АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.< Головуючий суддя / По-батькові >.

суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.

секретар: Давня Я.А.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Агроспецпостачсервіс», третя особа: Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Чернівці, про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом та скасування акту розслідування нещасного випадку від 23 травня 2014 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2014 року,-

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Посилався на те, що з 07 березня 1996 року по 12 березня 2005 року на підставі трудового договору він працював на підприємстві ТДВ «Чернівецький агроспецпостачсервіс» на посаді охоронця. 21листопада 2004 року о 17 год. 00 хв. він заступивши на чергування, за вказівкою директора підприємства ОСОБА_2, демонтував провисаючі електричні дроти. Закінчив демонтаж о 20 год. 30 хв., після чого на кілька хвилин відлучився, щоб відвідати знайому ОСОБА_4, на що потратив не більше 10-15 хв.

Повернувшись на територію ТДВ «Чернівецький агроспецпостачсервіс», на нього було вчинено напад невідомими особами, внаслідок якого він отримав травму голови та переломи рук, що відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

По даному факту прокуратурою Першотравневого району м. Чернівці

________________________________________________________________

22ц-1779 / 2014 р. Головуючий в І інстанції Піхало Н.В.

Категорія 53 Доповідач Савчук М.В.

порушено кримінальну справу та Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області в подальшому проводилось дізнання та досудове слідство.

Вважає, що роботодавець не виконав вимоги ст. 22 Закону України «Про охорону праці» та не надав йому у встановлені строки примірник складеного ним акту за підсумками розслідування нещасного випадку, а наявний акт від 23.11.2004 року вважає завідомо неправдивим.

Посилався на те, що 23 травня 2014 року комісією, утвореною ТДВ «Чернівецький Агроспецпостачсервіс» від 16.01.2014 року повторно було складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 21.11.2004 року, який вважає незаконним.

Просив скасувати акт від 23 травня 2014 року з додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ним 21 листопада 2004 року на виробництві, як незаконний; визнати настання нещасного випадку, що стався 21 листопада 2004 року із ним як потерпілим на території підприємства ВАТ «Агроспецпостачсервіс», таким, що пов'язаний з виробництвом і скласти акт за формою Н-1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 07.03.1996 року був прийнятий на роботу до ВАТ «Чернівецький агроспецпостачсервіс» контролером охорони та наказом № 9-К від 12.03.2005 року був звільнений з роботи внаслідок прогулів, що також підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.03.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Агропостачсервіс» про незаконне звільнення та поновлення на роботі (а.с. 20-21).

21 листопада 2004 року із позивачем стався нещасний випадок внаслідок його побиття невстановленими особами, що зазначено у вказаному вище рішенні суду.

Відповідно до обставин, встановлених апеляційним судом Чернівецької області в рішенні від 30.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання дій неправомірними, ОСОБА_1 22.11.2004 року поступив до обласної клінічної лікарні з попереднім діагнозом: закритий перелом щелепи, що підтверджується копією екстреного повідомлення Головного лікаря ОКЛ про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві від 22.11.2004 року, адресованого Відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві.

Як вбачається з копії акту судово-медичного обстеження № 3185 від 22.11.2004 року, при проведенні судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження: синці, садна обличчя, верхніх кінцівок, забійні рани обличчя, вивих середньої фаланги 5-го пальця правої китиці, підвивих середньої фаланги лівої китиці, внутрісуглобовий перелом головки променевої кістки лівого ліктьового суглобу. Дані ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів та відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с. 93).

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що 22.11.2004 року директором ВАТ «Чернівецький Агроспецпостачсервіс» було видано наказ №63-ОД, яким для розслідування причин, місця та визначення часу нещасного випадку, що стався 21.11.2004 року з працівником підприємства ОСОБА_1 було створено спеціальну робочу комісію. За результатами проведеного розслідування 23.11.2004 року комісією було складено акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, який стався із ОСОБА_1 21.11.2004 року. Згідно висновку комісії зміст порушення та винних осіб встановити неможливо, так як нещасний випадок стався за межами підприємства.

Як вбачається з листа Територіального управління Держгірпромнагляду у Чернівецькій області від 11.01.2014 року № 48/02-2/14 на адресу відповідача був направлений припис Н-9, виданий головним інспектором з охорони праці тер управління ОСОБА_5 для організації та проведення розслідування нещасного випадку, який мав місце 21.11.2004 року з контролером охорони ВАТ «Агроспецпостачсервіс» ОСОБА_1 (а.с. 17).

На підставі зазначеного листа ТУ Держгірпромнагляду у Чернівецькій області відповідачем було проведено розслідування нещасного випадку, який мав місце 22.11.2004 року із ОСОБА_1, строк проведення якого неодноразово

продовжувався ТУ Держгірпромнагляду у Чернівецькій області.

За результатами проведеного розслідування 23.08.2014 року комісією, утвореною наказом ТДВ «Чернівецький агроспецпостачсервіс» від 16.01.2014 року № 2 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 21.11.2004 року з 19 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. за межами території ТДВ «Чернівецький агроспецпостачсервіс», відповідно до змісту якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 в період часу з 19 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. 21.11.2004 року самовільно покинув територію підприємства та саме в той час, коли він перебував за межами підприємства, з ним стався нещасний випадок, а тому він підпадає під дію п. 6 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань, аварії на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, яка була чинною на момент нещасного випадку та п. 3.1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 22.03.2001 року, відповідно до якого розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час: прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить підприємству, установі або організації.

Як вбачається з протоколу № 1 зустрічі членів комісії по розслідуванню нещасного випадку, що стався 21.11.2004 року з 19 год. 00 хв. по 23 год. 00 хв. за межами території ТДВ «Чернівецький агроспецпостачсервіс» з громадянином ОСОБА_1 від 28.05.2014 року, позивачу надано інформацію про обставини та причини випадку, а також роз'яснено його соціальні права у зв'язку з настанням нещасного випадку та вручено акт форми Н-5 (а.с. 98).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися в процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоровю або настала смерть.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до п. 33 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, ведення обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Підпунктом 2 пункту 10 зазначеного вище Порядку передбачено, що роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку, зокрема груповий нещасний випадок, нещасний випадок із смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі наслідки, випадок смерті або зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов'язків), зобов'язаний: протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування.

Згідно п. 11 вказаного Порядку до складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи. До складу комісії не може входити безпосередній керівник робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом, ОСОБА_2, який є охоронцем ТДВ «Чернівецький Агроспецпостачсервіс», наказом підприємства від 02 січня 2012 року № 1-ОД призначено відповідальним за організацію роботи з охорони праці та дотримання норм і правил техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки, забезпечення безпечного стану робочих місць, проведення інструктажів з охорони праці на робочому місці під час виконання працівниками своїх обов'язків.

ОСОБА_2 є інженером з охорони праці ТДВ «Чернівецький Агроспецпостачсервіс» та пройшов відповідне навчання і виявив потрібні знання законів та нормативних актів з охорони праці, проведення розслідування нещасних випадків, пожежної безпеки, що підтверджується копією посвідчення № 53 від 08.02.2014 року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 за посадою міг бути головою комісії для проведення розслідування нещасного випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Пунктом 15 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою

КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 визначено обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, серед яких зокрема виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нещасний випадок з позивачем стався саме на території підприємства відповідача під час виконання трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця, що було зафіксовано відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Доводи апелянта щодо неправомірності та незаконності оспорюваного акту через порушення комісією положень п. 11 Порядку розслідування нещасного випадку у вигляді незабезпечення його участі у проведенні комісією розслідування нещасного випадку, недотримання комісією строків розслідування нещасного випадку спростовані судом та матеріалами справи, не можуть бути підставою для задоволення позову.

Будь-яких інших доказів на підтвердження незаконності акту від 23 травня 2014 року з додаткового розслідування нещасного випадку, що стався з ним 21 листопада 2004 року на виробництві та доказів того, що нещасний випадок, що стався 21 листопада 2004 року із ним як потерпілим на території підприємства ВАТ «Агроспецпостачсервіс», є таким, що пов'язаний з виробництвом позивачем не надано.

Як вбачається з заявлених позивачем вимог, останній просить скласти акт за формою Н-1, проте не вказує кого саме слід зобов'язати скласти акт , а тому обраний ним спосіб захисту в цій частині є безпідставним та не відповідає вимогам ст.16 ЦК України.

Посилання апелянта на порушення судом процесуального права через неодноразове відкладення розгляду справи не може бути підставою для скасування правильного та законного рішення апеляційним судом в силу вимог ст. 309 ЦПК України.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: