Справа № 454/2943/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання права власності на квартиру ,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 подала 22.10.2014 року позов до виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання права власності на квартиру з наступних підстав : ОСОБА_3 разом із своєю першою дружиною ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 постійно проживали в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 померла . В житловій квартирі залишилися проживати ОСОБА_3 та пристаріла ОСОБА_5 ОСОБА_5 була похилого віку і постійно потребувала сторонньої допомоги та догляду. ОСОБА_3 не взмозі був самостійно надавати постійну допомогу перестарілій жінці , а тому просив інших про допомогу. Так фактично із січня 2002 року вона постійно допомагала ОСОБА_3 і ОСОБА_5 в побуті. Вже з серпня 2002 року позивачка постійно почала проживати разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім»єю. Свою житлову квартиру вона продала і всі свої гроші вона вклала в ремонт і побут вже нової квартири. 13 серпня 2002 року квартира в якій позивачка почала проживати була приватизована по 1/2 частки за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Позивачка проживала за даною адресою, але на момент приватизації вона ще не була зареєстрована за даною адресою і не була врахована при приватизації квартири, хоч фактично постійно там проживала. 13 жовтня 2003 року ОСОБА_5 померла. Позивачка та ОСОБА_3 залишилися проживати в житловій квартирі в АДРЕСА_1. Жодних непорозумінь між ними не виникало, між ними створилися дуже добрі близькі стосунки. 28 листопада 2006 року , з метою узаконити їх стосунки вони зареєстрували шлюб і продовжили проживати вже в законному шлюбі. 01 липня 2007 року ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у замаху на вбивство і в подальшому був засуджений до позбавлення волі на тривалий термін. 13 червня 2014 року в період відбування покарання ОСОБА_3 помер. Фактично починаючи з 01 липня 2007 року по сьогоднішній день вона залишилася в даній квартирі проживати одна. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 залишилася спадщина 1/2 частина житлової квартири. Ніхто із числа спадкоємців по закону чи заповіту спадщини не прийняв і по теперішній час спадкове майно юридично не оформлене і не зареєстроване. Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно ? частина житлової квартири в АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина ? частина житлової квартири. Користуючись своїм правом спадкоємця першої черги я прийняла спадщину і користуючись майном , що належало її чоловіку. Факт прийняття спадщини підтверджується її постійною реєстрацією за даною адресою і постійним проживанням , адже іншого житла в позивачки немає. Інші спадкоємці які б претендували на спадкове майно ОСОБА_3 відсутні. У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про спадщину , але йому порадили звернутися до суду і вирішити проблему із реєстрації житлової квартири в цілому. Із серпня 2002 року позивачка постійно проживає в даній житловій квартирі . У відповідності до ст. 344 ЦК України вбачається, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває права власності на це майно ( набувальна власність). Позивачка вже більше дванадцяти років постійно проживає в даній квартирі і поселилася вона виключно за спільною згодою - проханням на той час власників квартири . Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка і одночасно вона претендує на частку майна Яка по сьогоднішній день зареєстрована за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В зв»язку з цим для упорядкування реєстрації права власності на житлову квартиру та захисту своїх майнових інтересів позивачка просить суд визнати за нею право власності на житлову квартиру в АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання прибув , позов підтримує ,просить позов задоволити та в його обґрунтування зіслався на обставини викладені в позові. Додатково пояснив суду, що позивачка звернулася в суд для оформлення права власності на дану квартиру, оскільки так їй буде дешевше оформити право власності ніж в нотаріальній конторі і це не порушить нічиїх законних прав .

Представник відповідача виконавчого комітету Сокальської міської ради Шклянка О. в судове засідання з»явилася, , позов не визнає та просить в позові відмовити з наступних підстав : главами 85 та 86 Цивільного Кодексу України та Закону України «про Нотаріат» передбачено порядок спадкування майна та оформлення права власності на нього. ОСОБА_3 проживав в шлюбі із ОСОБА_4 та матір»ю його дружини ОСОБА_5 . Довідку , де зазначено дані обставини , брали для пред»явлення в нотаріальну контору , однак в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Якщо немає офіційної відмови нотаріуса у формі постанови, це є підстава для відмови в позові позивачці. Суд не може підміняти функції нотаріуса , оскільки це не його компетенція. Щодо оформлення права власності на 1/2 частину квартири після смерті ОСОБА_3 ,то позивачці слід звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини в порядку спадкування після смерті чоловіка за заповітом як спадкоємцю першої черги. Щодо оформлення права власності на іншу 1/2 частину квартири після смерті ОСОБА_5 , то позивачка може вирішувати дане питання в судовому порядку , якщо їй відмовлять в цьому в нотаріальній конторі у формі постанови, що є єдиним офіційним документом нотаріуса. На дану частину квартири можуть бути інші спадкоємці за заповітом чи законом, про що суду не відомо, оскільки дані обставини встановлює нотаріус протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини всіма можливими спадкоємцями. Позивачкою та її представником так і не було представлено суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно даної квартири. В зв»язку із вищенаведеним просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав :

Згідно ст. 325 ЦК України вбачається,що фізичні особи можуть власниками будь -якого майна.

Згідно ст. 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах , що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України вбачається, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років , набуває права власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлене цим Кодексом.

У відповідності до ст. 344 ЦК України вбачається, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом 5 років, набуває права власності на це майно ( набувальна власність).

Згідно глави 84 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини.

Згідно ст. 1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України вбачається, що спадкоємці за законом одержують право на

спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець ,який ббажає прийняти спадщину , але на час прийняття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі.

Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1276 ЦК України вбачається, що якщо спадкоємець за заповітом чи за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов»язкової частки у спадщині переходить до спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, то він подовжується до трьох місяців.

Також враховуючи п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією

сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 вбачається, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України).

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про

визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти

спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 19.07.2006 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по віку.

Відповідно до копії паспорта серія НОМЕР_1 вбачаються анкетні дані ОСОБА_3.

Відповідно до довіреності посвідченої начальником Житомирської установи виконання покарань № 8 від 15 січня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 щодо вчинення вчинення дій в держаних органах та бути представником у судових органах.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Сокальської РДА № 9474 від 09.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 має пільги як дитина війни.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 13.08.2002 року серія БТІ № 004696 вбачається, що квартира в АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб 28.11.2006 року.

Відповідно до довідки Житомирської установи виконання покарань № Л-98 від 30 вересня 2009 року вбачається, що ОСОБА_3 відбуває покарання в установі з 27.09.2009 року. Заробіток засудженого в бюджет сім»ї не входить.

Відповідно до довідки КП «Сокальжитлокомунсервіс» № 4231 від 20.09.2010 року вбачається, що ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1. Померла ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована за даною адресою з 27.05.1988 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і проживала разом з ОСОБА_3 однією сім»єю по даному адресу.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Червоноградським МБТІ серія СВА № 117769 від 03.06.2004 року вбачається, що квартира в АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відповідно до Листа Сокальської державної нотаріальної контори від 23.12.2014 року № 1909/02-14 вбачається, що на звернення ОСОБА_1 від 19.12.2014 року про видачу свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру в АДРЕСА_1 їй було роз»яснено , що квартира в АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Гр. ОСОБА_3 21.08.2004 року за реєстром №2-1632 склав заповіт посвідчений Сокальською державною нотаріальною конторою , де все своє майно заповів заповів - ОСОБА_1. Гр. ОСОБА_5 не залишила заповіт на ім.»я заявниці на своє майно. В зв»язку із вищенаведеним Сокальська державна нотаріальна контора

Не може видати заявниці свідоцтва про право на спадщину на цілу квартиру. Для вирішення даного спору рекомендують звернутися до суду.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити , оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що главами 85 та 86 Цивільного Кодексу України та Закону України «Про нотаріат» передбачено порядок спадкування майна та оформлення права власності на нього в порядку спадкування.

В судовому засіданні судом встановлено , що ОСОБА_3 проживав в шлюбі із ОСОБА_4 та матір»ю його дружини ОСОБА_5 в житловій квартирі в АДРЕСА_1. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого Червоноградським МБТІ серія СВА № 117769 від 03.06.2004 року вбачається, що квартира в АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Гр. ОСОБА_3 21.08.2004 року за реєстром №2-1632 склав заповіт посвідчений Сокальською державною нотаріальною конторою , де все своє майно заповів заповів позивачці ОСОБА_1. Гр. ОСОБА_5 не залишила заповіт на ім»я заявниці на своє майно.

В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Якщо немає офіційної відмови нотаріуса у формі постанови, це є підстава для відмови в позові позивачці. В судовому засіданні досліджено лише лист державного нотаріуса Сокальської державної нотаріальної контори від 23.12.2014 року № 1909/02-14 в якому роз»яснено, чому позивачці не можна оформити спадщину на цілу квартиру , а суд не може виконувати функції інших установ в компетенцію яких входить визнання права власті на майно . За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі наявності у позивачки відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину на будь-яку частину даної квартири в формі постанови , то позивачка зможе звернутися до суду з відповідним позовом за правилами позовного провадження.

Суд не може підміняти функції нотаріуса , оскільки це не його компетенція. Щодо оформлення права власності на 1/2 частину квартири після смерті ОСОБА_3 ,то позивачці як його дружині слід звернутися в нотаріальну контору для прийняття спадщини в порядку спадкування після смерті чоловіка за заповітом як спадкоємцю першої черги.

Щодо оформлення права власності на іншу 1/2 частину квартири після смерті ОСОБА_5 , то позивачка може вирішувати дане питання в судовому порядку , якщо їй відмовлять в цьому в нотаріальній конторі у формі постанови, що є єдиним офіційним документом нотаріуса. На дану частину квартири можуть бути інші спадкоємці за заповітом чи законом, про що суду не відомо, оскільки дані обставини встановлює нотаріус протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини всіма можливими спадкоємцями. Позивачкою та її представником так і не було представлено суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно даної квартири, зокрема на 1/2 частину житлової квартири в АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ? частину даної житлової квартири зареєстрованої за ОСОБА_3 ( наявний заповіт останнього в користь позивачки).

Також суд враховує і той факт , що позивачкою ОСОБА_1 подано даний позов про визнання права власності на цілу квартиру в суд 22.10.2014 року , а її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто подано позов в суд до спливу шестимісячного строку встановленого законодавством для подання в нотаріальну контору заяв про прийняття спадщини всіма спадкоємцями, а це може бути підставою в майбутньому для можливого порушення прав інших спадкоємців, які можуть подати такі заяви нотаріусу про прийняття спадщини до спливу даного строку в нотаріальну контору та мати право на обов»язкову частку у спадщині в даній квартирі в порядку ст. 1241 ЦК України , що буде мати наслідком скасування рішення суду про задоволення такого позову, як передчасного та винесеного з порушенням норм чинного законодавства.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні , що позивачка звернулася в суд для оформлення права власності на дану квартиру, оскільки так їй в суді буде дешевше оформити право власності ніж в нотаріальній конторі і це не порушить нічиїх законних прав . Дане твердження представника позивача суперечить вимогам

глав 85 та 86 Цивільного Кодексу України та положенням Закону України «Про нотаріат», в яких передбачено порядок спадкування майна та оформлення права власності на нього в порядку спадкування. За оформлення свідоцтва про право на спадщину на майно в порядку спадкування за законом та заповітом нотаріусом стягується в дохід держави державне мито, в розмірах встановлених чинним законодавством , а тому в даному випадку також будуть порушені державні інтереси , оскільки держава недоотримає в дохід держави значну суму державного мита.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити .

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та ст.ст. 325, 328,344, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сокальської міської ради про визнання права власності на квартиру відмовити .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук