Дата документу 16.12.2014
Провадження № 6/334/1179/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС) звернувся до суду з поданням, підписаним державним виконавцем Риндя А.А. і погодженим начальником Ленінського ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 в обґрунтування якого посилається на те, що на виконанні в Ленінському ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 44702463 з примусового виконання виконавчого листа № 202/35127/13-ц, виданого 19.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду від 22.11.2013 року щодо стягнення в з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 50315,45 грн.

Постановою державного виконавця від 10.09.2014р. відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання судового рішення у строк до 16.09.2014р. У встановлений строк рішення суду не виконано, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена.

Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець Ленінського ВДВС не був присутній, звернувся із заявою розглянути подання без його участі у судовому засіданні.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП №44702463 з примусового виконання виконавчого листа № 202/35127/13-ц, виданого 19.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду від 22.11.2013 року щодо стягнення в з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 50315,45 грн.

Постановою державного виконавця від 10.09.2014р. відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання судового рішення у строк до 16.09.2014р. У встановлений строк рішення суду не виконано, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена. Згідно виконавчого документа боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Державний виконавець в поданні посилається на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2014р. направлялася боржнику для відома та виконання, однак жодних доказів направлення цієї постанови, отримання її боржником, або ухилення від її отримання суду не надано. Так само державним виконавцем не доведено, що на адресу боржника надсилався виклик до державного виконавця від 11.11.2014р. на 18.11.2014року за вказаним виконавчим документом.

Згідно наданих суду матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено відсутність за боржником зареєстрованого на праві власності нерухомого майна, транспортних засобів. Згідно відповіді ДПС України боржник не має відкритих рахунків та не працює, в УПФ України інформація щодо боржника відсутня.

Державним виконавцем складено акт від 19.11.2014 року про неможливість встановити наявність майна боржника, оскільки двері квартири не відчинили, що не свідчить про відсутність майна боржника за вказаною адресою.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять, а обов'язком державного виконавця ДВС було їх надання.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення виконавчих дій, відсутність доказів про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його виконання, доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.