справа № 462/4078/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 183429 грн. заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 15101,34 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 08.10.2009 року він позичив відповідачу гроші в сумі 22900 доларів США, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ 183429 грн., які ОСОБА_2 зобов'язувалася повернути до 08.11.2009 року. В подальшому - 28.11.2009 року та 03.12.2009 року, згідно боргових розписок та додатків №1, 2 до договору позики від 08.10.2009 року строк повернення позики було продовжено відповідно до 01.12.2009 року та 10.12.2009 року. Проте, по даний час відповідач грошей не повернула, ухиляється від сплати боргу, чому він просить стягнути з ОСОБА_2 вказану суму боргу, а також три відсотки річних від простроченої суми, що за період з 01.01.2010 року по 30.09.2012 року складає 15101,34 грн.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.40), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідача, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок» (а.с.33-37), в судове засідання повторно не з'явилася.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику

(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України, а ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, 08.10.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого позичальник отримала від позивача ОСОБА_1 22900 доларів США, що на день складання позовної заяви становить за офіційним курсом НБУ 183429 грн. (а.с.6), та що відповідач зобов'язувалася повернути позивачу суму позики до 08.11.2009 року. Наведені обставини підтверджуються письмовою розпискою відповідача (а.с.7).

Згідно боргових розписок від 28.11.2009 року та 03.12.2009 року і додатків №1, 2 до вказаного договору позики від 08.10.2009 року строк повернення позики продовжено до 01.12.2009 року та 10.12.2009 року відповідно (а.с.7-11).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов'язання не виконав і коштів не повернув.

Згідно п.п.3.5 договору у разі невиконання боргового зобов'язання позичальником настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, якщо позичальник вчасно не повернув борг, то він зобов'язаний на вимогу позикодавця сплатити його з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом (а.с.6).

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути три відсотки річних від простроченої суми за період часу з 01.01.2010 року по 30.09.2012 року, що згідно розрахунку (а.с. 3) становить 15101,34 грн., з таким розрахунком суд погоджується, оскільки він є коректним.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що докази повернення позивачу грошей відповідачем за договором позики відсутні, як і відсутні докази неодержання відповідачем вказаних сум позики, тому суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 183429 грн. заборгованості за договором позики від 08.10.2009 року та 15101,34 грн. - три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1985,31 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610-612, 625, 1046-1050 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2) 183429 (сто вісімдесят три тисячі чотириста двадцять дев'ять) гривень заборгованості за договором позики від 08.10.2009 року та 15101 (п'ятнадцять тисяч сто одну) гривню 34 копійки - три відсотки річних від простроченої суми, а всього - 198530 (сто дев'яносто вісім тисяч п'ятсот тридцять) гривень 34 копійки.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2) 1985 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 31 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Залізничний районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.