23 грудня 2014 року м. Харків
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Сітало А. К.,
за участю секретаря - Лазарєвої М. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, -
В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, та позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися, своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач надав суду заперечення проти позову, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження по справі у відношенні ОСОБА_3 закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Харківської області від 25.08.2010 року постанову суду першої інстанції залишено без змін. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2010 року ОСОБА_4 17.12.2009 року керуючи автомобілем AUDI-80, державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись по правій смузі по вул. Роганській в м. Харкові, не переконавшись в безпеці маневру, здійснив виїзд на ліву смугу руху, в наслідок чого не надав дорогу автомобілю Mitsubishi Pagero Wagon, державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку по смузі руху, на яку виїхав ОСОБА_4, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказаних транспортних засобів. В свою чергу, за вказаними вище автомобілями рухався ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_5, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення спочатку з автомобілем Mitsubishi Pagero Wagon та потім з автомобілем AUDI-80. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинені механічні ушкодження, а їх власникам матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_1 - п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин, суд вважає встановленим факт того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 17.12.2009 року за участю водіїв ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 відбулася з вини водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_1
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Pagero Wagon, державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.
Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно положень ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідач на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
13.10.2010 року ОСОБА_3 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про відшкодування шкоди завданої незастрахованим власником транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п. ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
23.10.2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося з листом до відповідача про компенсування витрат за завдану шкоду в добровільному порядку. Але завданні витрати не були відшкодовані відповідачем.
За таких обставин, суд приходить до висновку що позов в частині відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
При вирішенні питання щодо судових витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Оскільки представником позивача не надано розрахунку заявленої суми витрат на правову допомогу, з урахуванням часу, необхідного для підготовки позовної заяви та інших документів, суд вважає, що позов в цій частині необґрунтований та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 231 грн. 14 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 61, 88, ч. 4 ст. 169, ст. ст. 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 22, 29, 38, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою - задовольнити частково.
В задоволенні позову в частині заявленої вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою у відповідності до ст. 229 ЦПК України, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, відповідно до загального порядку встановленого ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. К. Сітало