Справа № 2-2/11
Провадження № 2/500/1/13
УХВАЛА

іменем України

03 листопада 2014 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Грубіян Л.І.

при секретарі Матвійчук Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїл заяву Міністерства інфраструктури України, заяву директора державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях про розяснення рішення суду по цивільній справи за позовам ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, Державного департаменту морського та річного транспорту України, державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях, про визнання застосованих дисциплінарних стягнень безпідставними та незаконними, та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

18.04.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по вищевказаній цивільній справі № 2-2/11 ухвалено рішення згідно якого позов ОСОБА_1 задоволено частково. А саме суд вирішив: Скасувати п. 1 наказу Міністерства транспорту України № 86 від 11.02.2002 року та п. 2 наказу Міністерства транспорту України № 186 від 22.03.2002 року в частині застосування дисциплінарного стягнення, оголошення догани директору ДП Устьдунайводшлях ОСОБА_1.

- Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства Устьдунайводшлях в межах дії контракту по 25 вересня 2003 року.

- Стягнути з Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17517 (сімнадцять тисяч пятсот сімнадцять грн.) 24 коп. з утриманням з вказаної суми всіх обовязкових платежів.

- Стягнути з Державного підприємства водних шляхів Устьдунайводшлях на користь ОСОБА_1 7(сім тисяч) грн. моральної шкоди та 2(дві тисячі грн.) за правову допомогу адвоката.

10.09.2013 року представник Міністерства інфраструктури України ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про розяснення рішення суду, в частині дати поновлення на роботі на посаді директора та дати і порядку звільнення з посади директора ДП Устьдунайводшлях.

23.12.2013 року представник ДПВШ Устьдунайводшлях ОСОБА_3, звернувся з заявою про виправлення описки у вищевказаному рішенні , а саме указати юридичну особу, яка повинна поновити ОСОБА_1 на роботі.

20.01.2014 року до суду звернувся з заявою в.о. директора ДП ВШ Устьдунайводшлях ОСОБА_4, також просить розяснити рішення суду щодо юридичної особи, яка має виконати рішення в частині поновлення на роботі.

Стягувач ОСОБА_1, не заперечував проти розяснення рішення, якщо воно для відповідачів є не зрозумілим.

Представник відповідача ДПВШ Устьдунайводшлях ОСОБА_5, підтримав подання просив надати розяснення.

Представник Міністерства інфраструктури України викликався, в судове засідання не зявився.

Відповідно до п. 6.1. ст. 6 Статуту ДПВШ Устьдунайводшлях (у редакції 2000 р.) наймання керівника здійснюється Державним департаментом морського та річкового транспорту, шляхом укладення з ним контракту.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1, наказом від 25.09.2000 р., за № 82 К Державного департаменту морського та річкового транспорту Міністерства транспорту України був призначений на посаду директора ДП ВШ Устьдунайводшлях на умовах контракту.

Наказом Міністерства транспорту України 25.04.2002 року за № 279 ОСОБА_1, звільнено із займаної посади з 30.04.2002 року за невиконання умов укладеного контракту із достроковим розірванням контракту від 25.09.2000 року № 14 п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року за № 337 Про внесення змін до наказу від 25.04.2002 року № 279 внесено зміни про звільнення директора ДП ВШ Устьдунайводшлях ОСОБА_1, із займаної посади з 28.05.2002 року за невиконання умов укладеного контракту із достроковим розірванням контракту від 25.09.2000 року №14 п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Міністерство транспорту України перейменовано на Міністерство інфраструктури України.

З вище викладеного витікає, що оскільки ОСОБА_1 був звільнений з роботи наказом Міністерства транспорту(інфраструктури) України, то і поновленим на попередній роботі він має бути наказом Міністерства інфраструктури України на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 18.04.2013 року. Дата поновлення на роботі є дата звільнення тобто з 28.05.2002 року, підстава набрання чинності рішення суду. Датою звільнення являється дата закінчення контракту з позивачем ОСОБА_1, якщо сторони його не продовжили.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та оплати за юридичну допомогу, рішенням суду покладено на Державне підприємство водних шляхів Устьдунайводшлях, так як позивач на вказаному підприємстві отримував заробітну плату.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Керуючись ст. 221 ч.ч.1,2 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Розяснити рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.04.2013 року, вказавши, що ОСОБА_1 має бути поновленим на попередній роботі наказом Міністерства інфраструктури України на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 18.04.2013 року з 28.05.2002 року по 25 вересня 2003 року.

Виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу моральну шкоду та оплата за юридичну допомогу покладено на Державне підприємство водних шляхів Устьдунайводшлях.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя:

ОСОБА_6