Справа №345/1278/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2014 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Гриніва М.А.

секретаря Мошківа О.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася із позовом до суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона із відповідачем зареєстрована у даній квартирі, де також зареєстровані та проживають два їхні сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6. На дану квартиру було видано ордер №3 від 22.02.2006 р. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.09.2011 р. шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 не проживає у даній квартирі понад три роки, а проживає у своєї матері в АДРЕСА_2. Він не сплачує кошти за комунальні послуги, всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення виконує вона.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про зобов'язанні її не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселення його у дану квартиру. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2006 р. рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №47 йому, як учаснику бойових дій в Афганістані, на сім'ю у складі чотирьох осіб, в тому числі на дружину - ОСОБА_4, сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, про що 22.02.2006 р. видано ордер №3 та знято з квартирного обліку.

Після розірвання шлюбу відповідачка почала виганяти його з квартири, не пускала проживати, у них часто виникали конфлікти та сварки і деякий час він проживав в однокімнатній квартирі по АДРЕСА_3, яка була надана йому спочатку. Дану квартиру пізніше забрали у зв'язку з отриманням на сім'ю та видачею ордера на квартиру АДРЕСА_1, де вони всі зареєструвалися. Він намагався потрапити до квартири, однак відповідачка не пускала його, чинить перешкоди у користуванні житлом, поміняла дверні замки. При неодноразових намаганнях зайти у квартиру, ОСОБА_4 вчиняла скандали, викликала міліцію, мотивуючи тим, що він обзиває її та скандалить. З приводу перешкод у користуванні квартирою він неодноразово звертався у Калуський МВ УМВС, який 14.03.2013 р. виніс висновок, згідно з яким ОСОБА_4 винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки. Однак, вона продовжувала не пускати його у квартиру, не реагувала на його неодноразові прохання з приводу цього.

02.04.2014 р. на адресу відповідачки він направив заяву з проханням не чинити перешкоди у користуванні житлом, оскільки іншого житла у нього не має і дана квартира необхідна йому для проживання. З приводу усунення перешкод у користуванні житлом він також звертався в КП «ЖЕО №1». Неодноразово намагався поговорити з відповідачкою, однак вона уникала розмов і продовжує не пускати його у квартиру, тому добровільне вирішення спору є неможливим. Незаконними діями відповідачки порушено його право на володіння, користування і розпорядження своїм майном, у зв'язку з відсутністю іншого житла, він вимушений проживати у своєї матері, або винаймати квартиру.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свій позов підтримала, а зустрічний позов не визнала і пояснила, що 08.09.2011 р. було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2, він виганяв її із квартири, тому вона зверталася в міліцію. ОСОБА_2 сам залишив їй ключі від спірної квартири, час від часу приходив, коли вона була вдома, однак не виявляв бажання проживати у квартирі, його речей у квартирі не має, оскільки він сам їх забрав. Він понад три роки не проживає у квартирі без поважних причин, будь-яких перешкод у користуванні квартирою вона йому не чинила, замків у вхідних дверях не міняла.

Просить її позов задовільнити і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просить відмовити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 первинний позов підтримала, а зустрічний не визнала і пояснила, що ОСОБА_2 з 06.04.2012 р. без поважних причин не проживає у АДРЕСА_1, яку добровільно залишив після відбуття призначеного судом адміністративного стягнення у вигляді 15 діб адміністративного арешту і проживає у своєї матері в АДРЕСА_2,а ОСОБА_4 сплачує всі комунальні послуги. Ніяких перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_4 йому не чинила, замків не міняла. Він почав звертатися в ЖЕК та міліцію після того, як ОСОБА_4 звернулася із позовом до суду про визнання його таким, що втратив право на користування спірною квартирою, а до цього потреби в цьому не вбачав.

Просить позов ОСОБА_4 задовільнити і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, так як він не проживає в ній понад шість місяців без поважних причин, а саме з 06.04.2012 р., у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просить відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пред'явленого до нього позову ОСОБА_4 не визнав, а свій зустрічний позов підтримав і пояснив, що перебував на квартирному обліку і рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.02.2006 р. йому, як учаснику бойових дій в Афганістані на сім'ю у складі чотирьох осіб було надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та знято із квартирного обліку. Ордер був виписаний ще у 2006 р., вони перейшли проживати у дану квартиру, але так як не була звільнена квартира, в якій вони проживали до цього, то ордер не був виданий йому на руки. Після звільнення попередньої квартири 22.02.2013 р. йому видали ордер і 13.03.2013 р. вони всі зареєструвались у спірній квартирі.

ОСОБА_4 неодноразово подавала заяви в міліцію на нього і постановою суду від 25.03.2012 р. йому було призначено стягнення у вигляді 15 діб адміністративного арешту, після відбуття якого він залишив ОСОБА_4 ключі від спірної квартири з метою уникнення подальших конфліктів, як це йому порадив зробити працівник міліції і він тимчасово пішов проживати на попередню квартиру АДРЕСА_3. Однак згодом, він хотів повернутися проживати у спірну квартиру, але ОСОБА_4 чинила перешкоди, не пускала до квартири і не давала ключів від неї, з приводу чого він звертався в міліцію та ЖЕК.

У цей період позивачка, коли була вдома, пускала його у квартиру, в якій також знаходяться його речі, іншого житла у нього не має. Через відсутність роботи, він їхав на сезонні роботи, а також лікувався стаціонарно. Вважає, що має право на проживання у спірній квартирі, тому просить зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у проживанні у АДРЕСА_1 і вселити в дану квартиру, задовольнивши його зустрічний позов, а у задоволенні первинного позову просить відмовити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 первинний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала і пояснила, що ОСОБА_2, як учаснику бойових дій в Афганістані, у 2006 р. на сім'ю,, яка складалася із чотирьох чоловік, у тому числі дружини - позивачки ОСОБА_4 та двох синів було надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Ордер на дану квартиру був виписаний 22.03.2006 р., однак на руки виданий ОСОБА_2 тільки 22.02.2013 р., тоді як він звільнив попередню квартиру і вони всі 13.03.2013 р. зареєструвались у спірній квартирі, тому вважає, що з цього часу суд має надати оцінку поважності причин не проживання ОСОБА_2, а не з часу, зазначеного у первинному позові.

ОСОБА_2 з поважних причин не проживав у спірній квартирі, оскільки у нього не було ключів і позивачка не пускала його у квартиру, погрожувала викликати працівників міліції, чим чинила перешкоди у користуванні нею. У спірній квартирі знаходяться речі ОСОБА_2, іншого житла він не має і вимушений тимчасово проживати у своєї матері. Він періодично їздив на сезонні роботи, перебував на стаціонарному лікуванні, що також є поважними причинами не проживання у квартирі. Позивачка ОСОБА_4 на підтвердження своїх позовних вимог долучила акт обстеження матеріально-побутових умов у сімейних обставин, який складено 25.03.2014 р., тобто за п'ять днів до пред'явлення позову і даний акт складено депутатом Калуської міської ради, а не працівниками ЖЕКу, тоді як згідно правових позиції Вищого спеціалізованого суду України таких актів мало бути складено у кількості не менше трьох у різний час протягом періоду не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Вважає, що оскільки ОСОБА_2 з поважних причин не проживає у спірній квартирі, то він не може бути визнаний таким, що втратив право на користування нею, тому просить у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовільнити.

Представник третьої особи КП «ЖЕО №1» у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_4 та її представника, ОСОБА_2 та його представника, показання свідків, а також проаналізувавши інші докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Згідно ст. 71 ЖК України особа втрачає право на проживання у будинку (квартирі), якщо не проживає в ньому (ній) понад 6 місяців без поважних причин.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання в якому народилося двоє дітей - сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які на даний час повнолітні. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.09.2011 р. шлюб між ними розірвано через часті сварки та скандали в сім'ї (а.с. 33).

ОСОБА_2, як учасник бойових дій в Афганістані, з 10.02.1982 р. по 21.02.2006 р. перебував на квартирному обліку і рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 21.02.2006 р. йому на сім'ю з чотирьох осіб було надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, а також на ім'я ОСОБА_2 був виписаний ордер №3 від 22.03.2006 р., що стверджується довідкою від 11.03.2014 р. (а.с. 32). Даний ордер було видано на руки ОСОБА_2 тільки 22.02.2013 р., про що зроблено відповідний запис на ордері (а.с. 5), 13.03.2013 р. на дану квартиру було видано будинкову книгу, згідно запису в якій всі члени сім'ї зареєстровані у даній квартирі 13.03.2013 р. (а.с. 9-11), дана квартира не приватизована.

Після розірвання шлюбу між сторонами, ОСОБА_4 зверталася в Калуський МВ УМВС і постановою Калуського міськрайонного суду від 10.02.2012 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України щодо подій, які мали місце 07.02.2012 р., а постановою Калуського міськрайонного суду від 23.03.2012 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України щодо подій, які мали місце 11.03.2012 р. і призначено стягнення 15 діб адміністративного арешту. Після відбуття адміністративного арешту ОСОБА_2 повернувся на квартиру АДРЕСА_1, однак, щоб уникнути подальших конфліктів, він залишив ключі позивачці ОСОБА_4 і тимчасово перейшов проживати у квартиру АДРЕСА_3, яка була йому надана перед виділенням спірної квартири.

11.03.2013 р. ОСОБА_2 подав заяву у Калуський МВ УМВС щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, так як вона тривалий час не пускає його у квартиру, що також мало місце 11.03.2013 р. За результатами перевірки старшим ДІМ Калуського МВ УМВС ОСОБА_11 14.03.2013 р. було складено висновок, в якому зазначено, що наведені у заяві факти знайшли своє підтвердження.

У судовому засіданні ОСОБА_11, як свідок, ствердив, що 14.03.2013 р. ОСОБА_4 винесено офіційне застереження, про що ним складено протокол, з яким вона ознайомлена.

Дані обставини підтверджуються оглянутими у судовому засіданні матеріалами перевірки по зверненню ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що знає ОСОБА_2 з 2007 р., з яким у грудні 2012 р. та березні 2013 р. знаходився у лікувальному закладі і останній розповідав йому про те, що колишня дружина не впускає його до квартири, ключів від якої у нього не має, тому щоб потрапити до квартири, має узгоджувати це з нею.

Свідок ОСОБА_14 суду ствердила, що позивачка з 2012 р. чинить ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою, не пускаючи його у квартиру, ключів від якої у нього не має.

Суд враховує, що ОСОБА_2 визнає факт не проживання у спірній квартирі з квітня 2012 р., про що також ствердили суду свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 Однак, суд вважає, що ордер було видано ОСОБА_2 на руки тільки 22.03.2013 р., після чого 13.03.2013 р. відбулася реєстрація у спірній квартирі, тому при оцінці поважності причин не проживання ОСОБА_2 суд бере до уваги період з часу отримання ордера по час звернення ОСОБА_4 із позовом до суду, що мало місце 31.03.2014 р. (а.с. 3). При цьому суд також враховує, що згідно ч.1 ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_2 не проживав у АДРЕСА_1, однак з поважних причин, так як у нього не було ключів від даної квартири і ОСОБА_4 чинила йому перешкоди у проживанні в квартирі, тому зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовільнити і зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди йому у користуванні даним житлом та вселити ОСОБА_2 у спірну квартиру.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 слід відмовити.

На підставі ст. 71 ЖК України та керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд -

р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задовільнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: