Справа № 372/4790/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В,
Провадження № 22-ц/780/7274/14 Доповідач у 2 інстанції Мережко
Категорія 58 24.12.2014
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» про визнання незаконним рішення, поновлення в членах кооперативу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що він був членом кооперативу СТ «Міжріччя», На початку серпня, йому стало відомо, що 10 серпня 2014 року відповідач прийняв рішення на загальних зборах про виключення його з членів кооперативу. Дане рішення позивач вважає незаконним, оскільки збори відбулись з порушенням порядку денного, в рішенні не зазначено - за яку саме систематичність невиконання позивачем минулих рішень відповідача його було виключено з членів кооперативу, підставу виключення позивача з членів кооперативу, при прийнятті оскаржуваного рішення був відсутній кворум, а тому позивач просить визнати незаконним рішення загальних зборів обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя», від 10 серпня 2014 року, щодо виключення ОСОБА_1 з членів ОК СТ «Міжріччя», та поновити ОСОБА_1 в членах обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя».

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі посилалася на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі зазначав, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце проведення загальних зборів, приймав участь в них, висловлював свою думку, про відсутність кворуму взагалі нічого не говорив. Оскаржуване рішення є законним, збори товариства мають право приймати такі рішення, кворум був.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно членської книжки садовода, ОСОБА_1 прийнятий в члени товариства СТ «Міжріччя» з 15 березня 1988 року, ділянка НОМЕР_1. ( т.1 а.с. 22).

У серпні 2014 року, позивач дізнався, що 10 серпня 2014 року будуть проведені загальні збори членів кооперативу, на яких будуть розглянуті питання щодо звіту голови правління кооперативу по проведеній роботі за минулий рік, звіт ревізійної комісії кооперативу щодо фінансової діяльності за минулий рік, затвердження бюджету кооперативу на наступний рік, розгляд питання щодо невиконання деякими членами кооперативу положень статуту, рішень загальних зборів та правління кооперативу, а також щодо їх можливого виключення з членів кооперативу. Про те що буде вирішуватись питання про виключення ОСОБА_1 з членів кооперативу повідомлено не було. ( т.1 а.с. 31).

Загальні збори членів Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства „Міжріччя" відбулися 10 серпня 2014 року, на яких окрім позивача було присутні ще 52 члени кооперативу, в тому числі 12 членів за дорученнями на 89 голосів (доручення були надані на зборах), всього 142 голоси або 71 відсоток голосів від загального складу членів кооперативу. Також на зборах було обраного голову та секретаря. ( т.1 а.с.37-38).

На зборах було прийнято рішення про виключення позивача ОСОБА_1 з членів кооперативу на підставі п.п. 9.9, 9.11 Статуту. Рішення було оформлене протоколом № 23, з якого видно, що по четвертому питанню виступив член кооперативу ОСОБА_2, і запропонував, зважаючи на те, що ОСОБА_1 систематично не виконує рішення загальних зборів минулого скликання, рішень правлінь кооперативу направлених на вдосконалення господарської діяльності кооперативу, згідно статуту, виключити ОСОБА_1 з членів кооперативу.

За прийняття вказаного рішення проголосувало 133 члени, 5 проти, 4 утрималось.

Судом встановлено, що питання про виключення позивача з членів ОК СТ «Міжріччя», не було включено до порядку денного загальних зборів кооперативу, про що свідчить оголошення правління ОКСТ «Міжріччя».

Як видно з протоколу №23 від 10 серпня 2014 року підставою для виключення позивача з членів ОКСТ «Міжріччя», стало звернення ОСОБА_1 до Обухівського районного суду з позовом до обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя», третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення загальних зборів, визнання незаконним відключення від електромережі, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення матеріальних та моральних збитків. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, та визнано неправомірними дії Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» щодо відключення садового будинку ОСОБА_1 від мережі електропостачання за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, СТ «Міжріччя», будинок НОМЕР_1. Зобов'язано Обслуговуючий кооператив садівницького товариства «Міжріччя» поновити електропостачання до будинку 184 за адресою Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, СТ «Міжріччя». Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» на користь держави судові витрати у розмірі 487,20 грн. В іншій частині позову - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 липня 2014 року, залишено без змін. (т.1 а.с. 25-30, 145-151).

Відповідно до розділу 4 п. 4.11 Статуту Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя», вказується вичерпний перелік підстав припинення членства в кооперативі. Членство у кооперативі припиняється: при добровільному виході з кооперативу відповідно до поданої заяви, при виключенні з членів кооперативу за рішенням загальних зборів, несхвалення загальними зборами рішення правління про прийняття до кооперативу, тимчасово у разі смерті фізичної особи члена кооперативу, до вирішення питання спадщини, несплата внесків у порядку визначеному статутом кооперативу, у разі реорганізації або ліквідації кооперативу. Виключення з членів кооперативу можливе у випадку коли член кооперативу систематично грубо порушує правила затверджені даним статутом. ( т.1 а.с. 9-21).

Як видно рішення про виключення позивача з членів ОКСТ «Міжріччя», відповідач не зазначив згідно якого пункту Статуту припинив членство позивача у кооперативі, оскільки за систематичне невиконання рішень зборів, та правління, статут товариства не передбачає виключення з членів товариства, крім того в своєму рішенні відповідач не зазначив в чому полягає системність та які саме рішення товариства позивач не виконує, та докази на підтвердження цих обставин, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, позивач лише не виконав рішення загальних зборів про винос лічильника з будинку на опори ЛЕП. Про існування заборгованості по оплаті за електроенергію в сумі 57 грн. позивачу стало відомо в судовому засіданні, оскільки жодних листів попереджень ним не отримувалось, про що свідчить відсутність його підпису на актах та листах.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі:

добровільного виходу з нього;

припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу;

несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу;

смерті члена кооперативу - фізичної особи;

ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Відповідно до п. 9.11 Статуту, рішення Загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до Статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію Кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних борах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу. Як видно з протоколу, за зборах були присутні 142 особи, що складає 71 відсоток голосів від загального складу членів кооперативу, що є порушенням вищевказаного пункту Статуту.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про кооперацію» загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об'єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про кооперацію» (від 11.11.2004р.), цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Кооперативи та кооперативні об'єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов'язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення був відсутній кворум при голосуванні оскільки було присутніми лише 53 члени садового товариства від загальної кількості 206 членів товариства, так як делегування повноважень один уповноважений представляє десять членів кооперативу, суперечать вимогам чинного законодавства зокрема ст. 15 Закону України «Про кооперацію», де зазначено, що кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі, що свідчить про те відповідач так і не привів свій Статут у відповідність із цим Законом, а тому висновок про задоволення позову є вірним.

Що стосується відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, висновок суду є вірним , оскільки позивач всупереч положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди відповідачем.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, суд вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України . колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Міжріччя» - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: