Головуючий у першій інстанції: Курочка В. М.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої Н.В., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Одеський Торговий Дім « Сонячна долина плюс» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення шкоди у розмірі 14643 грн. 13 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ТОВ «Одеський Торговий Дім «Сонячна Долина Плюс» ( далі - позивач) звернулось до суду з позовом, у якому зазначило, що 13.06.2013 р. о 6 год. 30 хв. на перехресті вулиць Осіпова і В. Арнаутська, м. Одеси, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Мітцубісі Талант» реєстраційний номер НОМЕР_1, виїхав на перехрестя на заборонений для руху червоний сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним автомобіля з орендованим позивачем автомобілем марки «Шевроле Лачетти» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП орендований позивачем автомобіль марки «Шевроле Лачетти» був пошкоджений і згідно висновку спеціаліста-оцінювача сума завданих пошкодженням цього автомобіля збитків становить 46280 грн. 27 коп. Відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ВАТ HACK «Оранта», яка добровільно відшкодувала товариству вартість завданих пошкодженням автомобіля збитків з урахуванням ступеня зносу автомобіля у розмірі 31637 грн. 14 коп.

Оскільки розмір фактичної шкоди 46280 грн. 27 коп., завданої пошкодженням автомобіля, перевищує розмір страхового відшкодування - 31637 грн. 14 коп., позивач просив стягнути з ОСОБА_3 14643 грн. 13 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання тричі не з'явився, а тому справа розглянута судом за його відсутності.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи в апеляційному порядку повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток.

За змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у позові суд послався на те, що позивачем не надано достатніх доказів в обгрунтування розміру шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір

відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставини, що мають істотне значення.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право оренди позивача на автомобіль марки «Шевроле Лачетти» реєстраційний номер НОМЕР_2 підтверджено відповідним договором, (а.с. 10)

Вина ОСОБА_3 в порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого був пошкоджений орендований позивачем автомобіль підтверджена довідкою ДАІ та постановою судді Овідіопольського районного суду від 10.10.2013 р. (а.с. 14-15)

Висновком спеціаліста-оцінювача встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля з урахуванням фізичного зношеності автомобіля становить 31637 грн. 14 коп. , а вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування ступеня його фізичної зношеності становить 46280 грн. 27 коп. (а.с. 25-26)

ВАТ HACK «Оранта» 28.05.2014 р. в добровільному порядку виплатила позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 32227 грн. 14 коп., з яких відшкодування майнової шкоди - 31637 грн. 14 коп., що підтверджено випискою з банківського рахунку позивача та визнано самим позивачем, (а.с. 47).

Висновком спеціаліста-оцінювача встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля з урахуванням фізичного зношеності автомобіля становить 31637,14 грн., а вартість відновлюваного ремонту автомобіля без врахування ступеня його фізичного зношеності становить 46280,27 грн.

28.05.2014 р. Відповідачі виплатив нам страхове відшкодування в загальному розмірі 32227,14 грн., з яких відшкодування майнової шкоди становить 31637,14 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд задовольнити позов і стягнути з Відповідача 2 частину вартості відновлювального ремонту, яка не покрита страховим відшкодуванням у розмірі 14 643,13 грн.

Суд першої інстанції у своєму рішенні, посилаючись на п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» виходив з того, що відшкодування відбувається, тільки в тому випадку, якщо позивач надає докази того, що для відновлення пошкодженого автомобіля ним були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих із виробництва однорідних виробів.

Але з приводу цього слід зазначити, суд не досліджував та не з'ясовував чи проводив позивач відновлювальні чи ремонтні роботи постраждалого автомобіля. Станом на час розгляду справи позивач не проводив ніяких робіт щодо відновлення пошкодженого автомобіля.

Відповідно до абзацу 1 п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Пленум № 4) при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК, Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В абз. З п. 14 постанови Пленуму № 4 встановлено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Таким чином, висновки суду не відповідають обставинам справи, адже відновлення попереднього стану автомобіля на час розгляду не відбулось, а особа, відповідальна за шкоду (тобто Відповідачі) не заявляла вимоги щодо врахування зношеності.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В той же час, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки розмір фактичної шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням автомобіля перевищує суму, яка підлягає стягненню з страхової компанії, решта суми підлягає стягненню з власника застрахованого автомобіля, що спричинив ДТП.

В зв'язку з тим, що 28.05.2014 відповідачеві було перераховано страхове відшкодування у розмірі 32 227,14 гривень, позивач на підставі вказаних норм цивільного законодавства звертався з вимогами про стягнення з відповідача завданої ним шкоди. Розмір матеріальної шкоди, що була завдана позивачу відповідачем становить 14 643,13 грн.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ « Одеський Торговий Дім « Сонячна долина плюс» задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Одеський Торговий Дім «Сонячна долина плюс» 14643, 13 грн. та судовий збір 365, 40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.Г. Журавльов

О.С.Комлева