УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Ніколаєнко І.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості поліпшень орендованого нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості поліпшень орендованого нерухомого майна.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно нежитлові приміщення 1-го поверху № ІІ, ІІІ, 1-13, 15-19 в літ «А-3», загальною площею 224,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Потебні, буд. 4.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що сума позовних вимог становить 248700 грн., що є вартістю ремонту нерухомого майна. Позивач зазначає, що йому невідомо про наявність у відповідачів іншого майна. Усе майно відповідача ОСОБА_2 було реалізовано у 2011 році під час процедури банкрутства. На теперішній час нерухоме майно за адресою: м. Харків, вул. Потебні, 4, на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_3 Позивач зазначає, що у разі відмови відповідачів від задоволення його вимог, ці вимоги можуть бути задоволені за рахунок раніше орендованого нею нерухомого майна.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зміст позовної заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускаєтья на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву по суті, з урахуванням визначеного порядку, суд вважає, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення це може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, у заяві не обґрунтована співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, їх необхідність і достатність для забезпечення виконання можливого судового рішення. Також суд вважає, що задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, може порушити права та інтереси інших осіб.

В звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ніколаєнко І.В.