АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3176/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 та представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення завдатку, відшкодування компенсації, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок руйнування будинковолодіння, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_8 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на те, що позивачка, маючи бажання придбати житловий будинок в с. Костянтинівка, Смілянського р-ну, Черкаської області, побачила оголошення відповідачок у місцевій газеті про продаж будинковолодіння по АДРЕСА_1 вартістю 80 000 грн. Оглянувши домоволодіння сторони дійшли усної домовленості про купівлю-продаж вказаного будинку. Для підтвердження наміру придбання будинку та на прохання відповідачів нею було надано завдаток в сумі 3 000 дол. США, про що складена відповідна розписка від 18.04.2013 року. Отримавши завдаток, відповідачі надали позивачці ключі від будинковолодіння і дозволили проводити ремонтні роботи. За цей час відповідачі повинні були оформити документи на спадщину. Для проведення ремонту ОСОБА_8 придбала різні інструменти та електроприлади. При посвідченні договору у нотаріуса ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали вимагати від неї додаткові кошти, про які вони не домовлялися, в результаті чого договір нотаріально не уклали, а її не допустили в будинок забрати придбані нею електотовари та інструменти.

На підставі викладеного та остаточно уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_8 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на її користь грошові кошти передані в якості завдатку в сумі 36 150 грн., понесені нею витрати за проведення відновлювального ремонту в сумі 44 819 грн., компенсацію за привласнене відповідачами майно в сумі 8 915 грн., оплачені кошти за оформлення документів та проведення оцінки майна в сумі 3 750 грн., а всього 93 634 грн. Стягнути солідарно з відповідачів 30 000 грн. заподіяної моральної шкоди. Стягнути з відповідачів судові витрати всього на суму 8 955 грн. 74 коп.

ОСОБА_7 в свою чергу подала зустрічну позовну заяву в якій просила стягнути з ОСОБА_8 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та понесені судові витрати, вказуючи на те, що вона як власник будинковолодіння, дозволу на проведення ремонтних робіт не надавала, ремонт проводився ОСОБА_8 на власний розсуд, в результаті чого будинок зруйнований та непридатний для проживання.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 47 220 грн. авансу, що еквівалентно на день винесення рішення по справі 3 000 дол. США, 44 819 грн. витрат за відновлювальний ремонт будинковолодіння АДРЕСА_1, 9 513 грн. компенсації за привласнене ними майно та 1077 грн. понесених витрат на нотаріальне укладення договору, а всього 102 629 грн.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 8 950 грн. 14 коп. судових витрат, тобто по 4 475 грн. 07 коп. з кожної.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу в якій просили скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи рішення суду незаконним та необгрунтованим.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, вказуючи що рішення є незаконним та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині стягнення солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_8 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 задоволенню не підлягає а апеляційна скарга відповідачок за первісним позовом підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення на її користь понесених витратах на проведення ремонтних робіт в сумі 44 819 грн., компенсації за привласнене відповідачами майно в сумі 9 513 грн. та 1077 грн. витрат на нотаріальне укладення договору, суд першої інстанції виходив з наявності зобов'язання відповідачок укласти договір купівлі-продажу будинковолодіння.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка та розташований на ній будинок з господарськими спорудами на АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 серпня 2013 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2013 року. Дане будинковолодіння ОСОБА_7 отримала в спадщину після смерті матері, на підставі мирової угоди, укладеної з сестрою ОСОБА_6

В газеті «Сміла від А до Я» випуск № 12 за березень 2013 року містилося оголошення про продаж житлового будинковолодіння з господарськими спорудами, загальною площею 60 кв.м., який розташований на приватизованій земельній ділянці, площею 0,25 га. Вартість вказаного будинковолодіння в обяві зазначалася в сумі 100 000 грн. В оголошенні у вказаній газеті, але за № 15 за квітень 2013 року вартість домоволодіння зменшилась до 80 000 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США. Сторони дійшли згоди про придбання даного будинковолодіння. Для підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу ОСОБА_8 сплатила відповідачкам, які діяли разом, 3 000 доларів США в якості завдатку, про що ОСОБА_6 написала розписку.

Після усної домовленості про придбання будинку та отримання завдатку, відповідачки передали ключі від будинку ОСОБА_10 (сину ОСОБА_8). Так як будинок потребував ремонту, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпочали там ремонтні роботи.

При нотаріальному укладенні договору купівлі-продажу відповідачі підняли ціну на вказаний будинок з 80 000 грн. до 100 000 грн., внаслідок чого договір так і не був укладений сторонами. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відмовилися повернути отримані 3 000 доларів США.

Таким чином колегія суддів, на підставі досліджених доказів, вважає правильним висновок міськрайонного суду про те, що сплачені відповідачкам 3 000 доларів США є авансом у розумінні ст. 570 ЦК України і підлягає стягненню солідарно з відповідачок.

Посилання останніх в апеляційній скарзі про те, що вони не отримували ці гроші, непереконливі і спростовуються наявними по справі доказами. А саме: самою розпискою про отримання коштів ( т. 1 а.с. 10 ), показами свідка ОСОБА_11, письмовими заявами самих сестер ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 43, 67, 93).

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню.

Крім того, прийшовши до висновку про наявність авансу а не завдатку, тобто відсутність зобов'язання, яким підтверджувалась сплата вказаної суми суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 витрати на проведення ремонтних робіт в сумі 44 819 грн., компенсацію за привласнене відповідачами майно в сумі 9 513 грн. та 1077 грн. витрати на нотаріальне укладення договору. При цьому суд послався на ст. 614 ЦК України.

Разом з тим самі відповідачки по первісному позову заперечили факт укладення домовленості про отримання завдатку на підтвердження зобов'язання продати ОСОБА_8 належне їм будинковолодіння за 80 000 грн. Також вони не давали дозвіл позивачці та її сину проводити ремонтні роботи в будинку та ніяких усних чи письмових договорів з цього приводу сторони не укладали.

Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав проводити ремонтні роботи в будинку а у відповідачок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - відшкодовувати їх вартість.

Що стосується вимоги ОСОБА_8 повернути їй компенсацію за залишене в будинку майно (інструменти) то вказані предмети мають індивідуальні ознаки. Вони не встановлені під час розгляду справи та позивачка не довела, що ці речі дійсно перебувають у будинку. З наведених вище підстав не підлягає задоволенню і позовні вимоги в частині відшкодування витрат на нотаріальне укладення договору.

Даючи оцінку зустрічному позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком міськрайонного суду про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір заподіяної моральної та матеріальної шкоди.

Наданий позивачкою за зустрічним позовом Звіт про оцінку житлового будинку, виконаний оцінювачем ОСОБА_12, містить лише опис та характеристику приміщень будинку і не визначає розмір заподіяної ОСОБА_7 шкоди. Крім того, суд вірно вказав на те, що відповідачка за зустрічним позовом не брала участі в руйнуванні будинку.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується апеляційної скарги представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 з приводу моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що заявлені позивачкою вимоги з цього приводу не передбачені ст. 23 ЦК України.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду підлягає зміні.

На підставі ст. 88 ЦПК України у зв'язку зі зміною рішення суду, колегія суддів відповідно і змінює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 листопада 2014 року - змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини рішення вказівку на стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 44 819 грн. витрат за відновлюваний ремонт будинковолодіння АДРЕСА_1, 9 513 грн. компенсації за привласнене ними майно та 1077 витрат на нотаріальне укладення договору.

Відповідно зменшити розмір стягнених з відповідачок судових витрат до 4 117 грн. 06 коп., стягнувши з кожної на користь ОСОБА_8 по 2 058 грн. 53 коп.

В решті рішення залишити без змін.

в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :