Справа № 2/638/1986/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова

У складі головуючого судді Наумової С.М.

Секретаря Бєділо Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський центр правової допомоги про стягнення боргу.

Керуючись ст.. 209 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній

Основного боргу 82.400доларів США + 3% річних 8.885,65 доларів США , усього 91.285,65доларів США за курком НБУ на день ухвалення рішення по справі 1.063,985 гр 55 коп , а також судовий збір у сумі 3654 гр.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя С.М. Наумова.

Справа № 2/638/1986/14

638/1237/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Наумової С.М.

Секретаря Бєділо Ю.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський центр правової допомоги про стягнення боргу.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м .Харкова з позовом (який уточнив розрахунок заборгованості на момент розгляду справи 22.07.2014 року ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський центр правової допомоги про стягнення боргу, при цьому посилаючись на наступне: 16 вересня 2010 року відповідачем 1 ОСОБА_2 та відповідачем 2 ОСОБА_3 позичені у позивача ОСОБА_1 валютні ціннос ті у вигляді в натурі та на суму 89 600 (вісімдесят дев'ять тисяч шістсот) доларів США.

На підтвердження цього факту та на виконання вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України, того ж дня між ними був укладений про це Договір позики, 16 вересня 2010 року посвідчений приватним нота ріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрова ний нею в реєстрі за № 2138.

Виходячи з гіпотези норми ч. 2 ст. 1050 ЦК України, сторони в Договорі дійшли згоди про повернення Відповідачами позичених у нього коштів частинами (з розстроченням). Зважаючи на цю домовленість, відповідач 1 і відповідач 2 зо бов'язалися повернути позивачеві (позикодавцеві) позичені кошти не пізніше 16 січня 2011 року у певному порядку та у визначені в п. 1 Договору позики строки, а саме:

не пізніше 16 жовтня 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 листопада 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 грудня 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 січня 2011 року - 82 400 (сімдесят дві тисячі чотириста) доларів США.

В забезпечення виконання відповідачем 1 і відповідачем 2 їхніх зобов'язань за Договором позики, між позивачем та відповідачем 3 того ж дня був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого відповідач 3 поручився перед позивачем за повернення відповідачем 1 і відповідачем 2 позичених коштів і, в силу ст. 554 ЦК України, став солідарним із ними боржником за зобов'язанням повернути позивачеві ці кошти, а також сплатити проценти за користування ними, інфляційне збі льшення і три проценти річних від несвоєчасно повернутих коштів, неустойку (штраф, пеню), ком пенсацію збитків і відшкодування моральної шкоди. Згідно офіційний курсу гривні щодо іноземних валют, а саме доларів США. за Національним банком України станом на 22 липня 2014 року становить 11,655592 грн. . Позивач просить стягнути суму основного боргу за договором позики в сумі, еквівалентній 113 445 (ста тринадцяти тисячам чотирьомстам сорока п'яти) доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, що складається з неповернутої частини позики в розмірі 84 800 $ США. збільшення на три проценти згідно зі ст. 625 ЦК України в розмірі 7 497 $ США. та процентів за користування Відповідачами позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 21 148 $ США, подаємо до суду письмовий розрахунок заборгованості відповідачів станом на 22 липня 2014 року, що складає результат від множення кожної із визначених вище сум в доларах США на офіційний курс НБУ:

1. Розрахунок неповернутої частини позики станом на 22 липня 2014 року:84 800 доларів США х 11, 655592 грн. /1 долар США = 988 394 грн. 20 коп.

2. Розрахунок збільшення на три проценти згідно зі ст. 625 ЦК України станом на22 липня 2014 року:

7 497 доларів США х 11, 655592 грн. /1 долар США = 87 381 грн. 97 коп.

Усього сума , яку позивач просить стягнути з відповідачів 113 445 доларів США, що за курсом НБУ становить 1.322.268 гр 62 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3Ю.в судовому засіданні позов визнала частково та вважають , що відповідно умовам договору позики від 16.09.2010 року , укладеному між представником позивача ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності від 25.12.2009року вони повинні сплатити лише борг в розмірі 82 400 доларів США.

Фактично договір позики від 16.09.2010 р. на суму 89600 доларів США укладався в місті Києві з представником позивача ОСОБА_5. Йому ж в подальшому відповідачі 1 та 2 дзвонили по мобільному телефону, домовлялись про зустріч в м. Києві для повернення боргу, коли той по своїм справам приїздив, та повертаючи позику передали загальну суму 4800 доларів США, що відповідає п. 1 договору та підтверджується актами приймання-передачі грошових коштів від 19.10.2010 р. та від 07.12.2010 р. Тобто відповідачі частково виконали зобов'язання з повернення позики: до 16.10.2010 р. повернули 2400 доларів США, в строк до 16.11.2010 р. повернули 2400 доларів США. В подальшому , вони домовилися з ОСОБА_5 про зустріч в Києві 15 грудня 2010 р., але останній не прибув до Києва, та вимкнув мобільний телефон. До сьогодні ані з самим позивачем ОСОБА_1 (з яким до речі відповідачі взагалі не знайомі та ніколи не .зустрічалися, навіть не знали його телефону ). ані з його представником ОСОБА_5, з яким фактично мали справи, неможливо було зв'язатися та передати решту суму боргу.

А пунктом 5 договору позики передбачено: сторони домовились, що виконанням

позичальниками зобов'язань по поверненню позики буде нотаріально посвідчена заява про отримання повернення від ОСОБА_1 або його представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Повне виконання усіх зобов*язань за цим договором підтверджується наданням від позикодавця (його представника, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності) нотаріально посвідченої заяви про отримання суми позики. Вважала , що затримка просрочення повернення боргу в сумі 82400 доларів США за договором позики майже на три роки сталося не з вини відповідачів. Також згідно договору позики, сторони встановили погашення боргу в розстрочку та не передбачали сплату процентів за користування грошима. Крім того , умовами договору встановлені окремі самостійні зобов*язання , які деталізують обов*язок боржників повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов*язку Початок перебігу строку позовної давності починається з 16 грудня 2010 року та спливає 16 грудня 2013 року і просять застосувати строк позовної давності до суми 2400 доларів США , які необхідно було сплатити не пізніше 16.12.2010 року.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Харківський центр правової допомогив судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомили.

Суд , вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів 1 та 2, дослідивши матеріали справи , вважає ,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона

( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено. 16 вересня 2010 року відповідачем 1 ОСОБА_2 та відповідачем 2 ОСОБА_3 позичені у позивача ОСОБА_1 валютні ціннос ті у вигляді в натурі та на суму 89 600 (вісімдесят дев'ять тисяч шістсот) доларів США.

На підтвердження цього факту , того ж дня між ними був укладений про це Договір позики, 16 вересня 2010 року посвідчений приватним нота ріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрова ний нею в реєстрі за № 2138.

Сторони в Договорі дійшли згоди про повернення відповідачами позичених у нього коштів частинами (з розстроченням). Зважаючи на цю домовленість, відповідач 1 і відповідач 2 зо бов'язалися повернути позивачеві (позикодавцеві) позичені кошти не пізніше 16 січня 2011 року у певному порядку та у визначені в п. 1 Договору позики строки, а саме:

не пізніше 16 жовтня 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 листопада 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 грудня 2010 року - 2 400 (дві тисячі чотириста) доларів США;

не пізніше 16 січня 2011 року - 82 400 (сімдесят дві тисячі чотириста) доларів США.

Загальну суму 4800 доларів США, що відповідає п. 1 договору та підтверджується актами приймання-передачі грошових коштів від 19.10.2010 р. та від 07.12.2010 р.відповідачі повернули, тобто відповідачі частково виконали зобов'язання з повернення позики: до 16.10.2010 р. повернули 2400 доларів США, в строк до 16.11.2010 р. повернули 2400 доларів США.

Тобто, сторонами було встановлено в договорі певний порядок та строки виконання зобов*язань зі щомісячним погашенням позики , останній платіж підлягав виконанню в строк до 16 січня 2011 року.

Таким чином, графіком платежів, визначеним умовами договору позики, передбачено плату чергових платежів до 16 числа кожного місяця. Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число місяця протягом строку повернення боргу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа

може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ,як зазначено ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 4 договору встановлено, що за прострочення виконання своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню).

Тобто, договором позики від 16.09.2010 р. встановлено, що позичальники зобов'язані здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення позики, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення позики.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржників повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 16 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальниками зобов'язань за договором позики від 16.09.2010 р. , позовна давність за вимогами позикодавця про повернення позичених коштів, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

У даній справі, третій платіж в сумі 2400 доларів СІЛА відповідачі 1 та 2 повинні були зробити до 16 грудня 2010 року. Тобто, початок перебігу строку позовної давності для цього платежу починається з 16 грудня 2010 р. та спливає 16 грудня 2013 р.

Оскільки позов датовано 15 січня 2014 р. , то на момент його подачі строк позовної давності за платежем 2400 доларів США сплинув і суд застосовує в цій частині строк позовної давності.

Сума, яка підлягає стягненню з відповідачів 1 та 2 становить 82400 доларів США.

В установлений строк відповідачами борг не повернуто.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін)

Зобов*язання , строк ( термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк(термін) виконання боржником обов*язку не встановлений або визначений моментом пред*явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов*язок у семиденний строк від дня пред*явлення вимоги, якщо обов*язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з договору , який підписали відповідачі , сума боргу повинна бути повернута не пізніше 16 січня 2011 року, але на теперішній час борг 82400 доларів США не сплачений ..

Відповідно до ст.ст.525 , 526 ЦК України одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Якщо, позичальник своєчасно не повернув суму позики він , у відповідності з ч.2 ст.625 , ч 1 ст.1049 , ч.1 ст.1050 ЦК України зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач в своєму позові вказав ,дослівно: Відповідно висновку суддів Верховного Суду України в Рішенні від 26 листопада 2008 року по цивільній справі № 6-1337св08, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари, роботи та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене сторонами в договорі у гривні. У зв'язку з цим, позивач не вбачає свого права на стягнення з відповідачів інфляційного збільшення і він не висуває такої вимоги.

З урахуванням вищевказаного , суд не стягує суму боргу з відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Але, стягує три проценти річних від простроченого поверненням відповідачами боргу за договором по зики від 10 вересня 2010 року,які складають таким чином: ( 82400х 3%:100:365х 1312=8 885.65 доларів США).

Таким чином , сума , яка підлягає стягненню з відповідачів 1 та 2 складає з основного боргу 82400 доларів США + 3% річних 8.885.65 доларів США, усього 91 285.65 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення( становить 11,655592 гр) -1.063.985 гривень 55 коп.

Що стосується вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до умов договору позики від 16.09.2010 р. застосування процентів за користування позикою не передбачалося. Однак, посилаючись на вимоги ст. 1048 ЦК України позивач надав розрахунок процентів за користування позикою з використанням встановленої НБУ облікової ставки, яка визначена в процентах. При цьому позивач неправомірно застосував облікову ставку НБУ, визначену для національної грошової одиниці, до суми боргу, визначеної в доларах США. Однак, чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти.

На підставі викладеного, вимоги про стягнення у складі основного боргу в розмірі 113 445 доларів США процентів за користування позикою в сумі 21148 доларів США є неправомірними, тому судом не задовольняються.

Крім того, положення ст. 1048 ЦК не виключають дії спеціальних правил Закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, відповідно до яких надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п. 6 ст. 4), фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Позивачем нараховане відповідно до позову неустойку в сумі 16 665 000, відповідно ло п.4 договору позики від 16.09.2010 року за строк з 31 грудня 2010 року по 15 січня 2014 року 1111 днів.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислює ться по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені простроченого платежу, який мав місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Враховуючи, що на вимоги про стягнення чергового платежу 2400 доларів США сплинув строк позовної давності, то виключається і нарахування неустойки на цю суму.

В своїх розрахунках позивач просить стягнути неустойку 116665000 гр , але не уточнює який саме вид неустойки-штраф чи пеню він застосовує, а згідно п.4 договору передбачено штраф(пенся) у твердій сумі 15000 гр , а не у процентах., як того вимагає закон.

Також, враховуючи що позивачем пропущено строк спеціальної позовної давності, то вимога про стягнення неустойки за період 1111 днів в сумі 116 665 000 грн. є неправомірною.

Судом встановлено , що крім нотаріально посвідченого договору позики від 16.09.2010 р. відповідачі 1 та 2 ніяких інших угод, в тому числі додаткових угод до договору позики, на які є посилання в тексті позовної заяви (арк. З абз 6 - посилання на додаткову угоду №1) ані з позивачем, ані з його представниками не укладали.

Також, відповідачам 1 та 2 взагалі не було відомо, що в день укладення з ними договору позики, позивачем ОСОБА_1 було укладено в місті Харкові договір поруки від 16.09.2010 р. з ТОВ Харківський центр правової допомоги, який визначено в позовній заяві як Відповідача - 3.

Ні з ким із посадових осіб або працівників ТОВ Харківський центр правової допомоги відповідачі 1 та 2 не знайомі та не просили їх бути поручителями за договором позики з ОСОБА_1, також не просили їх укладати письмовий договір поруки від 16.09.2010 р.,та не підписували його , копія якого долучена до позовної заяви.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного , Суд стягує солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1борг за договором позики в сумі, еквівалентній Основного боргу 82.400доларів США + 3% річних 8.885,65 доларів США , усього 91.285,65доларів США за курком НБУ на день ухвалення рішення по справі 1.063,985 гр 55 коп , а також судовий збір у сумі 3654 гр.

В іншій частині позову відмовляє.

Також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судові витрати судовий збір у сумі 3654 гр 00 коп , які сплатив позивач при звернені до суду.

Керуючись ст. 10,11,60,88,130 ,209,212-218ЦПК України , ст.254,256,257,266, 267 614,625,1046,1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі, еквівалентній основного боргу 82.400доларів США + 3% річних 8.885,65 доларів США , усього 91.285,65доларів США за курком НБУ на день ухвалення рішення по справі 1.063,985 гр 55 коп (один мільйон шістдесят три тисячі дев*ятсот вісімдесят п*ять гр. 55 коп) , а також судовий збір у сумі 3654 гр.( три тисячі шістсот п*ятьдесят чотири гр.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя С.М. Наумова.