Справа № 369/9204/14-ц
Провадження № 2/369/3705/14
23 жовтня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді - Волчка А.Я.,
за участю секретаря - Ткачук Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно утримуваних коштів, отриманих ним за нікчемним правочином.
Заявлені вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що в січні 2008 року вони з відповідачем ОСОБА_2 домовились про придбання у останнього земельної ділянки за суму 100 000,00 (сто тисяч) доларів США. В зв'язку з тим, що у відповідача не були оформлені правовстановлюючі документи на земельну ділянку, він попросив позивача для цієї мети передати йому завдаток у розмірі 6000 доларів США. Для того, щоб уникнути додаткових витрат на нотаріальні послуги, сторони домовились укласти між собою попередній договір у простій письмовій формі. На підставі цього письмового попереднього договору від 28 січня 2008 року позивач передала відповідачу 6 000 доларів США. В подальшому відповідач неодноразово посилався на значні складнощі у виготовленні правовстановлюючих документів, а згодом взагалі став уникати позивача. Позивач вважає попередній договір від 28.01.2008 нікчемним через недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, тому вважає що відповідач отримав 6 000,00 (шість тисяч) доларів США без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути у повному обсязі. В зв'язку з цим позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно отримані грошові кошти у сумі 81 956,45 грн (вісімдесят одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят шість грн 45 коп.) та витрати у зв'язку із сплатою судового збору в сумі 819,56 грн.
У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, та просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
За письмовою згодою представників позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що 28 січня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписали попередній договір щодо придбання у відповідача об'єкту нерухомості, який заходиться за адресою: АДРЕСА_1 за суму 100 000,00 (сто тисяч) доларів США. Попередній договір від 28 січня 2008 року сторонам не був посвідчений нотаріально.
Як вбачається зі змісту попереднього договору від 28 січня 2008 року позивачем ОСОБА_1 було передано відповідачу ОСОБА_2 3 500,00 (три тисячі п'ятсот) доларів США в момент підписання договору та додатково, 26.03.2008, було передано 2 500,00 (дві тисячі п'ятсот) доларів США.
Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, вказані грошові кошти в загальному розмірі 6000 доларів США були передані ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, для того щоб останній у розумні строки отримав державний акт приватизації та відповідні документи необхідні для оформлення договору купівлі-продажу.
Судом встановлено, що відповідачем дійсно отримані грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США, що підтверджується положеннями попереднього договору від 28 січня 2008 року. Також факт отримання грошових коштів достовірно підтверджується матеріалами, отриманими в результаті перевірки Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області заяви про злочин ОСОБА_1, а саме Висновком Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 05.08.2014 встановлено, що всього громадянином ОСОБА_2 від ОСОБА_1 отримано 6 000,00 (шість тисяч) доларів США та відповідачем цей факт визнано.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Положеннями ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Тому попередній договір від 28.01.2008 є нікчемним через недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.
За правилами ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Виходячи зі змісту ст. 635 Цивільного кодексу України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
За правилами ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.
З огляду на ст. 1212 Цивільного кодексу України до відсутності правової підстави стаття відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним або коли закінчився строк дії договору, на підставі якого особа користувалася майном, тощо.
Таким чином, попередній договір від 28 січня 2008 року відповідно ст. 635, 657 Цивільного кодексу України мав бути укладений у письмовій формі і підлягав нотаріальному посвідченню. Але всупереч діючому законодавству був укладений у простій письмовій формі.
На підставі ст. 220 Цивільного кодексу України, попередній договір від 28 січня 2008 року є нікчемним та не створює для сторін юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю та кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 6 000,00 доларів США були отримані відповідачем безпідставно та мають бути повернуті позивачу.
У зв'язку з тим, що грошові кошти були отримані відповідачем у доларах США відповідна сума підлягає перерахунку відповідно офіційному курсу НБУ гривні до долару США, що станом на 26 серпня 2014 року складає 13,659408, тому на сьогоднішній день відповідач повинен повернути позивачу 6000*13,659408 = 81 956,45 грн (вісімдесят одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят шість грн 60 коп.).
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв'язку з чим із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, сплачений останньою судовий збір у розмірі 819,56 грн.
Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 15, 16, 216, 220, 657, 1212 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 15, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) безпідставно отримані грошові кошти у сумі 81 956,45 грн (вісімдесят одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят шість грн 45 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати у зв'язку із сплатою судового збору в сумі 819,56 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. Я. Волчко