Справа № 304/2060/14-ц
Провадження № 2/304/555/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шешені М. О.,

при секретарі - Готра І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перечинська державна нотаріальна контора та реєстраційна служба Перечинського районного управління юстиції про визнання права власності на будинок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перечинська державна нотаріальна контора та реєстраційна служба Перечинського районного управління юстиції про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони доводяться онуками померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - дідуся ОСОБА_3 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_4 У зв'язку зі смертю дідуся і бабусі відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті їх бабуся ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 24 квітня 1999 року за №28 приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_5, згідно якого все своє майно заповіла своїм онукам: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Даний будинок, згідно купівлі - продажу був придбаний їх дідусем ОСОБА_3 03 лютого 1978 року шлюб між дідусем ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 було розірвано. Згідно ухвали народного суду Перечинського району від 20 квітня 1979 року було ухвалено мирову угоду, відповідно до якої будинок АДРЕСА_1 залишається їхній бабусі ОСОБА_4, а остання в свою чергу компенсує ОСОБА_3 його частку грошима. Відповідно до розписки від 22 травня 1979 року ОСОБА_3 отримав дану компенсацію. На день смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в даному будинку, згідно погосподарської книги були зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, чим фактично і доводиться сам факт прийняття останніми спадщини. Зазначене підтверджується довідками, виданими виконкомом Порошківської сільської ради від 09.10.2014 року за № № 2937,2938,2940. Зважаючи на це, вони як спадкоємці по заповіту, що прийняли спадщину, з метою оформлення своїх спадкових прав на дане майно звернулися до ТОВ «Байт», де їм на підставі договору було виготовлено технічний паспорт від 22.10.2014 року № 402. Однак, на їхнє звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їм було надано відмову від 04.11.2014 року № 212/02-16, в якій було зазначено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за життя спадкодавця ОСОБА_4 не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку та запропоновано їм вирішити питання щодо визнання права власності в порядку спадкування саме у судовому порядку, у зв»язку з чим вони і просять позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилися, однак подали заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутності, позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Порошківська сільська рада Перечинського району Закарпатської області свого представника у судове засідання не забезпечила,однак голова сільради ОСОБА_8 подав заяву, у якій просить справу розглянути у їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнає повністю.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перечинської державної нотаріальної контори та реєстраційна служба Перечинського РУЮ Закарпатської області, також свого представника у судове засідання не забезпечили, при цьому завідувач Перечинської державної нотаріальної контори та начальник Перечинського районного управління юстиції подали суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу за їхньої відсутності та їхнього представника.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований ще у 1976 році, про що свідчить технічний паспорт від 22.10.2014 року.

Також встановлено, що даний житловий будинок був придбаний ОСОБА_3 ще 18 березня 1965 року, що стверджується договором купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 18.03.1965 року.

Разом з цим встановлено, що шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було розірвано 03 лютого 1978 року, після чого, ухвалою народного суду Перечинського району від 20 квітня 1979 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було затверджено мирову угоду, згідно якої будинок АДРЕСА_1 залишився за ОСОБА_4

Також встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_4 все належне їй майно, житловий будинок і все, що належить їй на день її смерті, заповіла своїм онукам - позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_12., про що свідчить заповіт від 24 квітня 1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №28.

Крім цього встановлено, що момент смерті ОСОБА_4 позивачі були зареєстровані та фактично постійно проживали у даному будинку АДРЕСА_1

Також встановлено, що позивачам було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок за життя спадкодавця ОСОБА_4 не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, про що свідчить повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 212/01-16 від 04 листопада 2014 року.

Згідно ст.524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (далі Кодекс) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст.526 даного Кодексу місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст.527 Кодексу спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч.1 ст.534 Кодексу кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.541 Кодексу заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно ст.548 Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом з цим, згідно роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та того, що позивачі після смерті ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а також того, що нотаріус відмовила їм в оформленні права на спадщину, та того, що у позивачів на даний час існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд вважає, що до них слід використати винятковий спосіб захисту їхніх прав, а саме визнати за ними права власності на спадкове майно.

Тому, керуючись ст.ст.524,526,527,534,541,548,549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст.ст.10,11,57-61,174 ч.4,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перечинська державна нотаріальна контора та реєстраційна служба Перечинського районного управління юстиції про визнання права власності на будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 1986 року народження та ОСОБА_10, 1989 року народження, право власності по ? частині кожному житлового будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлою ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Шешеня М. О.