Номер провадження 2/754/6308/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2014 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарі Малинці А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „„Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на той факт, що 08.12.2011 року між ними та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до АТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним 11.10.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, за яким крім того, з метою виконання зобов'язань було укладено договір поруки від 11.10.2006 року з поручителем ОСОБА_2 Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23.09.2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом 582.774,02 грн. Оскільки станом на 05.09.2014 року від дати рішення суду за відповідачами нараховано суму заборгованості у розмірі 530.216,58 грн., а тому вони вимушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник ПАТ "Дельта Банк" до судового засідання повторно не з'явилась, про розгляд справи неодноразово повідомлялась судом з зазначенням про обов'язковість явки в судове засідання, про що свідчать копії листів (а.с.38, 56).

Разом з тим, представник позивача - Павлюк А.А. надіслала на адресу суду заяви, у яких просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 42, 60).

За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника ПАТ «Дельта Банк».

Представник відповідачів - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, пояснила, що позивачем в обґрунтування розміру своїх позовних вимог не надано жодного належного розрахунку в їх підтвердження, крім того, зазначила, що порука за якою повинна відповідати відповідач ОСОБА_2 загалом припинила свою дію 23.05.2014 року, оскільки банк до цієї дати від дня ухвалення рішення Деснянського районного суду м.Києва не пред'явив позов до поручителя.

Заслухавши пояснення представника відповідачів - ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем - ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2006 року, відповідно до умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит у сумі 50000 доларів США строком до 11.10.2016 року, а останній зобов'язався погасити кредит з відсотками, щомісячними платежами (а.с.6-12, 13-15).

11.10.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк», відповідачем ОСОБА_1 і відповідачкою - ОСОБА_2, укладено договір поруки № 48747 за умовами якого, відповідачка - ОСОБА_2 зобов'язалася нести солідарну з відповідачем - ОСОБА_1 відповідальність у разі невиконання останнім своїх договірних зобов'язань перед банком (а.с.16-17).

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк», до останнього перейшло право вимоги від імені ПАТ «УкрСиббанк» до відповідачів за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.10.2006 року (а.с.27, 28-29).

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 23.09.2013 року позовом ПАТ «Дельта Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача 582.774,02 грн. - заборгованості за кредитом і відсотками, а також судові витрати по 1.720,50 грн. з кожного з відповідачів (а.с.18-19).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачено, що за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,3% річних.

Згідно п. 5.7, кредитного договору, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п.2.1 договору, та інше майно позичальника.

Відповідно до п.7.1, кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту, всієї суми, або частини та/або термін сплати процентів за кредит, та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у наступному порядку, а саме в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквівалент) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості і розраховується за методом "факт 360" (метод "факт 360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України на момент її нарахування.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед банком станом на 30.10.2014 року становить 950.130,78 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 39.155,30 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 507.170,30 грн., та заборгованості за відсотками в сумі 34.198,08 дол.США, які складаються з нарахованих відсотків на поточну суму заборгованості за відсотковою ставкою 16,3 % річних а всього у розмірі 4.969,38 дол. США та відсотків на прострочену суму заборгованості за відсотковою ставкою 32,6 % річних а всього у розмірі 29.238,70 дол. США що згідно курсу НБУ складає у загальному розмірі 442.960,48 грн. (а.с.45).

Дослідивши надані суду докази в їх сукупності, та надавши їм оцінку, враховуючи той факт, що представник позивача викликалась неодноразово в судове засідання та була направлена копія заперечень представника відповідачів з зазначенням невідповідності проведених позивачем нарахувань, однак представник в судове засідання не з'явилась, та не надала суду належних доказів в обґрунтування здійсненого позивачем розрахунку, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості відповідачів, не відповідає умовам, викладеним у кредитному договорі та договорі поруки, здійснені позивачем нарахування не відповідають розміру відсоткових ставок, визначених умовами вищевказаних договорів, а відтак належних доказів, що підтверджували б розмір заборгованості відповідачів перед позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні заявлених ними вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, не підлягає відшкодуванню позивачу понесені витрати по сплаті судового збору, у зв'язку з відмовою у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 57, 58, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 610, 629, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству „„Дельта Банк» в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько