де він мешкає. 11.11.2013 року на засіданні комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку м. Сєвєродонецька його звернення було розглянуто та відмовлено у приватизації. Листом № 4142 від 09.12.2013 р. відповідач повідомив позивачу про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку з причини відсутності права на участь у приватизації. Позивач приймав участь у приватизації 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 в 1997 р., але не використав повністю житловий чек, що підтверджується довідкою АТ Державний ощадний банк України - філія Сєвєродонецьке відділення № 485 від 07.05.2013 р., в якій вказано, що на приватизаційному депозитному рахунку по житловому чеку є залишок коштів в сумі 0,85 грн. Оскільки позивач використав частково чеки, а не повністю, має залишки коштів на приватизаційному депозитному рахунку, санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю, та приймаючи участь у попередній приватизації не перевищив санітарну норму, то вважає, що він має право на приватизацію житлового фонду в межах вартості невикористаних житлових чеків з доплатою особистих коштів. Тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та в уточненій позовній заяві просить суд визнати дії Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у приватизації кімнати АДРЕСА_1 незаконними; визнати за ним право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 та зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду видати йому дозвіл на приватизацію кімнати АДРЕСА_1.

Представником відповідача Сєвєродонецької міської ради до суду подане письмове заперечення на позовну заяву, згідно з яким Сєвєродонецька міська рада цивільний позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно з п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1108 від 30.07.1997 р. «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» був визначений орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів - Управління житлово-комунального господарства.

Як заявлено в цивільному позові позивач звернувся до відповідача з заявою про передачу в порядку приватизації кімнати у гуртожитку, де він мешкає. На підставі зазначеного не можливо погодитись з позицією позивача, щодо пред'явлення позовних вимог саме до Сєвєродонецької міської ради, оскільки рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1108 від 30.07.1997 р. чітко був визначений орган приватизації житла, а саме: Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради. Позивач фактично не звертався із заявою (встановленої форми) про оформлення передачі в приватну власність квартири, жилого приміщення в гуртожитку, що вказує на те, що фактично немає суті спору між позивачем та Сєвєродонецькою міською радою. Також, представник відповідача вказує, що на ОСОБА_2 не розповсюджується дія Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». У зв'язку з викладеним, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала.

Представник відповідача УЖКГ Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладені керівні роз'яснення, суд вважає обгрунтованим звернення позивача ОСОБА_2 з даним позовом до суб'єктів владних повноважень в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

З рішення Сєвєродонецької міської ради народних депутатів № 1108 від 30.07.1997 року «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» вбачається, що органом приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів є Управління житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості.

З рішення Сєвєродонецької міської ради № 2899 від 19.02.2009 року «Про створення комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затвердження Положення про таку комісію» вбачається, що у м. Сєвєродонецьку створено комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затверджено її Положення.

Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька № 4 від 11.11.2013 року, на засіданні комісії було розглянуто звернення ОСОБА_2 щодо приватизації кімнати у гуртожитку. В своєму зверненні ОСОБА_2 посилається на те, що він мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з 27.02.2001 року, житлова площа складає 12,90 кв.м. У складі сім'ї одна людина. Заборгованості по житлово-комунальних послугах не має. За попереднім місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 брав участь у приватизації житла. Загальна площа квартири 58,7 кв.м, склад сім"ї 3 людини. При нормі 24,33 кв.м. було використано 19,57 кв.м., не використано 4,76 кв.м., залишок житлового чеку складає 0,85 грн. ОСОБА_2 просив комісію розглянути можливість приватизації житлової кімнати в секції гуртожитку на залишок житлового чеку.

Рішенням комісії не дозволено приватизацію житлової кімнати в секції гуртожитку за адресою: м. Сєвєродонецьк, АДРЕСА_1 згідно з діючим законодавством України та рекомендовано надати заявнику відповідне роз'яснення.

Згідно з копією листа № 4142 від 09.12.2013 р. ОСОБА_2 було повідомлено, що 11.11.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто його звернення щодо приватизації займаного житлового приміщення та було прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 Відмова мотивована тим, що за попереднім місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 заявник брав участь у приватизації житла і при цьому загальна площа квартири складала 58,7 кв.м, склад сім"ї налічував 3 людини, при нормі 24,33 кв.м. було використано 19,57 кв.м., не використано 4,76 кв.м., залишок житлового чеку складає 0,85 грн, на підставі чого та з урахуванням діючого законодавства України, а також рішення КСУ від 10.06.2010 року у заявника відсутнє право на приватизацію житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1

Вирішуючи спір про правомірність відмови у приватизації кімнати у гуртожитку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до cт. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією довідки КП «Сєвєродонецьке БТІ» № 423 від 07.05.2013 року, станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_2 право власності на об'єкти нерухомого майна не зареєстровано, раніше за ОСОБА_2 на праві приватної власності була зареєстрована 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла УЖКГ міськвиконкому 14.11.1997 року згідно з розпорядження № 1583 від 12.11.1997 року.

Згідно із копією ордеру на житлову площу у гуртожитку № 416, виданого 26.02.2001 року, ОСОБА_2 має право на зайняття житлової площі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

З копій довідок, виданих 07.05.2013 року КП «ЄРЦ м. Сєвєродонецька» та 15.10.2013 року КП «Житлосервіс «Злагода» вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований з 22.09.1983 року по 22.02.2001 року за адресою: АДРЕСА_2 а з 27.02.2001 року він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з копією довідки № 485 від 07.05.2013 року, виданою АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10012/07, на приватизаційному депозитному рахунку по житловому чеку № 36599 у ОСОБА_2 є залишок коштів у сумі 0,85 грн.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 на день звернення до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків - 06.11.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, а також на день розгляду даної справи судом, не мав власного житла, більше п'яти років фактично проживав та був зареєстрований на законних підставах за місцем проживання у гуртожитку за адресою: м. Сєвєродонецьк, АДРЕСА_1 у зв'язку з чим на нього поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року N 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо:

- громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

- у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла;

- у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду;

- весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 під час приватизації 1/3 частики квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 використав 19,57 кв.м. від встановленої санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і додатково 10 кв.м. на сім'ю, у зв'язку з чим використав лише частково свій житловий чек, залишок на якому складає 0,85 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не реалізував своє право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду і позовні вимоги про визнання дій Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у приватизації кімнати АДРЕСА_1 незаконними та визнання за ОСОБА_2 права на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 є такими, що підлягають задволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Сєвєродонецької міської ради видати позивачу дозвіл на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 суд зазначає, що вирішення питання про надання дозволу на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» належить до компетенції уповноваженого на це органу, створеного органами місцевого самоврядування, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, яким у м. Сєвєродонецьку, згідно з рішенням Сєвєродонецької міської ради народних депутатів № 1108 від 30.07.1997 року «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів», є Управління житлово-комунального господарства. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 328, 345 ЦК України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», рішенням Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними задовольнити частково.

Визнати дії Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_2 у приватизації кімнати АДРЕСА_1 незаконними.

Визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ