Справа № 2-4665/10
Провадження №4-с/405/51/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року. Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку ст.383 ЦПК України звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, зазначивши на її обґрунтування, що 03.08.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровограда було видано виконавчий лист №2-4665/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі. Крім того, 28.03.2007 року відповідно до іпотечного договору ОСОБА_1 в якості забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року передав в іпотеку житловий будинок №45 за адресою м.Кіровоград, ОСОБА_3. 13.02.2012 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового звернення стягнення, надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, яке останнім в добровільному порядку виконано не було. 25.09.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зазначену постанову заявник вважає незаконною з тих підстав, що відповідно до п.1 ч.1 зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно зіст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, в той час як державним виконавцем не з»ясовані обставини та не вчинено жодної дії для з»ясування питання наявності іншого житла у боржника, зокрема, не направлено відповідних запитів до реєструючи органів, не відібрано пояснень у боржника, не перевірено паспортних даних, тощо).

Крім того, ч.6 зазначеного Закону передбачено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Натомість державним виконавцем не вчинено жодних дій з метою з»ясування, чи є боржник суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення в зорумінні положень Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не зроблено запит до податкових органів з метою встановлення даних обставин та не отримано пояснень від відповідача.

З огляду на зазначене, заявник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.09.2014 року, а також зобов'язати Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4665/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі.

Старший державний виконавець Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_4 направив на адресу суду клопотання за вх.№32717 від 05.11.2014 року, в якому просив залишити скаргу на дії державного виконавця, подану ОСОБА_5 без розгляду, зазначивши на її обгрунтування, що ОСОБА_5 27.08.2014 року була звільнена з посадистаршого державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ за угодою сторін, у зв'язку з чим та відповідно до

ч.3 ст.10 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним в п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, які звільнилися з роботи (служби) або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення забороняється представляти інтереси будь-якої особи у справах (у т.ч. тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є органи, в яких вони працювали.

В запереченнях представника ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_6 на дане клопотання про залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду, які надійшли на адресу суду за вх.№35363 від 27.11.2014 року, зазначено, що обмеження, вказане в ч.3 ст.10 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", полягає у забороні особам, які припинили службу, представляти інтереси будь-якої особи у справах (у т.ч. тих, які розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи) в якому (яких) вони працювали. Разом з тим, із клопотання вбачається, що ОСОБА_5 працювала в Кіровському ВДВС Кіровоградського МУЮ, в той час як Банком оскаржуються дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, тобто, стороною у справі не є орган, в якому працювала ОСОБА_5, на підставі чого клопотання про залишення скарги без розгляду з підстав, зазначених у клопотанні, слід залишити бенз задоволення.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідно до ст.1 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.1 ЦПК України).

Порядок звернення до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, перелік суб'єктів звернення, строки для звернення із скаргою, визначений ст.ст.383-389 ЦПК України.

Крім того, підстави для залишення заяви без розгляду визначені ст.207 ЦПК України, зазначений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на зазначене, суд вважає, що державним виконавцем в клопотанні про залишення скарги ПАТ "Укрсоцбанк" на дії державного виконавця без розгляду не зазначено жодної з підстав, визначеної ст.207 ЦПК України, за наявності яких суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, у зв'язку з чим в задоволенні клопотання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_4 слід відмовити у зв'язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

Представник заявника ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги, викладені в скарзі, підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, інші заінтересовані особи (представник Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1В.) в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Зваживши доводи, викладені в скарзі, дослідивши матеріали цивільної справи №2-4665/10, суд вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи №2-4665/10 судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 23 червня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2012 року, позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в розмірі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі по 850 грн. 00 коп. судового збору та по 60 грн. 00 коп. витрат на ІТЗ.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 13.02.2012 року на підставі заяви стягувача АКБ «Укрсоцбанк», яка подана 08 лютого 2012 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4665/10, виданого Ленінським районним судом м.Кіровограда 03серпня 2010 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі.

Постановою ст.державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_4 від 25.09.2014 року, яка затверджена начальником Ленінського ВДВС ОСОБА_7, зазначений виконавчий лист на підставі п.п.2, 7, 9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

Постанова мотивована тим, що рухоме майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, та наявна встановлена законом (Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти.

Правомірність та законність зазначеної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві оскаржується заявником стягувачем за виконавчим провадженням ПАТ «Укрсоцбанк», та як на підставу для скасування зазначеної постанови останній вказав на невідповідність постанови положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», її (постанови) необґрунтованість, невмотивованість та безпідставність.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Крім того, ст.11 зазначеного Закону визначено права і обов'язки державного виконавця, зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік обставин, за наявності яких виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, при цьому, відповідно до ч.4 зазначеної статті державний виконавець виносить постанову про повернення стягувачу виконавчого документа з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому державний виконавець безпосередньо підпорядкований.

Зі змісту постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, яка є предметом судового розгляду, судом встановлено, що державним виконавцем повернуто стягувачу виконавчий документ на підставі п.п.2, 7, 9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», які визначають, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи відповідно до цього Закону щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону); боржник фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (п.7 ч.1 ст.47 Закону); наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення (п.9 ч.1 ст.47 Закону).

Таким Законом, яким встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника в постанові зазначено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З матеріалів цивільної справи №2-4665/10 судом встановлено, що на підставі укладеного 28.03.2007 року кредитного договору №432/025-ФО1 Банк надав ОСОБА_1В кредит в сумі 35 000 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 уклав з Банком іпотечний договір, за яким передав в іпотеку банку обєкт нерухомого майна житловий будинок №45 по ОСОБА_3 у м.Кіровограді.

В свою чергу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначає, що протягом дії зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Крім того, відповідно до ст.6 Закону дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Перелік субєктів відповідальності за корупційні правопорушення визначений ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

З огляду на викладене, виходячи з положень ст.ст.10, 11 ЦПК України, аналізуючи в сукупності надані скаржником докази на обґрунтування доводів скарги, в свою чергу державним виконавцем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності винесеної ним постанови та спростування доводів, викладених у скарзі стягувача за виконавчим провадженням, на підставі чого суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не в повному обсязі вчинено виконавчі дії, зокрема, не вчинено дій, направлених на зясування питання щодо наявності або ж відсутності у боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 іншого нерухомого житлового майна, крім житлового будинку №45 по ОСОБА_3 у м.Кіровограді, та достеменно не встановлено, що зазначене нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання боржника, не направлено відповідних запитів до реєструючих органів, не відібрано пояснень у боржника, не встановлено записів в паспортних даних боржника щодо зареєстрованого у встановленому Законом порядку місця проживання останнього, а так само його фактичного місця проживання.

Більш того, судом відзначається, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, направлених на зясування питання чи не є боржник за виконавчим провадженням субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, перелік яких (субєктів) визначений у ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", на яких дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не поширюється.

Аналізуючи викладене вище та приймаючи до уваги, що державним виконавцем на спростування доводів, викладених у скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», не надано будь-яких заперечень, підтверджуючих даних, при цьому винесена державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не містить мотивованих відомостей про те, що державним виконавцем зазначені вище заходи та виконавчі дії за виконавчим провадженням здійснювалися, на підставі чого суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, та передчасність винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 про залишення скарги ПАТ "Укрсоцбанк" на дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ без розгляду, - залишити без задоволення.

Скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 25 вересня 2014 року (ВП №31206869) старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 про повернення стягувачеві виконавчого документа виконавчого листа №2-4665/10, виданого 03.08.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., та по 850 грн. з кожного судового збору та по 60 грн. з кожного витрат на ІТЗ розгляду справи.

Зобовязати старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_4 відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого документа - виконавчого листа №2-4665/10, виданого 03.08.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28.03.2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., та по 850 грн. з кожного судового збору та по 60 грн. з кожного витрат на ІТЗ розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова