Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5547/14 Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення з квартири,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом про виселення з квартири, в обґрунтування якого зазначало, що заочним рішенням Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 01.03.2011р., яке набрало чинності 12.03.2011р., задоволено позов банка про звернення стягнення на предмет іпотеки - вищевказану однокімнатну квартиру, заставною вартістю 292900 грн., яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 159 від 11.12.2007р., виданого Орджонікідзевською райадміністрацією Запорізької міської ради.

Відповідно довідки МКП «Основаніє», в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_3 та її батько - ОСОБА_4

Банк звертався до відповідачів з вимогами про виселення з квартири в добровільному порядку, однак, відповідачі на вимоги банка не реагують, від виселення з квартири в добровільному порядку відмовляються.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, висилити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову про виселення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішенням Ленінського райсуду м.Запоріжжя від 01.03.2011р., яке набрало чинності 12.03.2011р., задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - вищевказану однокімнатну квартиру, проте після задоволення вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк, на підставі вищевказаного рішення, яке набрало чинності, отримавши 13.04.2011р. в суді виконавчий лист до теперішнього часу не пред'явив його для виконання.

В Ленінському ВДВС Запорізького міськуправління юстиції не було та не має відкритого виконавчого провадження на підставі вищевказаного рішення суду що надає підстави для висновку про пропущення позивачем строку для примусового виконання зазначеного рішення суду. Згідно Закону України №2677 від 04.11.2010р. «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів /посадових осіб/», що набрав чинності 09.03.2011р., був встановлений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - один рік.

Натомість позовні вимоги про виселення базуються на зазначеному вище судовому рішенні, тож заявлення позову про виселення суд першої інстанції правильно вважав передчасним.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 398, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: