У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», треті особи: Комунальне підприємство «Міські дороги» Одеської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування майнової шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_6, та Комунального підприємства «Міські дороги» Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 1 лютого 2013 року по вул. Пестеля в м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілям позивача та ОСОБА_10 завдано механічних пошкоджень. Причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди стало невжиття ОСОБА_8, який працює начальником центральної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (далі - ТОВ «ІНФОКС») заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, неналежне утримання водопровідної мережі в наслідок чого, було допущено провал оглядового колодязя.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Позивач зазначав, що внаслідок бездіяльності відповідача йому завдана матеріальної шкоди у розмірі 116 820 грн 26 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути із ТОВ «ІНФОКС» на свою користь 116 820 грн 26 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 650 грн на відшкодування витрат по проведенню експертизи.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року, в задоволення позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_6, та Комунальне підприємство «Міські дороги» Одеської міської ради просять суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суди виходили із того, що ОСОБА_8 не є особою відповідальною за своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а тому позивачем не доведено наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою працівника відповідача та завданою шкодою.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального та матеріального закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак висновки судів не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, з наступних підстав.

Судами встановлено, що 1 лютого 2013 року по вул. Пестеля у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілям ОСОБА_6 та ОСОБА_10 завдано механічних пошкоджень. Причиною зіткнення транспортних засобів було те, що автомобіль марки «Тойота Корола» під керуванням ОСОБА_10, потрапив лівим колесом у провал оглядового колодязя водопровідної мережі, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, висновком транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження від 5 березня 2013 року № 691 (а. с. 65-66, 70-72, 74-83).

Із висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19 березня 2013 року № 034/13 вбачається, що в наслідок пошкодження автомобіля марки «Фольцваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1, позивачу завдано майнової шкоди у розмірі 116 820 грн 26 коп (а. с. 7, 11-22).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП (а. с. 4). Зазначена постанова Приморського районного суду м. Одеси набрала законної сили та скасована не була.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, районним судом було встановлено, що ОСОБА_8, перцюючи на посаді начальника центральної ділянки ТОВ «ІНФОКС» не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов які загрожують безпеці руху, чим порушив вимоги норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні водопровідної мережі, допустивши провал оглядового колодязя, що стало причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судами встановлено та не заперечується відповідачем, що оглядовий колодязь, який розташований по вул. Пестеля в м. Одесі знаходиться на балансі ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ».

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Вищезазначене положення матеріального закону, судами не було враховано, встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок обвалу оглядового колодязю, який перебуває на балансі відповідача, а також те, що посадову особу ТОВ «ІНФОКС» притягнуто до адміністративної відповідальності, суди дійшли до передчасного висновку, що відповідач не є особою, яка має відповідати за завдану ОСОБА_6 шкоду.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_9, який діє від імені ОСОБА_6, та Комунального підприємства «Міські дороги» Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук