Провадження № 2/752/5201/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.12.2014 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
за участю секретаря - Овдій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Рідна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування,-
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» та ТОВ «ТС Плюс» було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів № АТР 02/12, згідно з яким предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, пов»язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Рено» д.н. НОМЕР_1.
16.03.2013 р в м,Києві на пр-ті Науки відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, автомобіля «ДЕУ Ланос» д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Рено» д.н. НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Винними у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди були визнані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва.
Крім того позивач посилається на те, що Страховою компанією були понесені витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, в розмірі 450 гривень, які підлягають відшкодуванню відповідачами.
Позивач просить стягнути з осіб, винних у настанні дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України шкоду, пов»язану з виплатою страхового відшкодування.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись судом за адресами реєстрації, судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.
На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході розгляду справи встановлено, що 16.03.2013 р в м,Києві на пр-ті Науки відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, автомобіля «ДЕУ Ланос» д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Рено» д.н. НОМЕР_1, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.
Між ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» та ТОВ «ТС Плюс» було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів № АТР 02/12, згідно з яким предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, пов»язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Рено» д.н. НОМЕР_1.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 12.04.2013 р. ОСОБА_1 був визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 16.03.2013 р.
Також у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2, відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 12.04.2013 р., якого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Рено» д.н. НОМЕР_1.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов»язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору, за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування, не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов»язковий для виконання сторонами.
Власник пошкодженого транспортного засобу «Рено» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.
Страховою компанією була визначена сума страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування, рахунку Звіту № 798 від 09.04.2013 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Рено», рахунку № НОМЕР_4 від 20.05.2013 р., виданим ТОВ «Савтосервіс»,
За проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Рено» СК «Рідна» були сплачені кошти в розмірі 450 гривень.
Статтею ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідій частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В силу положень ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди, майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
На момент розгляду справи у суду відсутня інформація про те, що цивільно-правова відповідальність відповідачів на момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована.
Оскільки на момент розгляду справи відсутня інформація про наявність у власника транспортного засобу « Деу Ланос» та транспортного засобу «Хонда» Полісу обов»язового страхування цивільно-правової відповідальності, то відповідно до положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки повинна бути відшкодована винними особою.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Рідна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування, задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.
Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: