Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2014 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О. , при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, треті особи по справі П»ята Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя Запорізької області, відділ Держземагентства в Юр»ївському районі Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Юр»ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області,

про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , загальною площею 9, 715 га , яка розташована на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 14.07.2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те , що 20.02.2010 року помер його батько ОСОБА_3, якому за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9, 715 га, розташована на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області.

Після смерті батька належне йому спадкове майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки , відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом, виданих П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізької області, успадкували позивач - в розмірі ? частини зазначеної земельної ділянки та його матір ( дружина померлого) ОСОБА_2 - в розмірі ? частини зазначеної земельної ділянки.

Для переоформлення права власності на успадковану земельну ділянку позивач та його матір розпочали виготовлення технічної документації у встановленому законом порядку.

Однак , 14.07.2013 року мати позивача ОСОБА_2 померла, не встигнувши належним чином зареєструвати за собою право власності на успадковану ? частину земельної ділянки та отримати відповідний правовстановлюючий документ .

Після смерті матері позивач , у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , проте 21.06.2014 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно належне його померлій матері ОСОБА_2 у вигляді ? частини земельної ділянки, у зв»язку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документу про належність вказаного майна його матері.

Посилаючись на ст. ст. 1221, 1223, 1258 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , на ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,715 га, розташовану на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області.

В судове засідання позивач по справі ОСОБА_1 не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав повністю та судові витрати по справі просив залишити за ним (ас.49).

Відповідач по справі Юр»ївська селищна рада Юрївського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, надавши суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас. 119 ).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог П»ята Запорізька державна нотаріальна контора Запорізької області в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, при цьому в наданих суду заявах зазначили про розгляд справи за їх відсутності та заперечень проти заявлених вимог не надали (ас. 58, 66, 116).

Представник третьої особи по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділу Держземагентства у Юр»ївському районі ОСОБА_4, що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 12.11.2014 року (ас. 41, 42), в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, проти позовних вимог не заперечував , покладався на розсуд суду (ас. 120, 121).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Реєстраційна служба Юр»ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 12.11.2014 року (ас. 43,44), в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас.117).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

- так, з копії спадкової справи № 792-2010 до майна померлого 20.02.2010 року ОСОБА_3 (ас.75-110), вбачається наступне:

- згідно копії свідоцтва про народження позивача, серії 1-КИ № 344535 від 03.08.2011 року (ас.86 на звороті) батьком позивача по справі є ОСОБА_3, матір»ю - ОСОБА_2;

- відповідно до запису про одруження № 3 від 12 січня 1960 року (ас.87,101), ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2;

- відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 166990 від 21.02.2010 року (ас.86), батько позивача ОСОБА_3 - помер 20. 02. 2010 року.

Після смерті батька позивач та його матір ОСОБА_2 своєчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини ( ас.77-79, 83, 84), та 27.12.2011 року позивачеві по справі ОСОБА_1 державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлого ОСОБА_3 у вигляді ? частини земельної ділянки, площею 9,715 га, розташованої на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ДП № 120236, виданого Юр»ївською селищною радою Дніпропетровської області 12.04.2002 року (ас.105,107).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаної земельної ділянки видане 27.12.2011 року матері позивача ОСОБА_2 (ас. 108 на звороті).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 271661 від 18.07.2013 року (ас.7), мати позивача ОСОБА_2 померла 14 липня 2013 року.

З матеріалів спадкової справи № 471-2013 до майна померлої ОСОБА_2 (ас. 67-74), вбачається, що позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої, оскільки не встановлено, що будь - хто інший , окрім позивача, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою та така була зареєстрована (ас. 67, 68 ).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя Запорізької області від 21.06.2014 року за № 2264/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері ОСОБА_2 у вигляді ? частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9, 715 га, яка розташована на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району та належної померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, у зв»язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на зазначене майно (його частину), з відповідними відмітками про державну реєстрацію права власності та з проставленням підпису та печатки (ас.74).

В судовому засіданні встановлено, що успадкувавши зазначене майно в установленому законом порядку після смерті чоловіка ОСОБА_3 матір позивача ОСОБА_2 за життя належним чином не зареєструвала на нього права власності, а відтак, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, зазначене питання має вирішуватися в судовому порядку.

З матеріалів доданих до позову вбачається, що позивач та його матір за життя почали виготовляти технічну документацію на успадковане після смерті ОСОБА_3 майно (ас.13,14), для можливості отримати правовстановлюючі документи на останнє в розмірі успадкованих часток, однак через тривале виготовлення документів мати позивача ОСОБА_2 за життя не встигла такі отримати, не дивлячись на неодноразові звернення щодо отримання останніх (ас.17-20).

Відповідно до п. 4, 18 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю та Витягу з реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Отримати такий документ в даний час неможливо, тому що власник майна помер, а відповідно до ч.7 ст.16 Закону України » Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ним особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим законом.

Суд зауважує, що свідоцтво про право на спадщину є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця. Якщо спадкове майно підлягало обов»язковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину виступає для спадкоємця як правовстановлюючий документ. Право на спадщину не оформлене у нотаріуса не може бути реалізоване, якщо майно, згідно чинного законодавства підлягає обов»язковій державній реєстрації.

Незважаючи на те, що мати позивача ОСОБА_2 за життя не зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку на успадковане після смерті чоловіка майно, останнє, відповідно до вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить останній з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У зв»язку з тим, що на сьогоднішній день право власності на ? частину земельної ділянки не зареєстроване в державних органах реєстрації прав власності на нерухоме майно за померлим спадкодавцем ОСОБА_2, іншим шляхом, окрім як в судовому порядку, позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті матері.

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі ОСОБА_2 , на час своєї смерті , мав право на спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , площею 9, 715 га , при цьому таке право в порядку спадкування перейшло до позивача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст.1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва.

Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Свідоцтво про право на спадщину підтверджує той факт, що до спадкоємців перейшли всі права та обов»язки спадкодавця.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникало у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, що була виключена на підставі Закону № 402-У11 від 04.07.2013 року).

З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на частину земельної ділянки, що належала спадкодавцеві за життя , але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно в порядку спадкування позивач не в змозі через відсутність у останнього правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належну спадкодавцю ? частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,715 га..

Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2»ївка Павлоградського району Дніпропетровської області, гр. України в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої 14 липня 2013 року - право власності на ? (одну четверту) частину земельної ділянки площею

9, 715 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану на території Юр»ївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, яку ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя Запорізької області 27 грудня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-893 та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ДП № 120236, виданого 12.04.2002 року Юр»ївською селищною радою Юр»ївського району Дніпропетровської області , зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 4057.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич