№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9362/2014
Головуючий у суді першої інстанції:Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - Боднара М.М.

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами Боднара Михайла Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» та ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 3 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа% Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання права власності на об»єкт іпотеки та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року позивач Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки та виселення.

Свої вимоги мотивував тим, що 7 листопада 2007 року між ВАТ «БТА Банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 146/09, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 261000 доларів США на термін до 7 листопада 2027 року зі сплатою 13,5 % річних за користування грошовими коштами для придбання нерухомості, а саме садового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, бориспільській район, Гнідинська сільська рада СТ «Чайка».

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором між ВАТ «БТА Банк», яке змінило своє найменування на ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_6 , ОСОБА_8, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, посвідчений 7 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Умови кредитного договорі відповідачем ОСОБА_6 не виконувалися, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 жовтня 2012 року складає 395210,41 доларів США та 3893242 грн.61 коп. штрафних санкцій, що еквівалентно всього разом 7052159 грн.41 коп. У зв»язку з цим позивач просив суд звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 за ціною 716040 грн.25 коп. шляхом визнання за ПАТ «БТА Банк» права власності на неї в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 146/09 від 7 листопада 2007 року. Крім того, просив припинити право власності ОСОБА_6 на 1 / 4 частину цієї квартири, право власності ОСОБА_8 на 2 / 4 частини, ОСОБА_7 на 1 / 4 частину квартири , визнати за ПАТ «БТА Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселити відповідачів.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 3 червня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ПАТ «БТА Банк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки посвідченого 7 листопада 2007 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 за реєстровим № 5612з, а саме: квартиру № 122, загальною площею 69,30 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 716040 грн.25 коп. без ПДВ, що належить в частці 1 / 4 ОСОБА_6, в частці 2/4 ОСОБА_8, в частці 1 / 4 ОСОБА_7 шляхом набуття права власності ПАТ «БТА Банк» в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 146/09 від 7 листопада 2007 року.

Припинено право власності ОСОБА_6 на 1 / 4 частину, ОСОБА_8 на 2 / 4 частини, ОСОБА_7 на 1 / 4 частину квартири № 122, загальною площею 69,30 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ПАТ «БТА Банк» право власності на квартиру № 122, загальною площею 69,30 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення є необґрунтованим, незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин , що мають значення для справи.

Зокрема, зазначив, що задовольняючи позов про визнання права власності на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 позивач здійснює подвійне стягнення, на кошти та на майно. Крім того, на думку апелянта, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в судовому порядку не відповідає положенням розділу 5 Закону України «Про іпотеку», оскільки задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі права власності на майно за положеннями ст.ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» передбачено лише в порядку позасудового врегулювання спору.

Також зазначив, що суд першої інстанції невірно надав висновки та не застосував норми чинного законодавства щодо обґрунтування позивачем підстав виселення відповідачів. Крім того, вважав, що суд своїм рішенням порушив права неповнолітньої дитини, передбачені Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

В свою чергу, не погоджуючись з рішенням суду, Боднар М.М. в інтересах ПАТ «БТА Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «БТА Банк» апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, а апеляційну скаргу представника відповідачів відхилити.

Представник відповідачів та представник Служби у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, апеляційну скаргу представника ПАТ «БТА Банк» відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ПАТ «БТА Банк» підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга представника відповідачів ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право кредитора задовольнити свої вимоги про стягнення заборгованості з позичальника, який допустив порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, шляхом звернення на предмет іпотеки у спосіб визнання права власності на цей предмет передбачено Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору. Позивач дотримався порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, направив боржнику вимогу, яку останній не виконав,після чого провівши оцінку реальної вартості предмета іпотеки, звернувся до суду з позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів дотримання порядку виселення громадян при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджені; 2) чи є інші фактичні дані ( порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом установлено, що 7 листопада 2007 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого ПАТ «БТА Банк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 146/09, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 261000 доларів США для придбання нерухомості зі сплатою 13,5% річних. Погашення кредиту передбачено шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення. Останнім днем сплати щомісячного платежу згідно графіку погашення є 7 листопада 2027 року.

У забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором від 7 листопада 2007 року між ВАТ «БТА Банк», правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 6 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20 жовтня 2011 року, задоволено позов ПАТ «БТА Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість у розмірі 4765947 грн.12 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ «БТА Банк» про розірвання кредитного договору та зобов»язання вчинити певні дії відмовлено. Цим рішенням з відповідача ОСОБА_6 стягнута заборгованість, яка складається з: 250241,12 долари США ( 1988626,76 грн.)- заборгованості за кредитом; 8040,11 долари США (63900,38 грн.) - простроченої заборгованості за кредитом; 1646 долари США 9 13081,91 грн.) - строкової заборгованості за сплатою процентів; 81269,99 долари США (645909,50 грн.) строкової заборгованості за сплатою процентів; 2029867,10 грн.- пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів; 24561,47 грн.- 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту та процентів.

30 березня 2012 року у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м.Києва .

Станом на 11 жовтня 2012 року заборгованість ОСОБА_6 перед банком за кредитним договором становить 7052159 грн.41 коп. та складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 243133,46 доларів США, що еквівалентно 1943365,75 грн.; простроченої заборгованості за кредитом в сумі 15120,77 доларів США, що еквівалентно 120860,31 грн.; строкової заборгованості зі сплати процентів в сумі 483,92 доларів США, що еквівалентно 3867,97 грн.; простроченої заборгованості за процентами в сумі 136472,26 доларів США, що еквівалентно 1090822,77 грн., пені нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 11 жовтня 2011 року по 11 жовтня 2012 року в сумі 3824057,61 грн. та 3 % річних за несвоєчасне погашення кредитів та сплати процентів в сумі 69185 грн.

Згідно з висновком про ринкову вартість предмета іпотеки, складеного 14 листопада 2012 року ТОВ «АКО Експерт», ринкова вартість предмета іпотеки на дату оцінки становить 716040 грн.25 коп.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 7 листопада 2007 року у сумі 7052159,41 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1045 га, призначену для ведення садівництва, вартістю 157581,76 грн. та садовий будинок НОМЕР_1 вартістю 674558,21 грн. у СТ «Чайка» на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, що належить ОСОБА_6, припинено право власності відповідача на зазначені об»єкти нерухомого майна та визнано право власності на них за ПАТ «БТА Банк» ( т.2 а.с..208-210)

1 червня 2013 року відповідачам направлялася вимога про усунення порушень умов кредитного договору та про звільнення житлового приміщення, яку вони отримали 7 червня 2013 року (т.2 а.с.10-12).

У п.6.2 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 6.2.31 договору іпотеки від 7 листопада 2007 року передбачено право іпотеко держателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Предмет іпотеки набувається у власність іпотеко держателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб»єкта оціночної діяльності та сторони домовились, що кандидатура незалежного експерта - суб»єкта оціночної діяльності визначається іпотеко держателем.

Таким чином, оскільки в іпотечному договорі передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на цей предмет в рахунок виконання основного зобов»язання, тому іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом (п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Отже, висновок суду про те, що позивач в судовому порядку має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на іпотечне нерухоме майно відповідає умовам іпотечного договору та чинному законодавству України.

Разом з тим, судом першої інстанції допущені порушення норм Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки.

Крім того, зі змісту ст.40 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду.

Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотеко держателем ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» рішення суду про виселення усіх мешканців може бути прийняте судом одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про виселення, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, що відповідно до ч.4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами -резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що іпотечне майно, яким є квартира АДРЕСА_1, виступає як забезпечення зобов»язань громадянин України позичальника ОСОБА_6 та майнових поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_7 за споживчим кредитом, наданим позичальнику кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті. Крім того, нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника і майнових поручителів, що підтверджується довідкою за формою № 3 (т.2 ас.9),, у яких інше нерухоме житлове майно відсутнє.

За встановлених обставин та враховуючи положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «БТА Банк» на даний час відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Боднара Михайла Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 3 червня 2014 року - скасувати і ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, третя особа% Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання права власності на об»єкт іпотеки та виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: