Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Рогозіна С.В.

при секретарі Абашиній О.В.,

за участю представника позивача Станкевича В.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Рівненського міського суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.11.2007 року у розмірі 24 051,26 грн. та 240,51 грн. судового збору. В обґрунтування вимог вказується, що 16.11.2007 року, відповідно до укладеного договору б/н, ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. Відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість яка станом на 17.09.2013 року становить 24 051,26 грн. та складається з: 3 000 грн. - заборгованість за кредитом; 11 974,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 455 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 121,49 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача Станкевич В.О. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов заперечив та вказав, що його довіритель ОСОБА_3 кредиту не отримував, а відтак договору на його отримання не підписував. Доводив, що невстановлена особа, використовуючи паспорт громадянина України ОСОБА_3 оформила на його ім'я спірний договір та незаконно привласнила кошти. По даному факту, в грудні 2008 року було порушено кримінальну справу стосовно Рівненської філії ПриватБанку за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Також вказав, що ОСОБА_3 був втрачений паспорт громадянина України, у зв'язку з чим в листопаді 2008 року, він звернувся до паспортного столу з проханням виготовити йому новий паспорт, який був йому виготовлений 01.12.2008 р. та який на сьогоднішній день засвідчує його особу. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 16.11.2007 року на підставі заяви від імені ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Договір № б/н, та надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік.

Згідно Умов і правил надання банківських послуг (п.2), форма Договору, яка укладається між Банком і Отримувачем платіжної картки, Договір складається з заяви; пам'ятки клієнта; умов і правил надання банківських послуг; тарифів.

Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованості до Договору № б/н від 16.11.2007 р. вбачається, що за ОСОБА_3 рахується заборгованість станом на 17.09.2013 р. в розмірі 24 051,26 грн. яка складається з: 3 000 грн. - заборгованість за кредитом; 11 974,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 455 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 121,49 грн. - штраф (процентна складова).

Обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача доводив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, з останнього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути вказану заборгованість.

Представник відповідача заперечував факт укладення між Банком та ОСОБА_3 згаданого Договору на отримання кредиту, оскільки жодних документів на отримання кредитних коштів останній не підписував та не завіряв своїм підписом, а відтак зобов'язань за умовами вказаного Договору не має.

На переконання суду, належними та допустимими доказами спростовується факт підпису ОСОБА_3 вказаного Договору № б/н від 16.11.2007 року (заяви) та укладення між Банком та ОСОБА_3 цього ж Договору, і вказане доводиться наступним.

Ухвалою суду від 11 грудня 2013 року за клопотанням представника відповідача по справі було призначено почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта № 655 від 19 вересня 2014 року, підписи розміщені в графі «Клиент/Подпись» на зворотній стороні аркушу Кредитного договору № б/н від 16.11.2007 р., укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а саме в умовно правій центральній частині, а також відповідно в умовно центральній частині на лицевій та зворотній стороні електрофотокопії паспорту серії НОМЕР_1 та на лицевій стороні електрофотокопії картки фізичної особи - платника податків № НОМЕР_2 від 15.07.2002 року виданих на ім'я ОСОБА_3 після слів « Копія, верная. ОСОБА_3» в кожному випадку, виконані, ймовірно, не ОСОБА_3, а іншою особою.

З оглянутої під час розгляду справи оригіналу заяви про видачу паспорта (форма № 1), вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою 21 листопада 2008 року, на підставі якої йому Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 01 грудня 2008 року видано новий паспорт серії НОМЕР_3.

На думку суду, саме використання паспорта громадянина України ОСОБА_3 іншою особою, змусило звернутись останнього з заявою про видачу йому нового паспорту та який на даний час засвідчує його особу.

З матеріалів кримінальної справи № 51/515-08 порушеної за фактом шахрайських дій стосовно Рівненської філії ПриватБанку за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (ЖРЗПЗ № 12559 від 27.11.2008 року, порушена 09.11.2008, зупинена 24.12.2008 року), зокрема Постанови про порушення кримінальної справи від 09 грудня 2008 року (а.с.1), вбачається, що 16 листопада 2008 року, в РІПі Рівненської філії ПриватБанку по вул. Короленка, 2 в м. Рівне у магазині «Ентер», невстановлена особа, шляхом зловживання довірою ОСОБА_3, оформила на його ім'я кредитну угоду на суму 3 000 грн., чим спричинила Рівненській філії ПриватБанку матеріальної шкоди на вищевказану суму. З цих же матеріалів кримінальної справи слідує, що звертаючись з заявою до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області щодо порушення кримінальної справи по факту шахрайських дій банківським працівником, директор РФ «ПриватБанк" Власенко В.Ф. зауважив, що в ході перевірки діяльності бувшого спеціаліста рекламно - інформаційного пункту ОСОБА_5 (22.05.2008 року звільнена за п.2 ст. 40 КЗпП, в зв'язку з невідповідністю співробітника займаній посаді), працівниками СБ було встановлено, що додаткова угода, яка була оформлена нею 16.11.2007 року на ім'я ОСОБА_3, отримання коштів клієнт заперечує (а.с. 2). Крім цього, у своєму цивільному позові (а.с. 28) представник Банку вказував, що матеріалами службового розслідування СБ Банку встановлено, що ОСОБА_6 шляхом обману заволодів паспортом ОСОБА_3 та отримав на його ім'я кредит. Сам ОСОБА_3 кредитні кошти не отримував та в жодних документах на отримання кредиту не розписувався.

Матеріали кредитної справи ОСОБА_3 вказують, що саме ОСОБА_5, як кредитний експерт Банку, причетна до оформлення спірного Договору.

Наведені обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів укладення ОСОБА_3 Договору № б/н від 16.11.2007 року та отримання ним кредитних коштів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, представник позивача, всупереч ст. 60 ЦПК України, не навів достатніх та переконливих доказів, що саме ОСОБА_3 підписував та завіряв своїм підписом спірний Договір № б/н від 16.11.2007 року та саме він має виконувати зобов'язання за умовами цього Договору.

Встановлені по справі обставини, не можуть свідчити про наявність зобов'язань відповідача перед позивачем за умовами Договору № б/н від 16.11.2007 року, а відтак позовні вимоги є недоведеними та до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін