У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову Обслуговуючого кооперативу «Міжрегіональний житлово - будівельний кооператив «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення подвійної суми грошових коштів, переданих за попереднім договором купівлі-продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Обслуговуючого кооперативу «Міжрегіональний житлово - будівельний кооператив «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення подвійної суми грошових коштів, переданих за попереднім договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, відповідно якого просить суд накласти арешт на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0500 га, кадастровий номер :02:279:0017, що належить на праві власності ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви зазначено, що заборгованість відповідача є значною, належним чином прийнятті на себе зобов'язання він не виконав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно позовної заяви, між сторонами було укладено ще в липні 2012 року попередній договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, за умовами якого позивач мав внести передоплату основної вартості предмета договору в розмірі 128 000 грн., та в строк до 12.07.2013 року сторони зобов'язались укласти основний договір.

Позивач стверджує без належного доведення доказами, що основний договір не укладено з вини відповідача, тому в порядку ст.635 ЦК України має право на стягнення завдатку в подвійному розмірі.

Разом з цим, ризики невиконання можливо майбутнього рішення суду відповідачем в заяві про забезпечення позову не наведені, наведений спосіб обтяження майна не обґрунтований, тому в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Шевцова