АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7983/14 Головуючий 1 інстанції - Шарко О.П.
Справа № 645/3510/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 березня 1992 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 140.

ОСОБА_1 звернулася в свою чергу до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 700 гривень щомісячно.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного подружжя відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду в частині відмови у задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що внаслідок захворювань вона потребує постійного довготривалого та коштовного лікування, що включає хіміотерапію та вживання гормональних та біопрепаратів, потребує довготривалої та затратної реабілітації, санаторно- курортного лікування, знаходження в лікувально-оздоровчих центрах, потребує особливого режиму харчування, сторонньої допомоги та догляду. До того ж значні витрати на сьогоднішній день припадають на оплату комунальних платежів (майже 1500,00 гривень на місяць). При цьому її доходів (заробітної плати та призначеної пенсі) не вистачає для забезпечення належного лікування та реабілітації, а тим більше не вистачає для забезпечення встановленого законодавством прожиткового мінімуму.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу суд першої інстанції виходив з того, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, пояснивши, що почуття, на яких виник шлюб, ним втрачені. Відповідач не спростувала доводи позивача про обставини, які передували припиненню їх сімейного життя, зокрема, про те, що вона не вживала належних заходів до утримання сім'ї. Суд вважає,що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому шлюб слід розірвати. В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Відмовляючи в задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує заробітну плату та пенсію, у зв'язку з чим, позивач на даний час не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її доходів, значено перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Сам по собі факт нижчого матеріального рівня життя того з подружжя, який вимагає аліментів, порівняно з матеріальним рівнем життя другого з подружжя не може бути підставою для визнання його таким, що потребує матеріальної допомоги.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, вимогам закону та зібраним у справі доказам.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 березня 1992 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому розірвав шлюб. В цій частині сторони рішення не оскаржили.

Згідно ч. 2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.З ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Як вбачається з довідки МСЕК №622177 від 18.07.2011 року, ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи безстроково, з 18.07.2011 року, є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності ( а. с. 23,24). Вона просить про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 700 гривень щомісячно.

Згідно наданих медичних довідок ОСОБА_1 страждає на ревматоїдний артрит, сіро позитивний поліартрит, цукровий діабет, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, серцеву недостатність( а. с. 25-30).

Згідно довідки про доходи №12-10/1670 від 11.09.2014 року ОСОБА_1 працює на посаді асистента кафедри перинатології та гінекології Харківської післядипломної освіти, загальна сума доходу за період з 01.01.2014 року по 31.08.2014 року, становить 45843 грн. 85 коп.( а. с. 72).

Згідно довідки управління пенсійного фонду у Фрунзенському районі м.Харкова від 16 вересня 2014 року, ОСОБА_1 за період січень-вересень 2014 року отримала пенсію у розмірі 14887 гривень 02 копійки ( а. с. 85).

Відповідно ч.З ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлює у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для осіб, які втратили працездатність, - 949 гривень.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач отримує заробітну плату та пенсію, у зв'язку з чим, позивач на даний час не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її доходів, значено перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Сам по собі факт нижчого матеріального рівня життя того з подружжя, який вимагає аліментів, порівняно з матеріальним рівнем життя другого з подружжя не може бути підставою для визнання його таким, що потребує матеріальної допомоги.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатного подружжя..

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: