Справа № 2/754/2000/14-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Петренка В.О.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року позивач ВАТ НАСК «Оранта» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу виплачених за шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та ВАТ НАСК «Оранта» укладений договір №УБ 889371 добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Субару Форест», державний номерний знак НОМЕР_1.

30 вересня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 1 листопада 2012 року ця пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 ПДР.

9 квітня 2013 року ВАТ НАСК «Оранта» на підставі звіту про оцінку, страхового акту та розрахунку страхового відшкодування здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 59635 грн.75 коп.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_4 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Інкомстрах», з якого рішенням Господарського суду м.Києва від 24 вересня 2013 року стягнуто суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 37778 грн.58 коп., на примусове виконання якого 11 жовтня 2013 року видано наказ.

Посилаючись на статтю 1194 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 21857 грн.17 коп.

РішеннямСолом»янського районного суду м. Києва від 8 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ВАТ НАСК «Оранта» до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ВАТ НАСК «Оранта» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зокрема, при прийнятті рішення не було враховане те, що позивач набуває право вимоги потерпілої особи до відповідача відповідно до ст.993,1194 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування».

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на умови договору добровільного страхування укладеного з ОСОБА_6, зокрема передбачені п.1.4.2, відповідно до якого у разі настання страхового випадку виплата здійснюється без вирахування амортизаційного зносу запасних частин, що підлягають заміні.

Також судом не вирішено питання щодо розмежування відповідальності між відповідачами та не з»ясовано обставини наявності та обсягу додаткової відповідальності.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2011 року між ОСОБА_6 та ВАТ НАСК «Оранта» укладено договір форми № 83, серії НОМЕР_3 добровільного страхування транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.15-20).

30 вересня 2012 року на проспекті Возз'єднання в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru Forester» під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля марки «Hyundai Tiburon» під керування водія ОСОБА_4

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні зазначеного правопорушення та встановлено, що остання не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6, чим пошкодила автомобілі та заподіяла матеріальні збитки. (а.с.12).

01 жовтня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з заявою про страхову виплату.

Зі звіту № АА8828ЕС-11.10/1 про оцінку автомобіля «Subaru Forester», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 від 11 жовтня 2012 року вбачається, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Subaru Forester» в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 37778 грн. 58 коп. (а.с. 24-27)

09 квітня 2013 року ВАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Subaru Forester» у розмірі 59 635 грн. 75 коп., на підставі договору страхування без урахування коефіцієнта фізичного зносу, що підтверджується платіжним дорученням № 18956 від 09 квітня 2013 року та відомістю № 68 від 09 квітня 2013 року (а.с. 101).

Розмір страхового відшкодування був визначений з урахуванням звіту № АА8828ЕС- 11.10/1 від 11 жовтня 2012 року на підставі страхового акта № СТО-12-16214/1 від 01 листопада 2012 року та розрахунку страхового відшкодування до нього, з якого вбачається, що сума страхового відшкодування становить 59 635, 75 грн., яка здійснена без врахування зносу деталей, що замінюються (а.с. 13).

Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» (а.с.11).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24 вересня 2013 року у справі за позовом ВАТ НАСК «Оранта» до ПрАТ «СК «Інкомстрах» про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 50000 грн., позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ВАТ НАСК «Оранта» 37 778 грн. 58 коп. - відшкодування шкоди в порядку регресу та 1299 грн. 96 коп. судового збору.

Звертаючись до суду з даним позовом, ВАТ НАСК «Оранта» посилалась на те, що ОСОБА_4 на підставі ст. 1194 ЦК України, повинна виплатити в порядку регресу 21 857 грн. 17 коп. - різницю між сплаченою сумою страхового відшкодування та сумою сплаченою в порядку регресу ПрАТ «СК «Інкомстрах».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодуванню підлягає саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу. Такий розмір встановлений звітом в сумі 37778 грн. 58 коп., і стягнутий з страховика винної особи за рішенням Господарського суду м. Києва. Таким чином, сплачена сума ВАТ НАСК «Оранта» у відповідності до умов договору добровільного страхування без урахування коефіцієнта фізичного зносу не підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.Вищевказані обставини правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних та досліджених доказів. Норми матеріального права - ст. 988, 993, 1191, 1194 ЦК України, ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9, 27 Закону України «Про страхування » - відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п. 1.4.2 договору добровільного страхування наземного транспорту від 29.12.2011 року, яким було застраховано автомобіль «Subaru Forester» у позивача, у разі настання страхового випадку виплата здійснюється без врахування зносу деталей, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку якого зазнав страхувальник.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз'яснень п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року, зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Крім того, згідно роз'яснень, що містяться в п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року, з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Звітом про оцінку автомобіля «Subaru Forester» № АА8828ЕС-11.10/1 від 11 жовтня 2012 року встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester» саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, яка складає 37 778, 58 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24 вересня 2013 встановлено, що розмір страхового відшкодування, яке зобов'язане виплатити ПрАТ «СК «Інкомстрах» визначається виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, встановленого звітом та становить 37 778 грн. 58 коп., тобто підлягає стягненню сума страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди в страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частиною 2 ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ НАСК «Оранта» здійснив виплату потерпілій особі ОСОБА_6 в розмірі 59 635 грн. 75 коп., яка не є фактичним розміром шкоди, що була завдана власнику автомобіля «Subaru Forester» в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджували розмір реальних збитків, який зазнав власника автомобіля «Subaru Forester».

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в порядку регресу підлягають відшкодуванню лише прямі збитки, яких зазнав страхувальник й витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються лише з урахуванням зносу.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи впливали на їх правильність, апеляційна скарга відповідача не містить.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 8 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: