Провадження № 2/161/5060/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Ковальчук А.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2013 року відповідач згідно письмової розписки позичив у нього кошти в сумі 1200 доларів США на ремонт належного ОСОБА_1 автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1. Спірні кошти відповідач мав повернути до 28.03.2013 року, однак, свої зобов?язання не виконав.

15.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборговану суму коштів у строк до 01.10.2014 року, однак, ОСОБА_3, отримавши зазначену вимогу, кошти не сплатив.

На підставі ст.ст. 526, 527, 546 Цивільного кодексу України, просить суд, стягнути з ОСОБА_3 в його користь суму боргу в національній валюті в розмірі 15 540,73 грн., 73,06 грн. відсотків та судові витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що спірних коштів відповідач не позичав, а зобов'язувався лише відшкодувати шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля. Просили суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що між спірні правовідносини між сторонами виникли у зв?язку із пошкодженням ОСОБА_3 належного ОСОБА_1 автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який був переданий відповідачу для керування. Вказану обставину визнали сторони в судовому засіданні.

З приводу пошкодження автомобіля відповідач 13.03.2013 року на писав відповідну розписку, відповідно до якої зобов?язувався повернути позивачу кошти, витрачені на ремонт автомобіля в розмірі 1200 доларів США (а.с. 3, 18). Факт написання розписки відповідачем не оспорюється.

За таких обставин суд вважає, що в даному випадку між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди, що регулюються ст. 22, 1166 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, а не договірні зобов?язання, що регулюються ст.ст. 526, 527, 546 ЦК України, як вказує позивач.

Відповідно до роз?яснень, викладених у в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, слідує, що суди розглядаючи позови про відшкодування шкоди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, позивач, вимагаючи стягнення з відповідача коштів за пошкоджене майно, в даному випадку повинен довести належними та допустими доказами фактичний обсяг заподіяної шкоди, розмір понесених ним витрат на ремонт автомобіля, та наявність причинного зв?язку заподіяної шкоди та неправомірних дій відповідача.

Проте, всупереч ст. 60 ЦПК України позивач не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами вищевказані судом обставини.

Будь-яких доказів існування між сторонами договірних правовідносин позивачем та його представником також суду не надано. Доводи позивача про те, що він позичив відповідачу спірні кошти не підтверджуються змістом розписки від 13.03.2013 року.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позивачем належним чином не доведено факт порушення його прав з боку відповідача шляхом невиконання останнім саме договірних зобов'язань.

При цьому суд вважає, що позивач не позбавлений можливості захистити своє порушене право шляхом пред'явлення до відповідача позову про відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.

Таким чином, доводи позивача про стягнення з відповідача боргу за невиконання договірних зобов?язань не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 526, 527, 536, 1166 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк