Справа № 369/6919/14-ц
Провадження № 2/369/2989/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на те, що 19 липня 2013 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та громадянином України ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 007764, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, та пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Тоуоtа», д/н НОМЕР_1.

04 серпня 2013 року в м. Києві на пр-ті Перемоги, 37, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля НОМЕР_4, яким керувала ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_6, яким керувала ОСОБА_5.

22 серпня 2013 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва було встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, під час руху не слідкував за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого ліве переднє колесо відокремилося від транспортного засобу, що спричинило зіткнення з автомобілями НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Даною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

02 вересня 2013 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2282.13 звернувся ОСОБА_2 в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

26 вересня 2013 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», на підставі страхового акту № АС-006849 від 12.09.2013 р. з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та керуючись рахунком № ВДиС-0023463 від 12.08.2013 р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 102 338, 74 грн..

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у відкритому акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9215288, за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_2 особою, відповідальність якої застрахована (ОСОБА_1В.).

Лімітом відповідальності ВАТ «НАСК «Оранта» за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу є грошова сума у розмірі 50 000, 00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Отже, ВАТ «НАСК «Оранта» є відповідальним за завдання ОСОБА_1 збитку відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах лімітів передбачених полісом в розмірі 49 490, 00 грн., де 510, 00 грн. - франшиза.

28 травня 2014 року ВАТ «НАСК «Оранта» через ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, відповідно до вимог закону та умов полісу, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» в розмірі 51 210, 50 грн..

Для відшкодування шкоди в повному обсязі, ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 52 848, 74 грн..

Тому, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», суму в розмірі 52 848, 74 грн. (п'ятдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім гривень 74 копійки), як відшкодування шкоди та судові витрати по справі.

Протягом розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування», суму в розмірі 53 358, 74 грн. (п'ятдесят три тисячі триста п»ятдесят вісім гривень та сімдесят чотири копійки), як відшкодування шкоди та судові витрати по справі в розмірі 533, 58 грн..

В судове засідання представник позивача з»явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання з»явилися. Проти задоволення позову заперечували частково, в частині розміру заподіяної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу».

Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.»

Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14 зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами: «Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями джерела підвищеної небезпеки має наставати як при цілеспрямованому їх використанні так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання про відшкодування шкоди.»

Судом встановлено, що 04 серпня 2013 року в м. Києві на пр-ті Перемоги, 37, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля НОМЕР_4, яким керувала ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_6, яким керувала ОСОБА_5.

22 серпня 2013 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва було встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, під час руху не слідкував за технічним станом транспортного засобу, внаслідок чого ліве переднє колесо відокремилося від транспортного засобу, що спричинило зіткнення з автомобілями НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Даною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

19 липня 2013 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та громадянином України ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 007764, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, та пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Тоуоtа», д/н НОМЕР_1.

02 вересня 2013 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2282.13 звернувся ОСОБА_2 в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

26 вересня 2013 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», на підставі страхового акту № АС-006849 від 12.09.2013 р. з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та керуючись рахунком № ВДиС-0023463 від 12.08.2013 р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 102 338, 74 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11687 від 26.09.2013 р..

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у відкритому акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9215288, за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_2 особою, відповідальність якої застрахована (ОСОБА_1В.).

Лімітом відповідальності ВАТ «НАСК «Оранта» за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу є грошова сума у розмірі 50 000, 00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Отже, ВАТ «НАСК «Оранта» є відповідальним за завдання ОСОБА_1 збитку відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах лімітів передбачених полісом в розмірі 49 490, 00 грн., де 510, 00 грн. - франшиза.

28 травня 2014 року ВАТ «НАСК «Оранта» через ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, відповідно до вимог закону та умов полісу, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» в розмірі 51 210, 50 грн..

Отже, для відшкодування шкоди в повному обсязі, ОСОБА_1 зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 52 848, 74 грн..

На підставі вищевикладеного, маючи намір вирішити дане питання в досудовому порядку відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було надіслано регресну вимогу вих. № 15/04/8.10/030-14 від 24 січня 2014 р., яку відповідач отримав 18 лютого 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач неодноразово намагався врегулювати спір в досудовому поряду, проте вжиті заходи були безрезультатними, проте жодної відповіді чи коштів від ОСОБА_1 на адресу чи рахунки ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» не надходило.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» суму в розмірі 53 358, 74 грн. (п'ятдесят три тисячі триста п»ятдесят вісім гривень та сімдесят чотири копійки), як відшкодування шкоди та судові витрати по справі в розмірі 533, 58 грн..

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя Д.Д.Усатов