Номер провадження 2/754/348/14
Справа №754/7478/13-ц
04.06.2014 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.
при секретарях Самойловій М.М., Заяць М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання права власності, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про стягнення суми боргу, посилаючись на той факт, що відповідачці належить кіоск швидкого харчування та сезонний майданчик з накриттям по АДРЕСА_2. При реконструкції вказаної будівлі ним були надані їй кошти для закупівлі матеріалів та оплати послуг будівельників у сумі 31.000 грн., як зворотна фінансова допомога, зі строком повернення до 26 липня 2008 року. Оскільки ОСОБА_1 зазначену суму не повернула, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом.
В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна у рахунок погашення боргу.
ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майновий комплекс, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2006 року між Деснянською районною у м.Києві радою та нею був укладений договір № 85 на право тимчасового користування землею (в тому числі і на умовах оренди) для обслуговування та експлуатації торговельного кіоску з літнім майданчиком з накриттям на АДРЕСА_2. 29 грудня 2007 року Деснянська районна у м.Києві рада надала, згідно договорів № 267, 268 та 269 оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки для обслуговування та експлуатації кіоску з літнім майданчиком з накриттям АДРЕСА_1 та згідно договору від 17 липня 2003 року доручила ВБР «Форма ЛТД» виготовити архітектурну форму. Зазначала, що нею був повністю переобладнаний цілісний майновий комплекс за власні кошти і тому фактично він є її власністю.
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 22 грудня 2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс, а саме: кафе з літнім майданчиком з накриттям, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, площею літера «А» - 112,8 кв.м., літера «Б» - 83,5 кв.м., літера «В» - 42,6 кв.м., літера «Г» - 31,9 кв.м., літера «Д» - 14,8 кв.м., літера «Е» - 15,3 кв.м., літера «Ж» - 15,6 кв.м., літера «З» - 15,2 кв.м., літера «И» - 9,3 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 23 жовтня 2012 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Деснянського району м.Києва в інтересах Київської міської ради відхилено, рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 грудня 2008 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2013 року касаційну скаргу заступника прокурора м.Києва задоволено частково, рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 грудня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 23 жовтня 2012 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Деснянського районного суду м.Києва.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22 грудня 2008 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 23 жовтня 2012 року залишено без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав зустрічні позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення).

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом за адресою, зазначеною в позовній заяві (а.с.130, 135, 136, 139, 141, 143, 155, 160, 164 т.4, а.с.92, 95, 98, 101, 105, 110, 111, 114, 122, 124, 127, 129, 137, 138, 139, 144 т.6).

Представник 3-особи: Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом за адресою, зазначеною в позовній заяві, про що свідчать листи та поштові повідомлення про отримання кореспонденції суду (а.с.130, 135, 140, 155, 165 т.4, а.с.87, 92, 93, 98, 105, 107, 109, 115, 116, 121, 128, 136 т.6).

За таких обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та представника 3-особи: Комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" на підставі наявних у ній даних чи доказів, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2006 року між Деснянською районною у м. Києві радою, з однієї сторони, та приватним підприємцем ОСОБА_1, з другої сторони, був укладений Договір № 85 на право тимчасового користування землею (в тому числі і на умовах оренди) для обслуговування та експлуатації торговельного кіоску з літнім майданчиком з накриттям на АДРЕСА_1 (а.с.38 т.1).

29.12.2007 року Деснянською районною у м. Києві радою надано, згідно Договорів № 267, № 268 та № 269, ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки для обслуговування та експлуатації кіоску з літнім майданчиком за накриттям АДРЕСА_1 (а.с.23-25, 28-30, 33-35 т.1).

Згідно з Договором № 27/03 від 17.07.2003 року Приватний підприємець ОСОБА_1 доручила Виробничо-будівельній фірмі "Форма ЛТД" виготовити архітектурну форму (а.с.60-63 т.1).

В подальшому ОСОБА_1 було повністю переплановано цілісний майновий комплекс, а саме: кафе з літнім майданчиком з накриттям, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, площею літера "А" - 112, 8 кв.м., літера "Б" - 83, 5 кв.м., літера "В" - 42, 6 кв.м., літера "Г" - 31, 9 кв.м., літера "Д" - 14, 8 кв.м., літера "Е" - 15, 3 кв.м., літера "Ж" - 15, 6 кв.м., літера "З" - 15, 2 кв.м., літера "И" - 9, 3 кв.м., таким чином виконавши реконструкцію за власні кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як вбачається з наданої суду технічної документації (а.с.17-250 т.5, а.с.1-86 т.6), а саме Звіту обстеження нежитлових будівель ТОВ "ЗОДЧИЙ-ТО" по АДРЕСА_2, будинок кафе (літ.А) побудований у 2003 р., його стан задовільний та придатний для подальшої експлуатації. Фізичний знос становить 20%. Будинок кухні (літБ) та сім будинків для гостей (літ.В, Г, Д, Е, Ж, З, И) були побудовані у 2007 р., їх технічний стан добрий та придатний для подальшої експлуатації, а фізичний знос відсутній (а.с.52-86 т.6).

Крім того, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва від 25.04.2012 року зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.27-32 т.5), на підставі якої 26.04.2012 року Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" виготовлено технічний паспорт на нежитловий будинок (приміщення) по АДРЕСА_2 (а.с.33-54 т.5).

Згідно з рішенням Господарського суду м.Києва від 27.06.2011 року в позові Київському прокурору захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері в інтересах держави в особі Київської міської ради до ФОП ОСОБА_1 про знесення самовільно зайнятої земельної ділянки було відмовлено. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Київського прокурора захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері на рішення Господарського суду м.Києва від 27.06.2011 року повернуто скаржнику без розгляду (а.с.1-7, 8-9 т.5).

При цьому, в судовому порядку позовних вимог, власником (користувачем) земельної ділянки до ФОП ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, в порядку вимог ст.376 ЦК України, не пред'являлось.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 169 ч.4, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, ст. 181, 331, 376, 392 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілісний майновий комплекс кафе з літнім майданчиком з накриттям, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, площею літерою "А" - 112,8 кв.м., літера "Б" - 83,5 кв.м., літера "В" - 42,6 кв.м., літера "Г" - 31,9 кв.м., літера "Д" - 14,8 кв.м., літера "Е" - 15,3 кв.м., літера "Ж" - 15,6 кв.м., літера "З" - 15, 2 кв.м., літера "И" - 9,3 кв.м..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько