Справа № 505/4668/14-ц
Провадження по справі № 2/505/2087/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"14" листопада 2014 р. Котовський міськрайсуд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом відповідача при цьому наполягав на визнанні за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1; на визнанні дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 укладений між сторонами по справі; на визнанні за ним, ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, де позов підтримав у повному обсязі та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, де позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі погосподарського книги №1, особовий рахунок НОМЕР_1 від 1989 року житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, належав на праві приватної власності відповідачу по справі, ОСОБА_2.

10 серпня 1989 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна про, що відповідач підтвердив в своїй заяві від 13 листопада 2014 року.

Однак, вказаний вище договір сторонам у встановлений законом порядку не було зареєстровано в нотаріальній конторі, оскільки відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем по справі, як продавець нерухомого майна.

Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду

України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що відкрите і безперервне володіння позивачем вищевказаним майном значно перевищує 10 років, то позивач має право на визнання за ним права власності на зазначену вище нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 224-226, 256 ЦПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 391, 392, 655, 1223, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудаим, що розташований по АДРЕСА_1.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -