У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, про поділ майна подружжя, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнати недійсним договір оренди зазначеної квартири та зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні вказаною квартирою, вселивши його до неї.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 20 лютого 2010 року до 15 жовтня 2012 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 31 березня 2011 року відповідно до договору купівлі-продажу він відчужив квартиру АДРЕСА_1 дружині. Відповідач не визнає його право на частину квартири, перешкоджає йому користуватися нею та передала її в оренду.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення в справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд виходив із того, що договір купівлі-продажу квартири відповідає вимогам ч. 1 ст. 638 ЦК України. Суди також дійшли висновку, що в ОСОБА_3 відсутнє право власності на спірну квартиру, оскільки він відчужив її дружині за договором купівлі-продажу за час шлюбу, позбавивши себе права власності на належну йому квартиру.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із змісту зазначених норм матеріального права випливає, що право спільної сумісної власності подружжя презюмується.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судами встановлено, що з 20 лютого 2010 року до 15 жовтня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

31 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,20 кв. м, яка складається з двох жилих кімнат та є дошлюбним майном ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований у реєстрі за № 764.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу сторони домовились, що вартість квартири становить 49 357 грн.

Згідно із п. 6 вказаного договору на момент підписання договору покупець повністю сплатив вартість квартири, визначену в п. 3 цього договору. Продавець не має жодних фінансових та/або майнових претензій до покупця у зв'язку з виконанням зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 7 цього договору згода колишньої дружини продавця - ОСОБА_3 на укладання договору купівлі-продажу спірної квартири викладена в заяві від 23 грудня 2010 року, посвідченій приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1683.

Із змісту договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 2011 року випливає, що позивач відчужив належну йому квартиру відповідачу, отримавши за неї одноособово кошти як продавець. Прийняття зазначених коштів продавцем, із урахуванням п. 6 договору купівлі-продажу свідчить про те, що квартира перейшла в особисту приватну власність дружини.

Крім того, із змісту договору не випливає, що ОСОБА_4 придбала спірну квартиру за спільні кошти подружжя. Інше не було доведено або спростовано сторонами належними і допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не розглянув вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення не заслуговують на увагу.

Із змісту позовної заяви вбачається, що як на підставу позову в зазначеній вище частині позивач посилався на те, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, відповідач без його згоди здає квартиру в оренду, чинить йому перешкоди в користуванні нею, замінивши замок на вхідних дверях.

Вирішення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення залежать від вирішення позовної вимоги про визнання права власності на квартиру.

Ураховуючи, що суд відмовив у позові в частині визнання права власності на квартиру, інші позовні вимоги, з урахуванням підстав позову, задоволенню не підлягають.

Висновки судів відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник