06.06.2014 Єдиний унікальний номер 205/766/14-ц
Справа №2-з/205/57/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду Шавула В.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 діючого за довіреністю ОСОБА_2, про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2014 року ОСОБА_1 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2, звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частки квартири АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 зареєстрованого 26.05.2014 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі договору довічного утримання (догляду) від 14.12.2005 року реєстровий номер 6456; до набрання чинності рішення по цивільній справі № 2/205/1849/14, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо ? частки квартири АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3.

За ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши обставини справи, вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у

формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд наголошує, що на момент подання представником ОСОБА_1, діючого на підставі довіреності ОСОБА_2, до суду заяви про забезпечення позову, у провадженні суду відкритої цивільної справи за позовом заявника не перебуває.

Таким чином, дослідивши матеріали заяви суд вважає вимоги заяви представника ОСОБА_1 діючого за довіреністю ОСОБА_2, про забезпечення позову, передчасними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 діючого за довіреністю ОСОБА_2, про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула