УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2012 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_8, як співвласники квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, 15 березня 2006 року уклали з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу цієї квартири. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2009 року зазначений договір визнано судом недійсним, як укладений позивачем під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Після того, як рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2009 року вступило в законну силу і було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН», позивач звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 у зв'язку із прийняттям спадщини. Однак, при переоформленні документів у нотаріальній конторі, нотаріусом у державному реєстрі виявлено обтяження на спірну квартиру на підставі іпотечного договору, реєстровий № 4760 від 19 жовтня 2006 року, зареєстрованого, в Державному реєстрі іпотек 01 жовтня 2007 року за № 5758381, де боржником за основним зобов'язанням зазначений ОСОБА_7, а іпотекодержателем ПАТ «УкрСиббанк».

З огляду на те, що договір купівлі-продажу від 15 березня 2006 року визнано судом недійсним, ОСОБА_7 не мав жодних підстав на розпорядження даною квартирою, позивач просив суд визнати договір іпотеки недійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2012 року позов задоволено частково.

Вказано про нікчемність іпотечного договору від 19 жовтня 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстровий № 4760 від 19. Жовтня 2006 року, зареєстрованого в Державному реєстрі іпотек 01 жовтня 2007 року за № 5758381. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року, рішення суду першої інстанції змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір від 19 жовтня 2006 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстровий № 4760 від 19.10.2006 року, зареєстрований в Державному реєстрі іпотек 01 жовтня 2007 року за № 5758381». В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент укладення спірного договору іпотеки ОСОБА_7 не був власником квартири та не міг здійснювати передбачене ч. 1 ст. 317 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» право розпорядження квартирою та передачу її в іпотеку, оскільки договір купівлі-продажу цієї квартири від 15 березня 2006 року визнаний недійсним рішенням Київського районного суду м. Одеси.

Проте, повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 15 березня 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (продавці) уклали з ОСОБА_7 (покупець) договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

19 жовтня 2006 року, в забезпечення договору про надання споживчого кредиту № 00, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 м. Одесі, що належала йому на праві приватної власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2009 року, яке набрало законної сили, договір купівлі-продажу від 15 березня 2006 року визнано недійсним, як такий, що укладено під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого, останній набув право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 00.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку").

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суди у повній мірі не з'ясували обставин справи, не врахували, що на час передачі квартири в іпотеку ОСОБА_7 був її власником, договір іпотеки укладено у встановленому законом порядку, а тому дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, з огляду на що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2012 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук