справа № 208/3048/14-ц
№ провадження 2/208/1429/14
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі Бардадим О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, вважає, що дії відділення ВД ФССНВУ в м. Дніпродзержинську - є незаконними, протиправними, як такі , що істотно звужують й обмежують мої соціальні гарантії,передбачені конституційними нормами й законодавчими актами, що регламентують соціальний захист прав громадянина, котрий одержав травму при виконанні професійних обов'язків за трудовим договором, його гідні умови життя.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, просить справу заслухати без її участі, проти позову заперечує та надала суду письмове заперечення на позов.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2004 року, при виконання професійних обов'язків , передбаченим трудовим договором, як машиніст конвеєру агломераційного цеху ВАТ "ДМКД ім. Ф.Е. Дзержинського" вона одержала важке травматичне ушкодження лівої руки. Комісією по розслідуванню нещасного випадку по результатам роботи було вкладено акти форми Н-5 та Н-1. За висновком МСЕК №1 26 січня 2005 р. позивачці первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. 30 січня 2008 р. МСЕК при черговому переогляді встановила 40% втрати працездатності та 3 група інвалідності безстроково.

Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську визначений середньомісячний заробіток у розмірі 695,56 грн. для нарахування й виплат страхових сум у зв'язку із втраченим заробітком при виконанні трудових обов'язків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначений середньомісячний заробіток у розмірі 695,56 грн. для нарахування й виплат страхових сум у зв'язку із втраченим заробітком при виконанні трудових обов'язків відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". При визначенні середнього заробітку на підставі п.10 ст.34 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" застосований Порядок обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26 вересня 2001р. № 1266. 3азначений розрахунок установлений на підставі довідки роботодавця - ВАТ "ДМКД"- про мою середню зарплату перед страховим випадком. З 26 січня 2005р. і по теперішній час відповідач - відділення ВД ФССНВУ в м. Дніпродзержинську - проводить нарахування й виплату щомісячних страхових коштів на підставі ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і діючих постанов Правління ФССНВ України виходячи із середньої зарплати для розрахунку страхових виплат у розмірі 695.56 грн.

26 вересня 2012 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача-відділення виконавчої дирекції ФССНВУ в м. Дніпродзержинську - із заявою про перерахунок щомісячних страхових виплат і виплати заборгованості, що утворилася, виходячи із законодавчо встановленого права визначення середньомісячного заробітку, рівному п'ятикратній мінімальній зарплаті за станом на 26 січня 2005р. в розмірі 1310,00грн.(262,00х5=1310).

Відділення ИД ФССНСУ у своїй відповіді на заяву інформувало її про те, що перерахунок і виплата щомісячних страхових виплат проводиться відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і постанов правління ФССНВ України й не вбачає при цьому яких-небудь порушень при нарахуванні й виплаті втраченого заробітку. В інформації про доходи за станом на 26 січня 2005р щомісячна страхова виплата становила 347,78 грн. при середньомісячній зарплаті для розрахунку коштів при втраті працездатності в розмірі 695,56 грн. За станом на 1 березня 2013р. відкоригована середньомісячна зарплата відповідно до коефіцієнтів постанов правління ФССНС України склала 2427,45 грн. при щомісячній страховій виплаті в розмірі 970,98 грн. і 40 % втрати професійної працездатності.

Заробіток у розмірі 695,56 грн. для нарахування й виплат страхових сум у зв'язку із втраченим заробітком при виконанні трудових обов'язків відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". При визначенні середнього заробітку на підставі п.10 ст.34 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" застосований Порядок обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26 вересня 2001р. № 1266. 3азначений розрахунок установлений на підставі довідки роботодавця - ВАТ "ДМКД"- про мою середню зарплату перед страховим випадком. З 26 січня 2005р. і по теперішній час відповідач - відділення ВД ФССНВУ в м. Дніпродзержинську - проводить нарахування й виплату щомісячних страхових коштів на підставі ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і діючих постанов Правління ФССНВ України виходячи із середньої зарплати для розрахунку страхових виплат у розмірі 695.56 грн.

26 вересня 2012 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача-відділення виконавчої дирекції ФССНВУ в м. Дніпродзержинську - із заявою про перерахунок щомісячних страхових виплат і виплати заборгованості, що утворилася, виходячи із законодавчо встановленого права визначення середньомісячного заробітку, рівному п'ятикратній мінімальній зарплаті за станом на 26 січня 2005р. в розмірі 1310,00грн.(262,00х5=1310).

Відділення ИД ФССНСУ у своїй відповіді на заяву інформувало її про те, що перерахунок і виплата щомісячних страхових виплат проводиться відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і постанов правління ФССНВ України й не вбачає при цьому яких-небудь порушень при нарахуванні й виплаті втраченого заробітку. В інформації про доходи за станом на 26 січня 2005р щомісячна страхова виплата становила 347,78 грн. при середньомісячній зарплаті для розрахунку коштів при втраті працездатності в розмірі 695,56 грн. За станом на 1 березня 2013р. відкоригована середньомісячна зарплата відповідно до коефіцієнтів постанов правління ФССНС України склала 2427,45 грн. при щомісячній страховій виплаті в розмірі 970,98 грн. і 40 % втрати професійної працездатності.

Представник відповідача заперечувала з наступних підстав, працюючи на посаді машиніста конвеєру на ВАТ "Дніпровський меткомбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" 18.10.2004 р. з позивачкою трапився нещасний випадок на виробництві та складений акт за ф. Н-1 від 21.10.2004 р. Згідно висновку МСЕК від 31 січня 2005 року позивачці встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Постановою від 22.04.2005 р. № 34 позивачці було призначена щомісячна страхова виплата у розмірі передбаченому Законом України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до п. 10 ст. 34 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України ("Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від 26 вересня 2001 р. N 1266 .

Перерахунки щомісячних страхових виплат позивачці здійснювались правильно, відповідно до підстав, визначених у ст. 29 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та розділу 3.8. „Перерахування розміру щомісячної страхової виплати у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки" Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджених постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 24.04.2007 р. № 24.

Відповідно до п. 3.8.2. перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводяться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Для перерахунку щомісячних страхових виплат позивачці застосовувались коефіцієнти підвищення страхових виплат у 2005 році - 1,238, у 2006 році - 1,203, у 2007 році - 1,183, у 2008 році - 1,125, у 2009 році - 1,063 , у 2010 році - 1,0, у 2011 році-1,102, у 2012 році - 1,176.

Отже відділення Фонду не порушило ні інтереси, ні право позивача на перерахунок щомісячних страхових виплат.

Згідно з ч.І ст.1195, ч.І ст.1197 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середньомісячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, норми Цивільного кодексу України регулюють інші правовідносини, а саме відшкодування шкоди потерпілому винною особою.

Цивільний кодекс України є актом універсальної дії, що застосовується до регулювання будь-яких відносин які знаходяться у сфері приватного права і не регламентуються спеціальним законодавством.

Спеціальний закон конкретизує порядок застосування загальних норм відносно будь-яких конкретних особистих ситуацій, які знаходяться в сфері дії загальної норми.

Положення глави 82 ЦК України місять загальні норми, що регулюють відносини по відшкодуванню шкоди, яка завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, в той час як порядок відшкодування шкоди у випадку втрати працездатності від нещасного випадку на виробництві передбачений спеціальним законом, яким є Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ''.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України лист від 26.12.2008 р. N758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" де сказано, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). А саме в даному випадку слід застосувати п.4. вищезазначеного листа "При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом". Цивільним кодексом України не скасовано Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно до преамбули цього Закону відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Постановою Пленуму ВСУ від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зі змінами та доповненнями зазначено, що при вирішені спорів щодо перерахування розміру страхових виплат судам необхідно мати на увазі, що воно проводиться лише з підстав, передбачених ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну й соціальну допомогу з інших підстав, зазначених позивачем.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови від 27.03. 1992 року № 6, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне страхування, Закону від 23.09. 1999 року № 1105-Х1V "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону від 14.10. 1992 року №2692-ХП "Про охорону праці" (в редакції Закону від 21.11.2002 року № 229-1V), Кодексу законів про працю України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів у тій частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно п. 12 вказаного Пленуму розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв'язку з ушкодженням здоров'я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Крім того, згідно частини 2 ст. 999 ЦК України до відносин, які випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

В даному випадку правовідносини між позивачем і відповідачем регулюються іншим актом цивільного законодавства, а саме: Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Саме статтею 34 цього Закону передбачено спеціальний порядок встановлення сум щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, згідно якого сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеню втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Пунктом 10 цієї ж статті встановлено, що середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже законодавством про страхування від нещасного випадку встановлено спеціальний порядок відшкодування шкоди в результаті нещасного випадку на виробництві.

Оскільки ст.1197 ЦК України встановлює порядок відшкодування шкоди з інших підстав, ніж Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", то зазначена норма ЦК не може застосовуватись у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відділення Фонду, як робочий орган Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснює самостійне загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності. Фонд, як державний орган, повинен діяти у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, а саме: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Отже Позивачка не набула права на перерахунок сум щомісячних страхових виплат згідно до ст. 1197 ЦК України, а тому, на підставі вищенаведеного, відділення Фонду вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.