МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2/521/6833/14
04 грудня 2014 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Бондаренко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Положеннями п. 2.1 Кредитного договору встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника.
04 грудня 2007р. в забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати по кредитному договору №30/259-Н від 04.12.2007р., як солідарний боржник з ОСОБА_4, у випадку не виконання останнім своїх зобов'язань за кредитом.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Представник позивача, діюча за довіреністю від 24.12.2013р., в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.28,49).
Крім того, представник позивача просила суд розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідачів в судові засідання, про що надала відповідну заяву (а.с.49).
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.43,44,45,47).
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч. ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Матеріалами справи, що ПАТ ««Креді Агріколь Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків АТ «Індустріально-експортний банк», є юридичною особою, яка має круглу печатку, штампи і бланки зі своїм повним найменуванням і зображенням фірмового знаку, що підтверджується статутом та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.29-31,32).
Положеннями п. 2.1 Кредитного договору встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника.
04 грудня 2007р. в забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати по кредитному договору №30/259-Н від 04.12.2007р., як солідарний боржник з ОСОБА_4, у випадку не виконання останнім своїх зобов'язань за кредитом (а.с.19-20).
- простроченої заборгованості за кредитом - 264,48 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 3460,01грн.);
- нарахованих відсотків за період з 01.09.2014р. по 18.09.2014р. - 139,27 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1821,97грн.);
- пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної винагороди - 81,97 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1072,36грн.).
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості від 18.09.2014р. відповідно до умов кредитного договору №30/259-Н від 04.12.2007р. (а.с.17).
Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобов'язань ухиляються.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями.
Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.
Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.
Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі однім із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Встановлено, що умовами п.п.2.1 договору поруки від 04.12.2007р., укладеного між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_3 передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.
Тому, позивач має право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин, що підтверджується направленою на адресу відповідачів повідомленням-вимогою про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.21).
Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядилися на свій розсуд.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 3130,42грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.
Керуючись ст.ст.610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
- простроченої заборгованості за кредитом - 264,48 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 3460,01грн.);
- нарахованих відсотків за період з 01.09.2014р. по 18.09.2014р. - 139,27 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1821,97грн.);
- пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної винагороди - 81,97 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1072,36грн.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими особами, які брали участь у справі, заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя: О.М. Сегеда