Справа № 186/1412/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Бондарьової Г. М.

при секретарі Кобкі Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Першотравенську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину у зв»язку з навчанням,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на неї,як дочку відповідача, додаткових витрат у зв»язку з навчанням,зокрема про стягнення на її користь 2/3 частини сплачених нею коштів плати за навчання в Одеському національному політехнічному університеті згідно п.5.2.ч.5 Договору контракту про платну підготовку фахівця з вищою освітою від 10.08.2011 року № 03-12031К за період з 01 вересня 2011 року по теперішній час в сумі 20 994,27грн( 2/3 частини від всієї суми оплати нею навчання 31491,40грн:3х2= 20994,27грн),посилаючись на те,що відповідач є її батьком і зобов»язаний згідно ст.185 СК України брати участь у додаткових витратах на неї,як на його дочку,що викликано особливими обставинами ,зокрема її навчанням на платній(контрактній )основі,оскільки додаткові витрати несе її мати-Бардіна Ю.П.,яка має ще одну неповнолітню дочку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1,тому вона вважає що має підстави відійти від рівності участі батьків у додаткових витратах і просити стягнути з відповідача 2/3 частини понесених додаткових витрат на навчання.

Позивачка просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладене у позові.

Відповідач у справі ОСОБА_2 позов не визнав ,надав суду заперечення,яке підтримав в суді,посилаючись на те,що вважає позов безпідставним та необгрунтованим ,оскільки він сплачував аліменти на позивачку до її повноліття, дочка набула статус повнолітньої,рішенням суду від 22 жовтня 2012 року з нього стягнуті аліменти на дочку на період її навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку(доходу),стягнення з нього додаткових витрат на повнолітню дочку законом не передбачено,так як ст.185 СК України передбачає обов»язок батьків брати участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину ,що викликані особливими обставинами(розвитком здібностей дитини,її хворобою,каліцтвом тощо).Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою,сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 СК України.Тому відповідач вважає,що з наведеного випливає,що норми ст.185 СК України не можуть бути застосовані до відносин між батьками та повнололітніми дочкою ,сином.Більш того розділом 16 СК України взагалі не передбачено такого поняття як участь батька,матері саме у додаткових витратах на повнолітніх дочку,сина.За рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року він сплачує аліменти на період навчання позивачки у розмірі 1/6 частини заробітку(доходу).Аліменти сплачує регулярно у повному обсязі і тому посилання позивачки про наявність заборгованості є необгрунтованим і не підтверджується доказами.

Таким чином ,він виконує свої обов»язки,передбачені ст.199 СК України.Крім того ,він наголошує,що він не має змоги надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки у розмірі більшому, ніж передбачено рішенням суду,а також не повинен за законом та не має можливості забезпечувати додатквові витрати, оскільки на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 та має на утриманні малолітню дитину-сина Артема,ІНФОРМАЦІЯ_2,ці обставини встановлені рішенням суду від 22 жовтня 2012 року та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України вони не доказуються.Він є фізичною особою підприємцем та отримує мінімальний дохід,що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії ВО2 № 557501 та податковими деклараціями платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2012 , 2013 і 2014 роки.

З врахуванням викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року стягнуто аліменти на користь позивача,як повнолітню дочку відповідача ,в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача,як батька позивача,щомісячно починаючи з 03 серпня 2012 року на період навчання в Одеському національному політехнічному університеті,тобто до 30 червня 2015 року.

Позивач ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3,тобто досягла повноліття з 07 липня 2012 року.

ОСОБА_3 з 01 вересня 2011 року навчається в Одеському національному політехнічному університеті на платній(контрактній) основі та згідно п.п. 5.1.,5.2. розділу 5 договору контракту про платну підготовку фахівця з вищою освітою № 03-120315 від 10.08.2011 року, плата за навчання встановлюється на строк дії договору у сумі 43490грн і не може змінюватися, та вноситься за навчання за курсами на початок кожного навчального семестру(року)як правило,у сумі вартості семестру,а саме:

1 курс:за семестр 4835грн(за рік 9670грн);

2 курс: за семестр 5245грн(за рік 10490грн);

3 курс:за семестр 5650грн(за рік 11300грн);

4 курс:за семестр 6015грн(за рік 12030грн).

Відповідно до умов зазначеного договору позивач сплатила за навчання з 01 вересня 2001 року по теперішній час згідно доданих нею квитанцій в розмірі 31 491грн40 коп.

Позивачка просить стягнути на її користь 2/3 зазначеної суми оплати за навчання в розмірі 20994,27грн як додаткових витрат на дитину у зв»язку з навчанням,із них за 1 курс навчання,коли їй не виповнилося 18 років(1 і 2 семестр 2011-2012 років) та за послі дуючі курси навчання після виповнення їй 07 липня 2012 року 18 років.

Вирішуючи позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь 2/3 частини додаткових витрат по оплаті навчання в розмірі 20 994,27грн суд відмовляє в їх задоволенні виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина та його виконання.

Згідно ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Конвенції про права дитини ,правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України(яка знаходиться у главі 15 Сімейного кодексу України та якою передбачено обов»язок матері,батька утримувати дитину та його виконання) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Отже, вищезазначені позовні вимоги ОСОБА_3 в частині її позовних вимог про стягнення додаткових витрат оплати за навчання за період 1 курсу університету до досягнення нею повноліття,так і після досягнення нею повноліття,за своєю суттю не відносяться до вимог про компенсацію додаткових витрат на дитину, пов»язаних з розвитком певних її здібностей або потребами, а обумовлені саме затратами на навчання дитини, понесеними позивачем до звернення до суду з даним позовом.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає,що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що навчання позивачки у вказаному нею навчальному закладі викликане саме особливими обставинами, суду не надано. Крім того,позивачем та її представником не зазначено , у зв'язку з розвитком яких саме здібностей позивач змушена влаштовуватися в зазначений навчальний заклад.

До особливих обставин, з якими законодавець пов»язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою,каліцтвом.

Сам факт продовження навчання дочки,сина у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання дочки ,сина після досягнення ними повноліття в порядку ст. 199 СК України,які уже стягнуті на користь позивача рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року, однак не є особливою обставиною, яка породжує обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дочку чи сина,які досягли повноліття, в порядку ст. 185 СК України.

Крім того, згідно ст. 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, при цьому ст. 185 СК України, якою визначено участь батьків у додаткових витратах на дитину до зазначеного переліку не входить, а тому її норми до спірних правовідносин з приводу утримання батьками повнолітніх дочки чи сина не можуть бути застосовані.

З урахуванням того, що позивач у відповідності до вимог ст. 6 Сімейного кодексу України з 07 липня 2012 року вже є повнолітньою, а Сімейним кодексом України не передбачено можливості стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дочки,сина на період навчання, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з державного бюджету на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60грн,оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,а у задоволенні її позову до відповідача відмовлено в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 179, 212, 214 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину в зв»язку з навчанням, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з державного бюджету судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243(двісті сорок три)гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом 10(десяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6