РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 травня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство Дніпрогаз, Міське комунальне підприємство Дніпропетровські міські теплові мережі, Комунальне підприємство Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство ЖЕП №1 Дніпропетровської міської ради, Комунальне підприємство Жилсервіс-2 Дніпропетровської міської ради, Публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпрообленерго про стягнення плати за користування житлом, заподіяних збитків та моральної шкоди, виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 орендну плату за користування ? частиною спірної квартири в сумі 4 387,12 грн. за період з 26.01.2013 року по 30.03.2013 року, стягнути спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяні збитки внаслідок неповернення належної йому частини квартири із оренди, перешкоджання користуватися даною частиною квартири у т.ч. у вигляді втраченої вигоди в розмірі 2000 грн. за кожен місяць такого порушення з 01.04.2013 року по 23.08.2013 року на загальну суму 11 483,96 грн., виселити із спірної квартири ОСОБА_2 разом із членами його сімї.

В грудні 2013 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 орендну плату за користування ? частиною спірної квартири в сумі 4 387,12 за період з 26.01.2013 року по 30.03.2013 року, стягнути спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяні збитки внаслідок перешкоджання користуватися належною йому частиною квартири, ухилення від її повернення з оренди і незаконним користуванням нею, у тому числі у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2000 гривень за кожен місяць такого порушення з 01.04.2013 року по день винесення рішення у справі, що на момент подання позову склало 11483,96 грн., виселити із спірної квартири ОСОБА_2 разом із членами його сімї без надання іншого житлового приміщення, стягнути спільно з відповідачів моральну шкоду, яка заподіяна порушенням права власності в сумі 15 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 вересня 2012 року ним було придбано ? частину квартири АДРЕСА_1. Інша ? частина спірної квартири прийнята у порядку спадкування ОСОБА_3 та відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2012 р. у справі №2-2413/11, нею за призначенням не використовується, а в квартирі зі її згоди проживає з 2009 року син ОСОБА_2, разом з сімєю. ОСОБА_2 протиправно, без погодження з попередньою співвласницею житла ОСОБА_4, вселився в дану квартиру у 2009 році і користувався нею не сплачуючи жодних належних платежів з комунальних послуг та квартплати. Відповідачі, діючи спільно, тривалий час перешкоджали користуватися спірною квартирою, факт перешкоджання встановлений та примусове вселення в квартиру здійснювалося на підставі рішень Бабушкінського районного суду у справі №2-2413/11 від 24.01.2012 р. та у справі 403/9775/12 від 12.03.2013 р., але фактичне усунення перешкод у користуванні квартирою стало на нетривалий час можливим тільки в січні 2013 року шляхом примусового виконання рішення суду від 24.01.2012 р. у справі №2-2413/11 після набуття ним права власності на спірне житло. 25 січня 2013 року він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 досягнули усної домовленості про виділення йому житлової кімнати в спірній квартирі та з ОСОБА_2 укладено письмову угоду про оренду ? частини спірної квартири, яка підписана сторонами. Погодження умов даної угоди із ОСОБА_3 здійснювалося по телефону в звязку з відсутністю в неї встановленої законом державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно та неможливістю її за станом здоровя прибути в м. Дніпропетровськ. Відповідно до умов даної угоди, ОСОБА_2 зобовязався прийняти у тимчасове користування ? частину квартири та своєчасно здійснювати оплату за користування нею в розмірі 2000 грн. щомісяця. Заборгованість по квартирній платі та комунальним послугам за даною квартирою, яка утворилася станом на 25.01.2013 року, відповідачі мали погашати самостійно. Строк оренди тимчасово був встановлений до 01.04.2013 року Належна йому ? частина квартири фактично передана у користування ОСОБА_2 в день укладення угоди, в ній розміщені особисті речі орендаря. На вимоги сплатити орендну плату за житло ОСОБА_2 спочатку реагував відмовками та проханнями зачекати, а після 29.01.2013 року, коли внаслідок заборгованості в спірній квартирі було відключено газопостачання, взагалі змінив замки у вхідних дверях, самовільно здійснив підключення до електромережі та без погодження із відповідними комунальними службами замінив труби водо- та газопостачання, разом із ОСОБА_3 не здійснює належних платежів за отримані ними житлово-комунальні послуги, чим створив значну заборгованість, а після закінчення строку оренди не звільнив займану ним частину спірної квартири, згодом самостійно встановив металеві вхідні двері, чим унеможливив будь-яку можливість позивачеві потрапити до спірної квартири та перешкоджав її користуванню. Заборгованість за комунальними платежами в спірній квартири за час проживання в ній ОСОБА_2 до моменту подання позову складає понад 18000 грн. Електроспоживання в спірній квартирі здійснювалося ОСОБА_2 самовільно. Крім того, позивач фактично вселився в спірну квартиру тільки 17.12.2013 року на підставі виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська виданого 20.11.2013 року у справі №200/7287/13ц. В звязку з тривалим порушенням його житлових прав, доведенням квартири до незадовільного стану, відключенням електро, газопостачання, неможливістю доступу до належного йому нерухомого майна вважає, що йому заподіяні матеріальні збитки та моральна шкода.

Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду пояснення на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені та матеріалами справи підтверджені наступні факти:

11 вересня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу серії ВРТ №348596 посвідченому нотаріально у сьомій дніпропетровській державній нотаріальній конторі за реєстр. №4-1560, позивач придбав належну ОСОБА_4 ? частину квартири АДРЕСА_2 та зареєстрував право власності в КП ДМБТІ ДОР 04.10.2012 року за №20361397.

Доказів реєстрації права власності на ? частину спірної квартири за відповідачем ОСОБА_3 не надано, відповідно викладеного в позовній заяві проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 є сином відповідача ОСОБА_3, яка дозволила йому всупереч волі іншого співвласника ОСОБА_4 в 2009 році, проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримала позовну заяву, викладені в ній факти не заперечила та доказами не спростувала.

25 січня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 (орендодавець) та відповідачем ОСОБА_2 (орендар) було укладено письмову угоду оренди ? частини спірної квартири, згідно умов якої орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасову користування ? частину спірної квартири в момент внесення передоплати за її користування. Орендар приймає на себе зобовязання по сплаті заборгованості за квартплатою та комунальним платежам, яка утворилася станом на 25.01.2013 р. та зобовязується до 01 числа кожного місяця сплачувати орендну плату за житло у розмірі 2000 грн. на місяць. Термін оренди встановлений до 01 квітня 2013 року.

Незважаючи на встановлений угодою строк внесення передплати до 26.01.2013 р. даний обовязок відповідачем2 ОСОБА_2 не виконаний, будь-яких доказів передачі коштів позивачу не надано.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2013 року у справі №200/7287/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування та вселення задоволено вимоги позивача, встановлено факт чинення перешкод в користуванні власністю ОСОБА_1, визначено порядок користування квартирою, вселено до неї позивача. Окрім того, встановлено, що власником ? частини квартири є ОСОБА_3

Відповідно до інтернет-витягу з порталу Дніпропетровської міської ради, станом на 01.08.2013 року за квартирою 45 будинку 26 по вул..Бородинській в м.Дніпропетровську наявна заборгованість:

перед КЖРЕВП Бабушкінського району в розмірі 2102,42 грн.;

перед КЖЕП №1 в розмірі 813,64 грн.;

перед КП Дніпроводоканал в розмірі 2758,42 грн.;

перед КП Жилсеріс-2 в розмірі 85,25 грн.;

перед МКП Дніпропетровські міські теплові мережі в розмірі 7329,19 грн.;

перед ТДВ Дніпрокомунтранс в розмірі 235,60 грн.;

перед ТОВ Грінко Дніпро в розмірі 210,13 грн.;

Відповідно до письмових пояснень третьої особи ПАТ Дніпрогаз, особовий рахунок №726745 оформлений на імя ОСОБА_3 Ії Генріховни, з якою було укладено договір газопостачання. Жодних заяв від співвласників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про переоформлення договору не надходило. Про зміну кількості наймачів квартири, в якій відсутній прилад обліку, сторони компанію не повідомляли. 20.12.2012 року на адресу споживача ОСОБА_2 було вручено попередження про припинення газопостачання через борг в сумі 1634,78 грн., а 19.01.2013 року газопостачання було припинено. При повторному огляді 17.12.2013 року працівниками ПАТ Дніпрогаз встановлено самовільне підключення до газопостачання ОСОБА_2 Станом на 31.01.2013 року заборгованість за спожиті послуги склала 1877,28 грн.

Відповідно до письмових пояснень третьої особи ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго з додатками, на позивача оформлений особовий рахунок №1573045, за яким станом на березень 2014 року наявний борг в розмірі 655,15 грн.

Згідно письмових пояснень третьої особи МКП Дніпропетровські міські теплові мережі, станом на 25.11.2013 року наявна заборгованість в розмірі 7964,17 грн.

Зібрані по справі докази та рішення суду від 08 жовтня 2013 року у справі №200/7287/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування та вселення переконують суд у тому, що відповідач ОСОБА_2 дійсно з 2009 року по теперішній час проживає в спірній квартирі та споживає комунальні послуги.

При цьому, будучі ознайомлений з позовними вимогами, клопочучи про відкладення розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 доказів плати за користування комунальними послугами суду не представив.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 811 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Крім того, статтею 815 ЦК України встановлено, що наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Виходячи із наявних в справі матеріалів встановлено, що відповідач1 ОСОБА_2 фактично прийняв у користування ? частину спірної квартири, належної позивачу, але у порушення умов укладеної ними 25.01.2013 р. угоди не виконав своїх обовязків, щодо внесення оплати за житло (орендної плати) та сплати за комунальні послуги, а після закінчення строку дії договору не звільнив наймане ним приміщення, чинив позивачу перешкоди в користуванні власністю, які були припиненні по примусовому вселенню до квартири позивача 17.12.2013 року.

Вина відповідача2 ОСОБА_3 у порушенні прав позивача виявляється в невнесенні плати за отримувані комунальні послуги та квартплати, що потягло за собою застосування з боку ПАТ Дніпрогаз та ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго оперативних санкцій у вигляді відключення електро та газопостачання в спірну квартиру, надання згоди на самовільну заміну газових труб, порушення права на доступ до належного йому житла.

Таким чином, оскільки судом встановлено користування квартирою відповідачем1 в межах дії угоди про найм, без відповідної сплати, остання підлягає стягненню на користь позивача в сумі 4387,12 грн., оскільки розрахунок боргу відповідачем не спростований і сумніву у суду не викликає.

Суд вважає доцільним задовольнити вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків з відповідача ОСОБА_2, що виразилось у безкоштовному користуванні часткою квартири позивача по спливу строку дії угоди оренди, та стягнути на користь позивача 11483,96 грн.

Вимоги позивача про виселення відповідача ОСОБА_2 разом з членами його сімї задоволенню не підлягають, оскільки містять невизначений обсяг осіб, без встановлених правових підстав їх проживання в квартирі, окрім того, відповідач ОСОБА_2 є сином співвласника квартири, а отже за її згоди може проживати в квартирі, відповідно до встановленого судом порядку її користування.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів поширення недостовірної інформації, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, не доведено заподіяння моральних втрат.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 плату за користування житлом в сумі 4387,12 за період з 26.01.2013 р. по 30.03.2013 року, матеріальні збитки в розмірі 11 483,96 грн., в всього 15 871,08 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова