Справа № 441/1210/14 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/783/6292/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: апелянта - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану АДРЕСА_1, не чинити перешкоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого АДРЕСА_1 у побаченні та спілкування з сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановлено наступний порядок участі батька - ОСОБА_3 у вихованні неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

- визнано за ОСОБА_3 право на спілкування та бачення із неповнолітнім сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, три рази на тиждень із правом ночівлі за місцем проживання батька без шкоди навчальному процесу;

- визнано за ОСОБА_3 право на спільний відпочинок з неповнолітнім сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном не більше, ніж по 15 днів до трьох разів на рік із правом виїзду за межі постійного місця проживання, в межах України.

Вирішено питання судового витрат.

Дане рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що позивач із сином їздить на відпочинок до своїх батьків, які проживають в Волинській області, Маневицького району, с. Прилісне, яке входить в перелік населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Внаслідок цього, перебування на відпочинку у батьків позивача зашкодить здоров`ю сина, яке і так є незадовільним, що підтверджується додатком №1 результатів диспансерного огляду та обліку захворювань, згідно з яким ОСОБА_5 - ІІ гр. здоров`я. Таким чином, враховуючи вище наведене просить суд змінити рішення суду першої інстанції виключивши з нього пункт у якому йдеться про право на спільний відпочинок, з неповнолітнім сином - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном не більше, ніж по 15 днів до трьох разів на рік із правом виїзду за межі постійного місця проживання.

В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Городоцької районної державної адміністрації не з`явився хоча був належним чином повідомлений (а.с.72). що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а після припинення їх шлюбних відносин син проживає з матір'ю по місцю її проживання за адресою АДРЕСА_1.

Окрім того, судом встановлено, що між батьками не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні дитини, який проживає окремо, у зв'язку із тим позивач ОСОБА_3, звернувся у Службу у справах дітей Городоцької РДА із заявою щодо його участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5.

Відповідно до копії розпорядження голови Городоцького РДА № 232 від 13.04.2011 року (а.с.7), №304 від 11.05.2011 року (а.с.9) та №275 від 03.06.2013 року (а.с.11) на підставі висновків Служби у справах дітей райдержадміністрації №24 від 05.04.2011 року (а.с.6), №29 від 29.04.2011 року (а.с.8) та №30 від 30.05.2011 року (а.с.10), позивачу надано право бачитись та спілкуватись з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, 3 рази в тиждень за попередньою домовленістю з матір`ю малолітнього та за умови ночівлі дитини з матір`ю вдома.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Стаття 153 СК України передбачає право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог районний суд правильно прийшов до висновку про визначення часу спілкування у вихованні сина ОСОБА_5 три рази на тиждень із правом ночівлі за місцем проживання батька без шкоди навчальному процесу та спільного відпочинку з малолітнім сином терміном не більше, ніж по 15 днів до трьох разів на рік із правом виїзду за межі постійного місця проживання, в межах України, оскільки участь позивача у вихованні сина є його правом та обов'язком та беручи до уваги рекомендований спосіб органом опіки та піклування.

Доводи апелянта про те, що виїзд за межі постійного місця проживання буде суперечити інтересам дитини колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останій відповідно в порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України належними та допустимими доказами цього не довів.

З урахуванням викладеного, місцевий суд, надавши належну правову оцінку встановленим у справі обставинам та нормам чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, а доводи апелянта не спростовують висновків суду.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 серпня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна