Справа № 308/6429/14-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2014 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги мотивує тим, що 11.05.1991 р. позивач та відповідач уклали шлюб, який 17.12.1999 р. було розірвано. Від вищевказаного шлюбу у сторін по справі є повнолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається на денній формі навчання в Ужгородському вищому комерційному училищі КНТЕУ з 02.09.2013 р. по 30.12.2014 р. Відповідач в свою чергу не зважаючи на те, що спільна дитина навчається на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліменти до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчатися. 12.08.2014 р. позивач звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути заяву без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, актовий запис № 413 від 30.07.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 22.03.1996 року в книзі ЗАГС зроблено відповідний актовий запис за №291, батьками якої зазначено ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати).
Згідно довідки №205 від 19.05.2014 р. виданої директором УВКУ КНТЕУ - Л.П. Гондорич: ОСОБА_3 дійсно навчається на денній формі навчання в Ужгородському вищому комерційному училищі КНТЕУ з 02.09.2013 р. по 30.12.2014 р. за професією покоївка, черговий по поверху(готелю, кемпінгу, пансіонату), адміністратор.
Відповідно до довідки №2254 від 13.06.2014 р. про склад сім`ї зареєстрований у житловому приміщенні/будинку осіб виданої КПП ЖРЕР №4 ОСОБА_3 проживає разом з позивачем (матір'ю) - ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне та сімейне становище позивача, відповідача, який згідно матеріалів справи офіційно не працевлаштований, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до чого з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на утримання ОСОБА_3 аліменти до досягнення нею 23-х років або до закінчення навчання, починаючи з 21.05.2014 року.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183, 198, 199, 200 СК України суд, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код в матеріалах справи відсутній) на користь ОСОБА_1, мешканки АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення нею 23-х років або до закінчення навчання, починаючи з 21.05.2014 року.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканця АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код в матеріалах справи відсутній) на користь держави 243,60 грн. судового збору.
Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.