РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/10853/14-ц

пр. № 2/759/4172/14

17 грудня 2014 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Святошинського району м.Києва про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з січня 2004 року вони з відповідачем проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбі. Від вказаних фактичних шлюбних відносин у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, проте в кінці жовтня 2007 року відносини з відповідачем були припинені, з того часу вони разом не проживають, син залишився проживати разом з нею та повністтю перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні сина, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі з підстав у ньому зазначених. Суду додатково пояснила, що з весни 2008 року відповідач взагалі втратив інтерес до дитини, з сином не спілкується, йому не телефонує, до нього не приїзджає, з днем народження чи будь-якими іншими святами не вітає, матеріально не утримує, їй в цьому не допомагає, його вихованнням чи навчанням, будь-якимось розвитком і станом здоров"я не цікавиться. Зазначила і те, що син взагалі його не пам"ятає, знає як той виглядає лише із фотографій, які в неї залишилися.

Представник позивача також підтримала позов та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, у розумінні статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема через оголошення в газету та направлення судових повісток, телеграми за зареєстрованим місцем його проживання, як це передбачено нормами цивільного процесуального кодексу України, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою сторони позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала, надавши відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3. Також суду пояснила, що дійсно відповідач самоусунувся від спілкування з дитиною, що вбачається із вищезазначеного висновку. Зазначила і те, що при спілкуванні з дитиною він дійсно розповів, що не пам"ятає свого батька, оскільки дуже давного його не бачив.

Прокурор Прокуратури Cвятошинського району міста Києва у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, у зв'зку з чим суд вважає за можливе розглядати справу без участі вказаної особи.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника третьої особи та свідків дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір'ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1.

З'ясовано і те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2002 року та реєстраційного напису № 4303 від 23.09.2002 року, проте фактично поживає разом із сином ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2, яка належить її матері.

Відповідно до довідки № 177 від 13.05.2013 року наданої Загальноосвітнім навчальним закладом 1 ступеня «Школа - дитячий садок «Поділля» Подільського району м. Києва, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує вказаний навчальний заклад з 08.09.2011 року, відповідну оплату за його відвідування постійно сплачує мати, а батька ніхто не бачив.

Згідно характеристики цього ж навчального закладу, складеної класним керівником класу, в якому навчався ОСОБА_3 дитина має гарний фізичний і розумовия стан, його вихованням займається мама та бабуся, які постійно приводять і забирають ОСОБА_3 зі школи, приймають активну участь у шкільному житті, присутні на всіх шкільних святах. За весь цей час батька хлопчика не бачили, з слів дитини зрозуміло, що останній з ним давно не спілкується і не проявляє активної участі в його житті.

Допитані в якості свідків особи також посвідчили той факт, що відповідач вже тривалий час не проживає з позивачкою та їх сином, дитиною не цікавиться, участі у його розвитку, вихованні та забезпеченні не приймає.

Так, свідок ОСОБА_4, який являється хрещеним батьком мололітнього ОСОБА_3, пояснив, що знайомий зі сторонами від самого народження дитини. Йому відомо, що з 2007 року відповідач не проживає з ОСОБА_1 та їх дитиною. З цього ж часу ОСОБА_2 сином не цікавиться, у його вихованні участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Пояснив, що він, як хрещений батько, завжди вітає ОСОБА_3 з його днем народженням, в той час як відповідач жодного разу не привітав свого сина з цим святом. ОСОБА_3 ніколи не згадував про батька, що він колись приходив чи телефонував, дарував подарунки. Зазначив також, що в квартирі АДРЕСА_2, де проживають позивачка із сином є всі належні умови для дитини, у якої є окрема кімната, стіл, книги і всі умови забезпечення. Також повідомив, що особисто знайомий з відповідачем, і знає достеменно, що останній не цікавиться дитиною, не виховує її, не забезпечує, взагалі ніякої участі в житті дитини не приймає.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 повідомила суду, що працює в сім"ї ОСОБА_1 нянею з 2012 року і до теперішнього часу доглядає за сином позивачки. Зазначила, що до її обов'язків входить забирати дитину зі школи, годувати, допомагати з домашнім завданням до повернення мами з роботи, інколи, коли ОСОБА_1 перебуває у відрядженні, знаходиться з дитиною цілодобово. Так, за весь час роботи відповідач жодного разу не приходив та не телефонував, жодних речей дорослого чоловіка в квартирі позивачки не бачила. Посвідчила також те, що дитина жодного разу не згадувала про батька чи про його подарунки, вихованням та розвитком дитини займається лише мама, якій допомагає її мама, тобто бабуся ОСОБА_3.

Також, у якості свідка була допитана мати позивачки ОСОБА_7, яка пояснила, що сторони у зареєстрованому шлюбі ніколи не перебували, просто мали фактичні шлюбні відносини, від яких народився син ОСОБА_3, якому виповнилося вісім років. Коли дитині виповнилось півтора роки, відповідач розійшовся з її донькою і з того часу жодного разу не з'являвся, до дитини не приходив, не телефонував, не дарував подарунків, з днем народження сина не вітав, за сім років, жодного контакту з сином не мав. Коштів на утримання дитини не надає, вихованням не займається, його здоров"ям чи навчанням не цікавиться. На даний момент її онук, проживає разом з своєю мамою в її квартирі, повністю нею забезпечений, а не відповідачем. Їх спільні знайомі періодично бачать відповідача, проте він сам до позивачки та їх сина не з'являється.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.06.2014 року, остання вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такого що ухиляється від виконаня своїх батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини.

Представник Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні зауважила на доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських праві по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3, пояснивши, що на засіданні щодо вирішення питання такої доцільності позбавлення батьківських прав, останній не з'являвся, хоча повідомлявся належним чином про таке, але прибув до служби вже після прийняття відповідного рішення, проти якого не заперечував. Підтвердила і те, що дитина дійсно не пам'ятає батька, оскільки відповідач нею не цікавиться та її не відвідує, коли ОСОБА_3 повністтю забезпечний всим необхідним своює матір"ю з якою разом проживають у відповідній, придатній для проживання дитини житловій квартирі.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню та утриманню дитинини, зокрема вихованням дитини не займається, її матеріальним утриманням, забезпеченням також, її життям, станом здоров"я не цікавиться, про неї не дбає та не піклується, її не навіщає, з нею не спілкується. Відповідач від утримання та виховання малолітнього сина сомоусунувся, натомість повністтю всі батьківські обов'язки виконуються позивачкою, яка позитивним чином характеризується за місцем роботи, про що свідчить відповідна характеристика БО "Фундація Центр Сучасного Мистецтва", має постійне місце роботи та відповідно заробіток, житлом забезпечена.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їївнутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, з'ясувавши та надавши оцінку повному, всебічному, об'єктивному з'ясуванню обставин справи, судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманні сина, у зв'язку з чим, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, які базуються на законі, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 15, 30, 62, 88, 209, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 961, зроблений 17.06.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Позивач і третя особа можуть оскаржити рішення суду до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя