Справа № 448/1274/13 Головуючий у 1 інстанції: Джала С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/707/14 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Шумської Н.Л., Струс Л.Б.

з участю секретаря: Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

встановила:

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року вищезазначений позов Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» 10 109,95 грн. витрат по сплаті страхового відшкодування та 229, 40 грн. судового збору, а всього 10 339,35 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що оцінка транспортного засобу проведена з порушенням методичних підходів та на основі необґрунтованих припущень. Просить рішення суду скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» було укладено договір (поліс) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2349787 (а.с.15).

Районним судом установлено, що 14.10.2011 року біля 21.45 год. по вул. Сагайдачного в м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля марки «Nissan Xtrail», р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля марки « Seat Toledo», р.н. НОМЕР_2, який був припаркований, після чого відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що стверджується постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.10.2011 року (а.с.18).

На виконання своїх зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплачено страхове відшкодування потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 в сумі 10 109,95 грн., що стверджується платіжним дорученням від 30.05.2012 року (а.с.8).

Відповідно до п.п «в» п.38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Враховуючи наведене, задовольняючи позов, районний суд вірно виходив із встановленого факту виплати позивачем страхового відшкодування у сумі 10 109, 95 грн., які підлягають стягненню з відповідача, який 14.10.2011 року спричинив дорожньо-транспортну пригоду та самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (30.1.). Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (30.2).

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як убачається із звіту № 446/11 від 08.11.2011 року про оцінку автомобіля« Seat Toledo», р.н. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 26 142,76 грн. та перевищує дійсну (ринкову) вартість автомобіля, яка складає 21 104,40 грн., тому проводити відновлювальні ремонтні роботи транспортного засобу економічно недоцільно (а.с.58-60).

Вартість працездатних та ліквідних складових автомобіля « Seat Toledo», р.н. НОМЕР_2, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та коефіцієнта ліквідності за мінусом вартості робіт по їх демонтажу та вартості металобрухту складових, які залишилися, у розмірі 10 494,45 грн. стверджується звітом № 214/12 про оцінку автомобіля від 23.03.2012 року (а.с.19-22).

З огляду на положення ст. 30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи те, що ОСОБА_3 не згідна із визнанням автомобіля « Seat Toledo», р.н. НОМЕР_2, фізично знищеним, позивачем вірно визначено розмір страхового відшкодування у сумі 10 109,95 грн. як різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та після (21 104,40 грн. - 10494,45 грн. = 10 609,95 грн.) та з урахуванням франшизи у розмірі 500 грн. (10 609,95 грн. - 500 грн. = 10 109,95 грн.)

На спростування звітів № 446/11 від 08.11.2011 року та № 214/12 про оцінку автомобіля « Seat Toledo» від 23.03.2012 року апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Шандра М.М.

Судді: Струс Л.Б.

Шумська Н.Л.