Справа № 716/1615/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.

при секретарі Кулька О.М.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про визнання недійсною третейської угоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п.7.2 ст. 7 Генерального договору № 890/62/ГД 23, укладеного 31.05. 2007 року між нею та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». , а також стягнути судові витрати по справі 243.60 грн.. В мотивування заявлених вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 31.05. 2007 року був укладений Генеральний договір № 890/62/ГД 23 (далі кредитний договір). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1 від31.05. 2007 року до кредитного договору банк зобов'язався надати їй кредит у формі разового кредиту у розмірі 158 400 доларів США на строк до 30.05. 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 від 31.05. 2007 року до кредитного договору кредит надано їй на споживчі потреби, ремонт та добудову нерухомості (придбання товарів та послуг, що спрямовані на ремонт нерухомості).В п.7.2 ст.7 Кредитного договору міститься третейське застереження наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002 м. Київ, вул. м. Раскової,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.» Позивачка посилається на те, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною Договору та не надавався їй разом із Договором, що виключало для неї можливість ознайомитись з його змістом та умовами розгляду справи у третейському суді. Вважає, що умова Договору, яка містила третейське застереження (п.7.2 ст. 7) була обов'язкова для неї на час укладення Договору і вона не мала можливості внести свої пропозиції щодо змін умов Договору. Позивачка посилається на те, що оскільки вона відповідно до укладеного Договору є споживачем, то зазначене положення договору суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів і є несправедливим. Крім цього позивачка вважає, що зазначене третейське застереження не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди.» Посилається на те, що в третейській угоді ( застереженні) регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не розглядався, як невід'ємна частина угоди, також не був визначений предмет спору, із якого сторони можуть звернутись до третейського суду, не вказані сторони та місце їх знаходження, не зазначено дату та місце укладення третейського застереження, або посилання на умови Договору, які містять відповідні відомості. Позивачка вважає, що оскільки третейське застереження не відповідає вимогам ст. ст. 12,14 ( можливість вибору третейського судді) Закону України Про третейські суду то така третейська угода є недійсною. Оскільки Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Украсобанк» є членом Асоціації українських банків, котра в свою чергу є засновником Постійно діючого Третейського суду при Асоціації, позивачка вважає, що порушено принцип рівності учасників судового розгляду, порушено її права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в заяві до суду просить розгляд справи проводити у відсутності представника ПАТ «Украсоцбанку», подав суду письмові заперечення проти позовних вимог. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не погоджується із твердженням позивачки про те, що ціль кредитування є її споживчі потреби. Відповідач не вважає отриманий кредит споживчим. Вказує, що при укладенні Генерального договору сторони дотримались усіх вимог для дійсності цього правочину, позивачка підписала Генеральний Договір та додаткову угоду №1 від 31.05. 2017 року. Клопотання про виключення із тексту Генерального договору третейського застереження від позивачки при цьому не надходило. Відповідач вважає, що включення до Генеральної угоди третейського застереження не порушує припис ст. 124 Конституції України «Про здійснення правосуддя виключно судами, оскільки третейський суд є способом недержавного захисту своїх прав, який сторони передбачили та погодили у кредитному договорі. Крім зазначеного відповідач посилається на те, що включення до кредитного договору регламенту третейського суду не передбачено Законом, оскільки сам регламент є невід'ємною складовою третейської угоди.

Судом встановлено, що 31.05.2007 року між позивачкою ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Украсоцбанк» був укладений Генеральний договір № 890/62 ГД 23, згідно якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у гривнях та /або доларах США, Євро в межах загального ліміту, що дорівнює або є еквівалентним за офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку станом на дату укладення Договору, 800 000(вісімсот) гривень на умовах визначених цим договором та додатковими угодами до нього , а Позичальник зобов'язався повернути Кредит у строк та на умовах, визначених цим договором та додатковими умовами до нього, сплатити проценти, комісію. Кредитування за укладеним договором здійснюється протягом 31.05.2007 року по 30.05.2017 року. Загальними умовами кредитування у вказаному Договорі передбачено , що вказаний кредит може надаватись позичальнику на наступні цілі: придбання основних засобів, ремонт нерухомості, повернення обігових коштів, поточні потреби. В п.7.2 ст.7 Кредитного договору міститься третейське застереження наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди» домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002 м. Київ, вул. м. Раскової ,15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.»

Додатковою угодою №1 до Генерального договору від 31.05. 2007 року кредитор надає позичальнику у формі разового кредиту в 158000 доларів США, зі сплатою за користування Кредитом процентів у розмірі 13% річних. Пункт 2 Додаткової угоди передбачає, що Кредит надається на ремонт та добудову комерційної нерухомості.

Відповідно до визначення поняття «Споживач», яке дається у п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач є фізичною особою, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються на кредитодавцем на придбання продукції. Вказане тлумачення закріплено і в рішенні Конституційного Суду №15/р п/2011 від 10.11. 2011 року. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути разом з нарахованими відсотками. Враховуючи, що у відповідності до Додаткової угоди №1 від 31.05. 2007 року мета надання кредиту - ремонт та добудова комерційної нерухомості, а також, що відповідно до заяви клієнта банку ОСОБА_1 мета кредиту _ ремонт та добудова комерційної нерухомості, суд вважає, що отриманий позивачкою ОСОБА_1 кредит не є споживчим, а тому відповідно на нього не поширюється положення частини 1 ст.6 Закону «Про третейські суду», згідно якого вона доповнена п. 14, про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку( кредитної спілки). Посилання позивачки на ту, обставину, що при укладенні договору не враховані положення ч.1,2 п.10 ч.3 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» про те, що продавець не повинен включати у договори із споживачем умови , які є несправедливими є безпідставним, оскільки кредит не є споживчим, позивачка мала можливість ознайомитись із третейським застереженням на момент укладення Генерального договору.

Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку , передбаченому законом.

Відповідно до ст.5 Закону «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та /або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими сторонами, з того ж предмета і з тих же підстав.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська Угода укладається у письмові формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або із використанням засобів електронного чи іншого зв'язку , що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін, їх місце знаходження, предмет спору, місце і дату укладення угоди. Посилання в договрі , контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений в письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У справі, що розглядається третейська угода укладена у вигляді третейського застереження у Генеральному договорі №890/62-ГД 23 у ст. 7 Врегулювання спорів. Угода укладена як і договір у письмові формі, є частиною цього договору. Третейська угода в даному випадку містить посилання на вказівку про конкретно визначений третейський суд. Отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі (контракті) у Законі «Про третейські суди» не передбачено. Враховуючи наведене, те що позивачка підписала Генеральну угоду, її посилання на те, що вона була позбавлена можливості внести зміни в умови договору є безпідставні.

Відповідно до ст.12 Закону «Про третейські суди» при вказівці в третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. . Вказаний Закон не вимагає включення до кредитного договору в якості додатка регламенту третейського суду.

Відповідно до ст.12 ч.7 вказаного Закону у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору , контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Дослідивши умови третейського застереження у дані справі, суд вважає, що воно відповідає встановленим вимогам, містить відомості про найменування сторін, їх місцезнаходження, оскільки це зазначено в самому Генеральному договорі, предмет спору - всі спори та непорозуміння, що можуть виникнути в зв'язку із укладенням та виконанням положень договору, а також зазначено місце та дата укладення угоди, 31.05. 2007 року м. Кам'янець -Подільський.

Стаття 1 Закону «Про третейські суди» передбачає , що до третейського суду може бути переданий будь-який спір, що випливає з цивільних та господарських відносин. Третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за рішенням заінтересованих фізичних та /або юридичних осіб у порядку , встановленому Законом, для вирішення спорів, що випливають із цивільних та господарських правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень сьомого, одинадцятого ст.2, статті 3 , п.9 ст.4 та розділу УІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст.17 ЦПК України, ст.12 ГПК України, ст. 6 Закону України «про третейські суди»), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права та свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежено (ч.2 ст.22, ст. 64 Конституції України). Тобто включення до кредитного договору третейського застереження і як наслідок передача сторонами на вирішення до Третейського суду не порушує вимог ст. 124 Конституції України про здійснення правосуддя виключно судами, оскільки третейський розгляд не є правосуддям, а є способом недержавного захисту своїх прав, який сторони передбачили та погодили у кредитному договорі.

Згідно роз'яснень , що викладені в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06. 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (ст.17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Ст.12 Закону України «Про третейські суду» визначає види та форми третейських угод

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 безпідставний і його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 6, 12 Закону «Про третейські суди», ст.ст. 11, 18 Закону «Про захист прав споживачів», ст.ст.17, 213-215 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Украсоцбанк» про визнання недійсної третейської угоди у вигляді третейського застереження відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя