У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Виробниче Об'єднання «Стальканат-Сілур» про визнання незаконними наказів про дисциплінарне стягнення та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Виробниче Об'єднання «Стальканат-Сілур», який уточнила, та просила суд визнати незаконними та скасувати накази про дисциплінарне стягнення № 458 від 19 грудня 2013 року та № 459 від 20 грудня 2013 року та стягнути моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Зазначила, що 19 грудня 2013 року та 20 грудня 2013 року ТОВ «ПРОМЛІФТ» було видано наказ № 458 та № 459 про оголошення їй, черговій виробничої дільниці № 3, дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства - невихід на роботу 18 грудня 2013 року та 19 грудня 2013 року. Вважає, що вищевказані накази є незаконними, оскільки 01 квітня 2013 року адміністрацією ТОВ «ПРОМЛІФТ» їй було роз'яснено права, обов'язки, умови праці чергової виробничої дільниці, відомості місця роботи та місце розташування за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 22 Партз'їзду, 2, переміщення з одного об'єкту на інший не було передбачено, не обумовлено трудовим договором, а 05 грудня 2013 року наказом № 142-к вона була поновлена на попередній роботі на посаді чергового з продовженням дії трудового договору. Наказом № 448 від 10 грудня 2013 року «Про переміщення» з 11 грудня 2013 року її перемістили на житловий масив Інгулець, без змін істотних умов праці, обумовлених трудовим договором. Однак, так як структурний підрозділ «робоче місце» знаходиться в іншій місцевості, таке переміщення вона вважає як переведення, на яке вона не давала згоди, оскільки її переведення за місцем роботи в іншу місцевість проведено без її погодження, то невихід на роботу у зв'язку з незаконним переведення не може вважатися прогулом. Крім того, незаконне переведення позивачки в іншу місцевість без її згоди та оголошення дисциплінарних стягнень спричинили їй моральні та фізичні страждання, значно погіршився стан її здоров'я, вона змушена була витрачати додаткові витрати на вимушене лікування.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі скаржники, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити або скасувати оскаржувані судові рішення і вирішити питання по суті.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович