Справа № 234/9906/14-ц
Провадження № 2/234/4549/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Сухоручко Ю.О.,

при секретарі - Голованенко О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника 3-ї особи - Коробко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3- я особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду звернулася ОСОБА_3 до ОСОБА_5, 3- я особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 22.09.2006року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 Від цього шлюбу у них є малолітня дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина на теперішній час проживає з позивачкою.

Шлюб з відповідачем позивачка розірвала 28.01.2011 p., про що свідчить відмітка в паспорті.

Після розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

На теперішній час позивачка знайшла роботу в Польщі у м. Катовіце на посаді трейдера в компанії "Rockwell automation" та має змогу там отримувати гідну заробітну плату, тому їй разом із дитиною потрібно виїхати за кордон для її працевлаштування та покращення умов проживання дитини. Позивачка отримала офіційне запрошення, яке додається до позовної заяви, а також позивачка відкрила візу.

Звернувшись до відповідача з листом із проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, відповідач жодним чином на цей лист не відреагував. Його телефону в позивачці немає, за адресою прописки та проживання його теж не можливо знайти.

Таким чином, відповідач добровільно не дає згоду на виїзд дитини, тому позивачка змушена звертатись до суду із даним позовом.

У судове засідання, призначене на 16.12.2014 р., позивачка не з'явилася, але 06.11.2014 р. у суді підтримала позов, послалася на обставини, викладені в позові. Окрім того пояснила, що відповідач вже рік не спілкується з дитиною. Їй було запропоновано працювати в Польщі, вона підписала безстроковий контракт, та бажає жити та працювати в Польщі, вважає що це буде перспективно та безпечно для дитини, оскільки в Україні проходить Антитерористична операція.

Представник позивачки, ОСОБА_7, який надав пояснення в режимі відеоконференції, підтримав позов та послався на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в який заперечує проти задоволення позовних вимог, обґрунтував тим, що позивачка веде аморальний образ життя, вихованням дитини займається її мати та бабуся. Взагалі не відома в яких умовах буде жити дитина в Польщі, де буде навчатися.

Представник 3- ї особи Коробко В.Ю. у судовому засіданні пояснив, що оскільки дитина зареєстрована у м. Макіївка, то ніякою інформацією Орган опіки та піклування Краматорської міської ради не володіє.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.01.2011 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивачки (а.с.16).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5)

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_6, вихованням та освітою дитини займається позивачка та прабабуся - ОСОБА_8.(а.с.8). В теперішній час позивачка має намір переїхати до Польщі у м. Катовіцє, оскільки знайшла там роботу та бажає покращити умови проживання дитини.

Згідно ст.154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних повноважень.

Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За змістом наведеного Закону у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон.

Згідно із п.1 ст.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Конвенцією про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

З огляду на пояснення позивачки, дані під час судового розгляду, та змісту позову, позивачка в загалі не вказує терміну вивезення дитини за кордон, а навпаки пояснює, що бажає жити та працювати в Польщі

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що надання дозволу на майбутнє на постійний виїзд дитини за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, чим фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

З урахування вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 6, 10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.7, 154,155 СК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3- я особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон а на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків - залишити без задоволення.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів.

Рішення суду може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги до Краматорського міського суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення складене в одному екземплярі в нарадчій кімнаті.

Суддя: