22-ц/775/1801/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Матвєєва Ю.О.
Категорія 53 Доповідач Баркова Л.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Баркової Л.Л.

суддів Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.

при секретарі Бельченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення заборгованої суми індексації заробітної плати з компенсацією, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та правової допомоги

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на її користь з ПАТ «ММК ім. Ілліча» заборговану індексацію по заробітній платі з компенсацією за період з 01.03.2003 року по 31.07.2006 року в сумі 1070,60 грн., середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 2500 грн., моральну шкоду в розмірі 150 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 9,98 грн. з утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті, а також судовий збір на користь держави у розмірі 473 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на її користь суму заборгованої індексації за період з 01 березня 2003 року по 01 червня 2012 року в сумі 3972,27 грн., компенсацію в сумі 4046,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02 червня 2012 року по 17.10.2014 року в сумі 94692,48 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального закону.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу без участі позивачки ОСОБА_1 та її представника Крекотень В.О., які про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме телефонограмою, зареєстрованої в журналі реєстрації телефонограм під № 834.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача Новгородської В.В., яка заперечувала проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що при звільненні позивачки їй не було виплачено індексацію заробітної плати за період з березня 2003 року по червень 2006 року та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною виплатою, що позивач має право на стягнення сум індексації та компенсації заробітної плати за цей період за розрахунком відповідача, а також середнього заробітку за період затримки розрахунку з 02 червня 2012 року по день ухвалення рішення, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу та зменшення їх розміру з урахуванням встановлених обставин.

Не погодитися з таким висновком суду не можна.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживачів товарів та послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 з 05 вересня 1986 року по 01 червня 2012 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «ММК ім. Ілліча». З березня 2003 року по день звільнення з роботи відповідачем не нараховувалась їй індексація заробітної плати.

За розрахунком відповідача за період з березня 2003 року по червень2006 року позивачеві не була виплачена індексація заробітної плати в сумі 527 грн.04 коп.та компенсація за несвоєчасну сплату індексації в сумі 543,56 грн., що становить загальну суму 1070,60 грн. (а.с.20). За розрахунком позивачки за цей же період розмір індексації складає 3972грн.27 коп., а компенсації 4046грн.73коп. (а.с.30-33)

Посилання в апеляційній скарзі позивачки на те, що при розгляді справи суд належним чином не перевірив надані сторонами розрахунки та не усунув протиріччя в частині визначення розміру шляхом призначення та проведення бухгалтерської експертизи є неспроможними.

Зі справи вбачається, що клопотань про призначення такої експертизи сторонами не заявлялось.

Більш того, представником відповідача при розгляді справи в апеляційному суді надано повний, помісячний розрахунок індексації і компенсації, проведений управлінням компенсацій і пільг за період березня 2003 року-червня 2012 року, який підтверджує розмір компенсації і індексації, визначений судом, та не викликає сумніву у правильності.

Тому, погодитись з наданим позивачкою розрахунком суми індексації заробітної плати та компенсації за вказаний період, не можна.

Помилкове зазначення у судовому рішенні про стягнення суми індексації заробітної плати та компенсації за період до 31 липня 2006 року на висновки суду не впливає, оскільки сторони визнають, що цю заборгованість стягнуто за період 01.03.2003року до 01.06.2012 року, як зазначено у позовних вимогах та проведено сторонами розрахунки за цей період.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення (в редакції до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 року N 690), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім'ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з 01.06.2012 року до 17.10.2014 року суд виходив з того, що позивачці не були виплачені усі належні їй при звільненні суми, тому вона має право на стягнення на її користь середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день постановлення судом рішення, визначивши розмір середнього заробітку з урахуванням вимог п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

З урахуванням зазначеного та виходячи із принципу розумності і справедливості не погодитися з визначеним судом першої інстанції як розміром середнього заробітку за період затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивачки, так і розміром відшкодування їй моральної шкоди, не можна.

У зв'язку з чим не має підстав і для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до положень ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні належних у справі доказів в їх сукупності.

Результати оцінки доказів судом першої інстанції відображені в оскаржуваному рішенні, в якому наведені мотиви їх неприйняття.

Між тим, суд першої інстанції помилково зазначив у рішенні про утримання відповідачем передбачених законом податків та обов'язкових платежів з при сплаті на користь позивачки сум у відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, оскільки вони не можуть кваліфікуватися, як отриманий нею дохід і законодавством не передбачено утримання з цих сум будь яких податків і зборів.

Тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, абзац другий резолютивної частини судового рішення зміні в частині утримання податків з сум на відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, відповідно до положень ст.309 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення. Керуючись ст. ст. 303, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Абзац другий рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2014 року змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», юридична адреса: м. Маріуполь, вул. Левченко, 1 () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 заборговану індексацію по заробітній платі з компенсацією за період з 01.03.2003 року по 31.07.2006 року в сумі 1070,60 грн., середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 2500 грн., з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті, моральну шкоду у розмірі 150 грн. та витрати на правову допомогу 9,98 грн.

В решті частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді