Провадження №2/761/7348/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кравець Д.І.,

при секретарі Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна», третя особа: ОСОБА_1, про скасування актів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна», третя особа: ОСОБА_1, про скасування актів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 липня 2013 року об 11 год. 45 хв. з ОСОБА_1, який працює продавцем в супермаркеті «Novus», стався нещасний випадок. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) Новус Україна» від 09 липня 2014 року № 233 була утворена комісія для проведення повторного розслідування вказаного нещасного випадку, що стався з продавцем супермаркету «Novus» за адресою: м. Київ, Броварський пр-т, 17.

Так, під час проведення вказаного розслідування комісією було встановлено, що 18 липня 2013 року ОСОБА_1 вийшов на свою зміну та приступив до роботи о 08 год. 00 хв. Під час перерви, об 11 год. 30 хв., ОСОБА_1 вийшов на вулицю для того, щоб покурити, та направився на територію м'ясної рампи, де в той час відбувалось розвантаження товарів, та присів у затінку, і оскільки у томі місці діє заборона паління, він знаходився за вантажним автомобілем. При цьому, водій автомобіля ОСОБА_2 розвантажив товар і, не побачивши ОСОБА_1, почав рухатись, але, почувши крик ОСОБА_1, зупинився та визвав керуючого магазином. В результаті нещасного випадку ОСОБА_1 отримав перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків.

На підставі зазначеного, комісією було складено акти за формою Н-5 та Н-1 від 05 серпня 2014 року, якими визнано нещасний випадок, що стався 18 липня 2013 року з ОСОБА_1, таким, що пов'язаний з виробництвом. При цьому, у своєму висновку комісія керувалась п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (надалі - Порядок), посилаючись на те, що травмування ОСОБА_1 відбулося в робочий час, на території підприємства, під час його технологічної перерви внаслідок наїзду транспортного засобу, а також вплинув той фактор, що ОСОБА_1 були порушені вимоги інструкції з охорони праці.

Разом з тим, позивач вважає, що комісія не об'єктивно провела розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1, оскільки останній добре знаючи, що куріння дозволено лише в спеціально відведених місцях, навмисно не скористався таким місцем, а порушуючи правила пожежної безпеки і охорони праці, палив, ховаючись за вантажним автомобілем. У звязку з цим, саме халатність ОСОБА_1 та його самовпевненість призвела до настання нещасного випадку. При цьому, ОСОБА_1 на час настання нещасного випадку не виконував трудових обов'язків, оскільки у нього була перерва і він покинув робоче місце, пішов на територію м'ясної рампи, де, фактично, не повинен був знаходитись.

Крім того, позивач наголошує, що під час проведення первинного розслідування нещасного випадку комісією був складений акт по формі Н-5 від 09 жовтня 2013 року, в якому комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, який 18 липня 2013 року стався з ОСОБА_1, не пов'язаний з виробництвом та не підпадає під дію п. 15 Порядку. При цьому, обставини нещасного випадку, які були встановлені комісією під час проведення розслідування нічим не відрізняються від обставин встановлених комісією під час проведення повторного розслідування нещасного випадку, де склад комісії майже не змінився, однак, висновки були зроблені зовсім протилежні.

На підставі зазначеного, позивач просив позов задовольнити та скасувати Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 серпня 2014 року, що стався з ОСОБА_1, та Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 05 серпня 2014 року.

Представник позивача Повторацька С.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також пояснила, що в розпорядженні комісії відсутній медичний висновок, який би підтверджував, що настання нещасного випадку пов'язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що виключає можливість кваліфікації нещасного випадку як такого, що пов'язаний з виробництвом, на підставі п.п. 19 п. 15 Порядку.

Представники відповідача Мінько О.А. та Кобилінський Б.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Також пояснили, що нещасний випадок, який 18 липня 2013 року стався з ОСОБА_1, пов'язаний з виробництвом, оскільки його настання пов'язано саме з впливом небезпечних виробничих факторів.

Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначив, що в усій медичній документації щодо його лікування вказано, що травма, яку він отримав 18 липня 2013 року, є виробничою, а який саме медичний висновок має на увазі представник позивача та де його отримати він не знає, оскільки за місцем лікування такий висновок йому не видавали.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи, судом встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

При цьому, перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 липня 2013 року ОСОБА_1 вийшов на свою зміну та приступив до роботи о 08 год. 00 хв. Під час перерви з 11 год. 30 хв. по 11 год. 45 хв. вийшов на вулицю для того, щоб покурити, та направився на територію м'ясної рампи, де в той час відбувалось розвантаження товару, та присів у затінку, і оскільки у тому місці діє заборона паління, він заховався за вантажним автомобілем. Водій автомобіля марки «Мерседес Атего», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2, розвантаживши товар і не побачивши ОСОБА_1 та почавши рух автомобіля, почув крик ОСОБА_1 - зупинився та визвав адміністрацію магазину, а саме, керуючого магазином ОСОБА_6 та адміністратора ОСОБА_9. В подальшому вони разом з продавцем ОСОБА_7 надали ОСОБА_1 першу невідкладну допомогу (наклали шину) та визвали бригаду швидкої медичної допомоги, яка доправила ОСОБА_1 до травматологічного пункту лікарні швидкої допомоги по вул. Братиславська, 3 у м. Києві. Також, разом зі швидкою допомогою на виклик прибули співробітники ДАІ, які зафіксували дані водія та потерпілого, склали необхідні акти щодо обставин даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даного нещасного випадку ОСОБА_1 отримав перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків.

На виконання припису Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві від 07 липня 2014 року (а.с. 39-40) наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна» від 09 липня 2014 року № 233 було утворено комісію із повторного розслідування даного нещасного випадку, склад якої було змінено Наказом № 259 від 04 серпня 2014 року, результатом роботи якої є Акт від 05 серпня 2014 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 липня 2013 року о 11 год. 30 хв. на ТОВ «Новус Україна» по формі Н-5 (а.с. 5-7).

Так, комісія, керуючись матеріалами розслідування (пояснювальними записками свідків пригоди, матеріалами, наданими СВ Дніпровським РУ ГУ МВС України в м.Києві, та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2013 року (№75520290/13-к) і п. 15 Порядку, після проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1, кваліфікувала його як нещасний випадок пов'язаний з виробництвом та склала Акт за формою Н-1, в якому зазначено, що основною причиною нещасного випадку є порушення п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2, а супутньою є невиконання ОСОБА_1 вимог інструкції з охорони праці № 1 «Для продавця із продажу продовольчих товарів», затвердженої наказом Генерального директора ТОВ «Новус Україна» № 118 від 14 вересня 2010 року (а.с. 9-10).

Разом з тим, із матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку вбачається, що член комісії з повторного (додаткового) розслідування - страховий експерт з охорони праці сектору профілактики нещасних випадків та професійних захворювань Правобережного відділу УВД ФССНВ у м. Києві ОСОБА_8 висловив окрему думку з приводу Акта про нещасний випадок (а.с. 8).

Так, ОСОБА_8 було зазначено, що травмування (наїзд транспортного засобу) ОСОБА_1 відбулося не при безпосередньому виконанні ним трудових обов'язків, не на його робочому місці чи в робочій зоні, а також без впливу на нього небезпечного виробничого фактора чи середовища. При цьому, ОСОБА_1, в порушення Правил пожежної безпеки, палив в невстановленому місті.

Таким чином, ОСОБА_8 вважає, що на підставі п. 7 Порядку розслідувань даний нещасний випадок не повинен визнаватись таким, що пов'язаний з виробництвом і на нього не повинен складатись Акт за формою Н-1, оскільки він не є страховим для Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Так, згідно вимог п. 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Разом з тим, відповідно до п.п. 19 п. 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у зв'язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов'язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов'язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

При цьому, відповідно до виписки із медичної карти № 20146 ОСОБА_1, яка видана травматологічним відділенням № 1 Київської міської клінічної лікарні Швидкої медичної допомоги, травма, яку ОСОБА_1 отримав 18 липня 2013 року внаслідок ДТП є виробничою (а.с. 51).

На підставі зазначеного та враховуючи пояснення представників відповідача, згідно яких нещасний випадок, який 18 липня 2013 року стався з ОСОБА_1, є таким, що пов'язаний з виробництвом, оскільки його настання пов'язано саме з впливом небезпечних виробничих факторів, а також ті обставини, що ОСОБА_1 на час настання нещасного випадку перебув на території підприємства під час технологічної перерви, суд приходить до висновку, що вищезазначена виписка із медичної карти № 20146 ОСОБА_1 є належним підтвердженням того, що травму, яку ОСОБА_1 отримав 18 липня 2013 року внаслідок ДТП, є виробничою, а, відтак, комісією за результатами повторного розслідування вірно кваліфіковано нещасний випадок, який 18 липня 2013 року стався з ОСОБА_1, як такий, що пов'язаний з виробництвом.

Проте, як вбачається з обставин, викладених у позовній заяві, змісту позовних вимог та пояснень наданих представником позивача у судовому засіданні, звертаючись з даним позовом до суду позивач, посилаючись на не об'єктивне проведення повторного розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1, просив скасувати Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 05 серпня 2014 року, що стався з ОСОБА_1, та Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 05 серпня 2014 року.

Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду жодного доказу, який би спростовував відомості зазначені в спірних актах та їх висновки, суд прийшов до висновку, що позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна», третя особа: ОСОБА_1, про скасування актів є не обґрунтованим і тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі 129 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», п.15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новус Україна», третя особа: ОСОБА_1, про скасування актів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасували, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: