РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Профатило П.І.

при секретарі - Каліух К.М.,

за участю прокурора - Мєшкова Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просила позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2010 року по 06.10.2011 року. Після народження дитини відповідач не приймав участі у вихованні дитини: не відвідує її, не піклується про її навчання, розвиток, не цікавиться її станом здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Жодного разу за 4 роки відповідач не виявив бажання поспілкуватися з дитиною. Крім того позивач погрожує їй та дитині, внаслідок чого вона неодноразово зверталася з заявами до органів внутрішніх справ. Крім того відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання доньки. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він ухиляється від виховання своєї дитини ОСОБА_3, а тому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судових засіданнях, на яких вона була присутньою, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі , просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві, вказала, що колишній чоловік повністю байдужий до дитини, не дивлячись на те, що шлюб між ними розірвано Слов'янським міськрайонним судом 6 жовтня 2010 року, на протязі тривалого часу висловлює їй ревнощі, погрози, телефонує у будь-який час, що негативно відображається як на її стан здоров'я , так і на стан малолітньої доньки.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позивача підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 з першого дня народження дитини проживав окремо від позивача та дитини, тому він не займається вихованням своєї дитини, не цікавився її станом здоров'я та духовним розвитком, не відвідував її за час хвороби, не забирає її з дитячого садочку, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 13376 грн. Аліменти почав сплачувати лише з грудня 2014 року, коли позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав відносно доньки, сплатив 2000 грн. та на теперішній час знову не сплачує аліменти. Крім того ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 розправитися з нею, надсилав їй смс на телефон з погрозами, брудною лайкою, погрожував викрасти дитину, та на очах дитини напав на ОСОБА_1, почав її душити, внаслідок чого дитина перелякалася та довго не могла заспокоїтися. З даного приводу позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак в порушенні кримінальних справ відносно ОСОБА_2 було відмовлено. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, з цього приводу був учасником ДТП, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не маючи посвідчення водія та продовжує керувати автомобілем, коли перебуває у стані алкогольного сп'яніння. В період проведення АТО в м. Слов'янську відповідач тривалий час не надавав позивачці дозволу на вивезення дитини у безпечне місце. Просив суд судові витрати по справі віднести на рахунок позивача.

В судових засіданнях відповідач ОСОБА_2, на яких він був присутнім, вимоги позивача не визнав, пояснив, що інколи на протязі чотирьох років зустрічався з дитиною там де вказувала позивач, колишній дружині в присутності дитини він не погрожував і не душив її за шию. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що він по телефону відправляв ОСОБА_1 смс повідомлення, однак , як вважає він, в них не було погроз життю колишній дружині. ОСОБА_1 він не душив за шию , а бажав її обійняти і про це вона не заявляла до органів внутрішніх справ. Він приходив у дитячий садок за час перебування доньки приблизно 8 разів та інтересувався у вихователя про стан та духовний розвиток дитини. Також надавав грошові кошти позивачці для оплати дитячого садку та уроків з навчання англійської мови. Аліменти перестав сплачувати з березня 2014 року, оскільки втратив роботу, потім в м. Слов'янську почалася антитерористична операція, тому виникла заборгованість по аліментам. Дозвіл на вивезення дитини на період проведення АТО в м. Слов'янську він надав позиваці. Також стверджував у суді, що позивачка весь цей час не надавала йому можливості вільно спілкуватися з дитиною, тому він частіше за все бачився з дитиною разом зі своєю матір'ю , в присутності позивачки. Ці спілкування проходили у дворі будинку , де мешкає ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3. Крім того , він неодноразово у різних магазинах купував іграшки , одяг і інше дитині , в підтвердження цього він надає суду товарні чеки . Заборгованість його по аліментам дійсно має місце на теперішній час як пояснив відповідач з-за того . що він не пає постійного місця роботи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що саме ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню дитини з батьком ОСОБА_2, на прохання зустрічі його з дитиною, він постійно отримує відмови, заборгованість по сплаті аліментів утворилася внаслідок втрати роботи та проведенням АТО в м. Слов'янську, на даний час відповідач сплачує аліменти і має намір погасити заборгованість , крім того , відповідач купляв для дитини іграшки, одяг і таке інше. ОСОБА_2 на обліках у психіатричному та наркологічному диспансерах на обліку не перебуває. Вважає, що обставини, на які посилається позивач не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_2 не ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1, бачила як до ОСОБА_1 приходила мати ОСОБА_2, але не бачила , щоб ОСОБА_2 спілкувався з дитиною .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1, і їй відомо , що ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 розправою, вона бачила, як ОСОБА_2 у дворі будинку душив ОСОБА_1 на очах дитини. Дитина плакала та захищала матір. На наступний день з цього приводу до неї приходили робітники міліції та опитували її.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є батьком позивача. Пояснив, що його донька та ОСОБА_2 прийняли рішення, що з пологового будинку ОСОБА_1 заберуть до себе до дому її батьки, оскільки у ОСОБА_1 були тяжкі роди, а ОСОБА_2 не міг їй допомагати з дитиною. З цього часу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почали жити окремо, він дуже рідко відвідував дитину та дружину, сам не приходив, ходила його мати і він інколи з нею. Після розірвання шлюбу у 2011 році взагалі перестав цікавитися життям дитини, не сплачував аліменти, виникла велика заборгованість з цього приводу. ОСОБА_1 ті її донька знаходяться на їх утриманні, оскільки з ними проживають, а відповідач постійно присилає смс з погрозами йому, його дружині та ОСОБА_1, душив ОСОБА_1 на очах дитини під час прогулянки. Коли в м. Слов'янську почалася антитерористична операція, ОСОБА_2 протягом двох місяців не надавав дозвіл на вивезення дитини у безпечне місце.

Свідок ОСОБА_9, суду пояснила, що вона працює вихователем в дитячому садочку, який відвідує дитина ОСОБА_3. З 01 червня 2013 року вона є вихователем групи дітей, до якої ходить також ОСОБА_3. За весь період відвідування дитячого садочку дитиною, вона ОСОБА_2 ніколи не бачила. Приводять дитину до садочку та забирають мати - ОСОБА_1, дідусь або бабуся. Батьківські збори відвідує лише ОСОБА_1, на празники, що справляються у садочку приходять також тільки мати, бабуся та дідусь.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 і знайома з її колишнім чоловіком -ОСОБА_2 Раніше ОСОБА_2 їй дзвонив та питав у неї чому ОСОБА_1 не хоче спілкуватися з ним. На її питання чому ОСОБА_2 не сплачує ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, він відповів, що нехай їх утримує її батько, тобто дідусь ОСОБА_8 Вона особисто бачила, що мати ОСОБА_2 приходила до дитини, приносила подарунки. Батьки ОСОБА_1 не перешкоджали зустрічі дитини та ОСОБА_2 Також їй відомо, що ОСОБА_2 раніше погрожував ОСОБА_1 відібрати у неї дитину, та погрожував розправою, з цього приводу ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_2, знає, зі слів онука і ОСОБА_12 , що ОСОБА_2та ОСОБА_1 зразу після народження дитини проживали окремо, однак батько відвідував дитину, фотографувався з нею. Зі слів онука знає, що батько ОСОБА_1 не давав спілкуватися йому з дитиною. Перший раз вона побачила дитину, коли їй святкували рік з дня народження. Чи погрожував розправою її онук ОСОБА_1 їй не відомо, відомо, що її онук з повагою ставився до ОСОБА_1 і вважає , що до теперішнього часу він кохає колишню дружину.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_2 Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що батько позивача перешкоджає спілкуванню ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 добре ставиться до дитини, купляє їй речі та іграшки, вона бачила як він гуляв з дитиною, алкоголем не зловживає.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача ОСОБА_2 Перший раз вона побачила дитину у 6 місячному віці. Коли вона виявляла бажання побачитися з дитиною, то дзвонила до ОСОБА_1 і та надавала їй зустрічі з дитиною впродовж прогулянки на вулиці. При зустрічах ОСОБА_1 завжди була присутньою. Коли дитина хворіла вона до неї приходила, приносила гроші на ліки, фрукти. Її син ОСОБА_2 для дитини купляв речі, іграшки, золото, а вона ці речі тільки передавала ОСОБА_1 Інколи ОСОБА_2 також приходив разом з нею на зустріч з дитиною. Дозвіл на вивезення дитини не надавав, оскільки не встигав прийти до нотаріуса у призначений ним час.

В судовому засіданні 3-я особа :представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Овчаров Р.В., заперечував проти задоволення вимог позивача, зазначив, що вважає недоцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, оскільки батько дитини дбайливо ставиться до дитини, на засіданні комісії приносив фотографії, з яких було видно, що він спілкується з дитиною, надав чеки про придбання іграшок для дитини та відповідав на питання, що стосується життя та розвитку дитини. Вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зашкодить інтересам дитини ОСОБА_3.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про недоцільність щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини ОСОБА_3, оскільки позбавлення батьківських прав зашкодить інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 150 ч.2, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і утримувати її до повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно довідки №705 від 30.09.2014 року, виданої ТОВ «Цидило и К», ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 з матір'ю - ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_8 та донькою - ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до довідки №312 від 26.09.2014 року, виданої КЛПЗ «Міська дитяча лікарня», дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні з 17.12.2012 року по 30.01.2012 року та з 26.025.2013 року по 12.03.2013 року. під час перебування дитини у лікарні догляд за дитиною здійснювала мати - ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно характеристики про виконання батьківських обов'язків від 24.09.2014 року, складеної вихователем дитячого навчального закладу №2 «Оленка», дитина ОСОБА_3 відвідує дитячий садок з 01.06.2012 року. За час перебування дитини у садочку, мати - ОСОБА_1 приймає активну участь у житті дитячого колективу. Допомагає організовувати дитячі свята, дитячі тематичні розваги, допомагає під час ремонтних робіт групи садочка. Дитина завжди охайна, доброзичлива, розвинута за своїм віком. За період знаходження дитини батько до дитячого садка ні разу не приходив (а.с. 22).

З пояснень медсестри дитячого навчального закладу №2 «Оленка», від 14.10.2014 року, вбачається, що довідки про стан здоров'я дитини ОСОБА_3, приносить матір - ОСОБА_1, батько у дитячому садочку вона ніколи не бачила (а.с. 34-38).

Згідно довідки №77 від 15.10.2014 року виданої ТОВ «Лікувально - діагностичний центр» дитина ОСОБА_3 отримувала консультації лікаря отоларинголога, на які її приводила мати - ОСОБА_1 (а.с. 39).

Згідно довідки № 15 від 15.10.2014 року, виданої ПП «Лінгвістичний центр», дитина ОСОБА_3 навчалася англійській мові з вересня 2013 року по жовтень 2014 року. вартість навчання склала 2300 грн. (а.с. 41).

Згідно довідки ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100).

З заяв ОСОБА_1, від 30.05.2011 року та 20.11.2011 року, вбачається, що вона зверталася до Слов'янського ВМ ГУМВС України в Донецькій області з заявами про прийняття необхідних мір до ОСОБА_2, оскільки він погрожував їй розправою, надсилав непристойні смс з погрозами (а.с. 15-18).

Відповідно до характеристики № 390 від 24.09.2014 року, виданої комітетом мікрорайону Артема - Лісний м. Слов'янська, ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 12).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому суд не приймає посилання відповідача на ті обставини, що позивач постійно перешкоджала його зустрічам з дитиною, не давала можливості спілкуватися з дитиною, оскільки крім особистих пояснень ОСОБА_2 не надав суду жодного належного доказу. Також не зміг пояснити суду чому він не звертався з даного приводу до органів опіки та піклування з заявою про вирішення питання його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3. Натомість мати відповідача - ОСОБА_12 суду пояснила, що ОСОБА_1 не перешкоджала спілкуванню з дитиною та на прохання надавала таку можливість спілкування у її присутності.

Відповідач ОСОБА_2 на підтвердження своїх пояснень, щодо доказу спілкуванні та участі у вихованні дитини ОСОБА_3 надав суду фотокартки (а.с. 71-77), однак самі лише фотокартки не можуть бути доказом належного виконання батьківських обов'язків, участі у вихованні батька дитини та спілкування з нею, оскільки вони свідчать тільки про те, що ОСОБА_1 не перешкоджала зустрічам батька з дитиною, надавала таку можливість спілкування. Крім того дані фотографії свідчать про те, що ОСОБА_1 не перешкоджала виконанню обов'язку батьком щодо виховання дитини. Також дані обставини зазначені позивачем в суді та підтверджені поясненнями свідками ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які підтвердити, що ОСОБА_1 не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, ОСОБА_2 не цікавився життям доньки, не відвідував дитячого садочку, не приходив на свята у дитячий садок до дитини. Суд приймає пояснення цих свідків як належний доказ по справі, оскільки дані пояснення є послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами справи.

Також суд приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1 розправою, оскільки пояснення цього свідка підтвердженні зверненнями ОСОБА_1 до правоохоронних органів (а.с. 15-18).

Суд не приймає пояснення свідків ОСОБА_15 ОСОБА_13, в тій частині, що ОСОБА_2 мав намір спілкуватися з дитиною, однак йому в цьому перешкоджала ОСОБА_1 та її батько, ОСОБА_2 купляв речі для дитини, оскільки ці свідки не є свідками подій, а про дані обставини їм відомо з розповідей ОСОБА_2 та ОСОБА_12

Також суд не приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 купляв для дитини іграшки, речі (а.с. 63-64-в), оскільки в судовому засіданні не встановлено, що саме ОСОБА_2 придбавав ці речі для дитини, а навпаки встановлено та не заперечувалося позивачем, що дані речі були придбані та подаровані дитині ОСОБА_3 бабусею - ОСОБА_12 Крім того дану обставину підтверджено і свідком ОСОБА_12, яка в судовому засіданні пояснила, що саме вона приносила іграшки дитині.

Також суд не приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 матеріально забезпечує дитину, сплачує аліменти, оскільки з довідки ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100). Дана заборгованість на теперішній час не сплачена, що свідчить про те, що відповідач не утримує дитину, не забезпечує її належним харчуванням, одягом та не несе витрат на лікування дитини. Щодо посилання відповідача на ті обставини, що він на даний час сплачує аліменти, то в цій частині пояснення ОСОБА_2 скасовуються вищезазначеною довідкою ВДВС з помісячною роздруківкою, з якої вбачається, що відповідач систематично порушував строки виплати аліментів за період часу з 2010 року по теперішній час, за що утворилася заборгованість, яка на теперішній момент не погашена. Дана довідка також спростовує пояснення ОСОБА_2 в тій частині, що заборгованість по аліментам утворилася у період часу проведення АТО в м. Слов'янську, оскільки проведення АТО в м. Слов'янську тривало з квітня 2014 року по липень 2014 року, а заборгованість по аліментам утворилася наростаючим підсумком з 2010 року по теперішній час.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Жодного батьківського обов'язку щодо вихованні дитини, спілкування з ним та утримання відповідач не виконує.

Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини ОСОБА_3, не цікавиться її життям, підтверджується характеристикою вихователя дитячого садочку, згідно якої батько ОСОБА_3 не займається вихованням дитини, участі в житті дитини не приймає, батьківські збори не навідує, у дитячому садочку ні разу не появлявся (а.с. 22), поясненнями медичного робітника садочку, з яких вбачається, що батька дитини ОСОБА_3 вона ніколи не бачила (а.с. 34), довідками з медичних установ, з яких вбачається, що лікуванням дитини у період її хвороби, перебування дитини на стаціонарному лікуванні, відвідуваннями лікарень, що містять консультаційний характер, займається мати - ОСОБА_1, що підтверджується також тим, що на питання суду в якій лікарні, з яким діагнозом перебувала дитина у лікарні та коли, ОСОБА_2 відповісти не зміг (а.с. 11, 39), поясненнями свідків ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Із висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що в інтересах дитини батько має право та бажання приймати участь у вихованні та утриманні доньки і відсутні вагомі причини для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 (а.с.121).

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. В зв'язку з цим, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, оскільки позбавлення батьківських прав - це відповідальність батьків за ухилення від виконання свого обов'язку по вихованню дитини. Факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 підтверджений зібраними по справі доказами: підтверджується характеристикою вихователя дитячого садочку, згідно якої батько ОСОБА_3 не займається вихованням дитини, участі в житті дитини не приймає, батьківські збори не навідує, у дитячому садочку ні разу не появлявся (а.с. 22), поясненнями медичного робітника садочку, з яких вбачається, що батька дитини ОСОБА_3 вона ніколи не бачила (а.с. 34), довідками з медичних установ, з яких вбачається, що лікуванням дитини у період її хвороби, перебування дитини на стаціонарному лікуванні, відвідуваннями лікарень, що містять консультаційний характер, займається мати - ОСОБА_1 (а.с. 11, 39), поясненнями свідків ОСОБА_17, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також довідкою ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, ОСОБА_2 має заборгованість по аліментах на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100). При цьому висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради не містить жодних обґрунтувань, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов саме такого висновку. До того ж, із пояснень представника органу опіки та піклування вбачається, що вказаний висновок ґрунтувався лише на даних характеристики відповідача та на його особистих поясненнях, в яких він заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його неповноту, однобічність, і як наслідок необ'єктивність. В зв'язку з викладеним суд не приймає висновки органу опіки та піклування Слов'янської міської ради до уваги.

Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства ", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім'ї мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_2 порушує дисципліну та порядок сім'ї ОСОБА_3, оскільки він надсилає погрожуючі смс на телефон ОСОБА_1, в яких погрожує їй розправою, душив ОСОБА_1, що підтвердила свідок ОСОБА_7, яка суду пояснила, що бачила, як ОСОБА_2 у дворі будинку душив ОСОБА_1 на очах дитини, а дитина плакала та захищала матір, тому відповідно до Закону України «Про охорону дитинства » та Конвенції про права дитини, суд, виходячи виключно з найкращого забезпечення інтересів дитини вважає, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківський прав.

З огляду на викладене, суд, вважає, доцільним позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, підтверджено зібраними доказами по справі, що відповідач ОСОБА_2 на теперішній час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_3, свідомо нехтує ними, а саме: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею дошкільної освіти, а вихованням цієї дитини, її духовним розвитком та матеріальним забезпеченням, займається лише позивач ОСОБА_1

Щодо вирішення питання про судові витрати по справі, то позивач в судовому засіданні просила суд витрати по справі віднести на її рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 61, 209, 215-218, ЦПК України, ст. ст. 150,164, 166, СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Профатило П.І.