Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5941/14 Головуючий у 1-й інстанції: Іваніна Ю.В.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2011 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.08.2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 33511,65 доларів США на строк до 27.08.2012 року зі сплатою 15% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.08.2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 59,90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує і станом на 20.04.2011 року утворилась заборгованість у розмірі 54671,08 доларів США.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 59,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. шляхом продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк», вказаної квартири на підставі договору іпотеки від 27.08.2008 року з правом отримання витягу з державного реєстру прав власності та наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити ОСОБА_3 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою; стягнути з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1708,50 та витрати на ІТЗ розгляду справи 30 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2011 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 59,90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, від 27.08.2008 року, шляхом продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк», вказаної квартири на підставі договору іпотеки від 27.08.2008 року з правом отримання витягу з державного реєстру прав власності та наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_3 та знято його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1708,50 та витрати на ІТЗ розгляду справи 30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Так, згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 40 Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Встановлено, що 27.08.2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 33511,65 доларів США на строк до 27.08.2012 року зі сплатою 15% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27.08.2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 59,90 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує і станом на 20.04.2011 року утворилась заборгованість у розмірі 54671,08 доларів США.

Правильність нарахування відсотків та штрафних санкцій відповідають умовам Кредитного договору.

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно зі ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором (повернення кредиту та сплати відсотків за користування цим кредитом), Банк на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» має право звернути стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує це кредитне зобов'язання.

Також суд першої інстанції правильно виходив з положень статті 40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом місяця, а при їх відмові звільнити житлове приміщення добровільно, здійснюється їх примусове виселення на підставі рішення суду.

Судом досліджено фактичні обставини справи, зроблено висновок про дотримання банком процедури попередження відповідача про необхідність у місячний термін добровільно звільнити житлове приміщення і після невиконання вказаної вимоги, обґрунтовано зроблено висновок про виселення відповідача.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: