Справа № 466/9838/13 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/6547/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Левика Я.А., Ніткевича А.В.,

Секретар: Гацій І.І.

З участю: представника позивача Жарського І.Р., представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_4 з участю третьої особи ОСОБА_5, про звернення стягнення на заставне майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено повністю.

Вилучено у ОСОБА_4 та передано ПАТ КБ "Приватбанк":

- предмет застави - автомобіль Renault, модель: Magnnum, рік випуску: 2001, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі: НОМЕР_7;

- комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Renault, модель: Magnnum, рік випуску: 2001, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі: НОМЕР_7, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_4;

- предмет застави - автомобіль , модель: Magnnum, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі: НОМЕР_8;

- комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Renault, модель: Magnnum, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі: НОМЕР_8;

- предмет застави - напівпричіп Fruehauf, 1998 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_9;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - напівпричіпа Fruehauf, 1998 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_9;

- предмет застави-напівпричіп Krone, 1998 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_10;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - напівпричіпа Krone, 1998 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_10.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М3-35 від 22.05.2007 року та кредитним договором № М3-48 від 06.09.2007 року, в сумі 1050086,15 Доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.12.2013 року складає 8390188,34 грн.:

- звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль , модель: Magnnum, рік випуску: 2001, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі: НОМЕР_7, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_4, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль , модель: Magnum, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний, № кузова/шасі НОМЕР_8:, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_4, звернуто стягнення на напівпричіп Fruehauf, 1998 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_9, що належить на праві власності Відповідачу ОСОБА_4, а також звернуто стягнення на напівпричіп Krone, 1998 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_10, шляхом продажу вказаних автомобілей та напівпричіпів ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договорів купівлі-продажу будь-якими способами з іншими особами-покупцями, зі зняттям вказаних автомобілей та напівпричіпів з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „Приватбанк" судовий збір в сумі 3654, 00 грн.(три тисячі шістсот п"ятдесят чотири грн.)

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм чинного законодавства. Стверджує, що він ніколи не являвся боржником за кредитними договором та про існування укладеного між позивачем та третьою особою ОСОБА_5 кредитного договору та договору застави йому стало відомо з повідомлення отриманого від ПАТ "Приватбанк" 18.11.2013 року. Тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про порушення ним взятих зобов"язань та вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України. Розглядаючи позов суд не з"ясував у кого в даний час знаходяться транспортні засоби та не врахував, що такі він повернув ОСОБА_5 через їх несправність ще в 2010 році, а ОСОБА_5 повернув йому сплачені за транспортні засоби і причепи кошти. Враховуючи дані пояснення суд повинен був залучити до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_5 Тому вважає даний позов до нього безпідставним та просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог про вилучення у ОСОБА_4 та передачі ПАТ "Приватбанк" предметів застави та в частині належності на праві власності ОСОБА_4 заставного майна та продажу від його імені.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Жарського І.Р., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приватбанк" ( на даний час ПАТ КБ "Приватбанк") та третьою особою по справі ОСОБА_5 було укладено кредитні договори, а саме: договір № МЗ-35 від 22.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_5 23.05.2007 року отримав кредит в розмірі 115 000,00 доларів США із сплатою відсотків за користування у розмірі 14,0 % в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 21.05.2012 року ( а.с. 19-24);

Договір №МЗ-48 від 06.09.2007 року, згідно якого ОСОБА_5 06.09.2007 року отримав кредит в розмірі 195 000,00 Доларів США із сплатою відсотків за користування у розмірі 13,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 05.09.2012 року;

Договір застави автотранспорту від 23.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № МЗ-35 від 22.05.2007 року надає в заставу ЗАТ КБ "Приватбанк" наступні транспортні засоби: VOLKSWAGEN T 5, 2004 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_15,0б"єм двигуна 1896 куб. см., вантажопасажирський, д.н. НОМЕР_1;

AUDI TT COUPE 1,8 1999 року випуску, сірого кольору, шассі НОМЕР_11 1781 куб.см, легкове купе, д.н. НОМЕР_2;

RENAULT MAGNUM, 2001 року випуску, жовтого кольору, шассі НОМЕР_12 об"ємом 12000 куб. см, вантажний д.н.НОМЕР_14;

RENAULT MAGNUM, 2001 року випуску, білого кольору, шассі НОМЕР_13, об"єм 12000 куб. см., вантажний, д.н. НОМЕР_3, які належать ОСОБА_5 ( а.с. 35-38).;

Договір застави автотранспорту від 06.09.2007 року згідно якого ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № М3-48 від 06.09.2007 року надає в заставу ЗАТ КБ "Приватбанк" наступні транспортні засоби: RENAULT MAGNUM, 1999 року випуску , білого кольору, шасі НОМЕР_16, об"єм 11966 куб.см, вантажний сідловий тягач, д.н.з.НОМЕР_17;

RENAUL MAGNUM, 1998 року випуску, білого кольору, шасі НОМЕР_20, об"ємом 11900 куб.см вантажний сідловий тягач, д.н.з. НОМЕР_21, KRONE, 1998 року випуску шассі НОМЕР_19, напівпричіп, д.н.з. НОМЕР_18;

TRAILOR 1995 року випуску сірого кольору шассі НОМЕР_22, 12100 куб.см, вантажний д.н.з. НОМЕР_4;

YOLYO FN 12, 1998 року випуску, білого кольору шасі НОМЕР_23,12100 куб.см, вантажний д.н.з. НОМЕР_5;

ПР FRUEHAUF, 1998 року випуску,шасі НОМЕР_24, напівпричіп д.н.з.НОМЕР_26;

ПР FRUEHAUF, 1998 року випуску шасі НОМЕР_25, напівпричіп д.н.з НОМЕР_27;

MERCEDTS- BENZ S 500, 2000 року випуску, шасі НОМЕР_28 4973 куб.см, легковий седан, д.н.з. НОМЕР_6,- всі транспортні засоби належали ОСОБА_5 на праві власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_5 умов договору належним чином не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість.

В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов"язання за кредитним договором не виконує, предмет застави банку не передав.

Матеріалами справи та судом належно встановлено, що транспортні засоби на які позивач просить звернути стягнення були відчужені позичальником ОСОБА_5 відповідачу по справі ОСОБА_4 та дана обставина визнана останнім в суді першої інстанції та представником відповідача в суді апеляційної інстанції.

Наведене підтверджується біржовими угодами товарної біржі "Формула-плюс" від 02 квітня 2009 року ( а.с.75-82), чого не заперечив представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що в подальшому транспортні засоби були ним повернені ОСОБА_5, оскільки мали неналежний технічний стан не підтверджується жодними доказами, окрім усних пояснень представника відповідача.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Вирішуючи спір, суд правильно посилався на норми матеріального права, що регулюють зазначені правовідносини та прийшов до вірного висновку, що оскільки ПАТ "Приватбанком" заявлено позовні вимоги саме з підстав, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави( ч.6 ст.20 ЗУ "Про заставу"), відтак очевидним є факт, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю є неможливим без фактичного знаходження предмета застави у володінні ПАТ КБ "Приватбанк".

У відповідності до вимог ч.2 ст.586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Тому безпідставними є твердження апелянта про те, що боржник ОСОБА_5 мав би бути відповідачем у справі, а не третьою особою, оскільки така позиція апелянта не відповідає предмету, підставі та змісту позову, яким є не стягнення кредитної заборгованості з позичальника, а звернення стягнення на заставлене майно, яке перейшло до нового власника.

Відповідачем ОСОБА_4 та його представником не надано суду жодних доказів про повернення ОСОБА_5 чи вибуття від нього іншим способом спірних транспортних засобів, які підлягають передачі ПАТ "Приватбанку" згідно договору застави за оспорюваним відповідачем судовим рішенням.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в і д х и л и т и .

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

Я.А.Левик