Справа № 188/1774/14-ц
Провадження № 2/188/786/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Бурди П.О., при секретарі - Хандрига Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Миколаївської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, третя особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на будинок,

встановив:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 та Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на будинок.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 22.02.1985р. вона уклала шлюб з ОСОБА_4.

06.07.1988 р. між її чоловіком ОСОБА_4 та виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку у селі Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Після укладення договору купівлі - продажу поштова адреса зазначеному спірному будинку присвоєна не була.

Право власності на спірний будинок не було зареєстровано в органах технічної інвентаризації.

Будинок був придбаний за спільні сумісні кошти подружжя та являється їхньою спільною сумісною власністю.

Позивачка зазначає, що у будинку проживали вона, її чоловік, а також двоє їхніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Всі зазначені особи були зареєстровані у вказаному домоволодінні в погосподарській книзі.

05.03.2005 р. відповідачка ОСОБА_2, донька позивачки, вийшла заміж, змінила прізвище на «ОСОБА_2», переїхала мешкати за адресою: АДРЕСА_1 Петропавлівського району Дніпропетровської області. 10.01.2008 р. ОСОБА_2 знялась з реєстраційного обліку у спірному будинку та зареєструвалась за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_2, де мешкає разом зі своєю родиною.

ІНФОРМАЦІЯ_5 р. помер чоловік позивачки ОСОБА_4 Заповіт він не залишив. На момент смерті чоловіка разом з ним були зареєстровані та проживали позивачка ОСОБА_1 та його син ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_4 ні дружина, ні діти не зверталися до нотаріальної контори з офіційними заявами про прийняття спадщини.

Позивачка вважає, що вона та ОСОБА_6 фактично прийняли спадщину, так як були зареєстровані та постійно проживали разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. помер син позивачки ОСОБА_6. Дружини або дітей він не мав. Заповіт не залишив.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 234 від 24.06.2014 р. спірному будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_3.

У 2014 році позивачка звернулась до Петропавлівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на будинок, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що право власності на спадковий будинок не було зареєстровано за померлим ОСОБА_4 в Бюро технічної інвентаризації.

Позивачка вважає, що має право на визнання за нею права власності на спірний будинок в цілому: на 1/2 частину будинку - як на половину спільно нажитого майна подружжя, на 1/4 частину будинку - як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4, на іншу 1/4 частину будинку - як спадкоємець першої черги після смерті сина ОСОБА_6.

Позивачка на підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, АДРЕСА_3

Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідач Миколаївська сільська рада подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Вивчивши надані позивачкою докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 1985 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу НОМЕР_2, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району /а.с.8/.

Згідно копії довідки комунального підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.06.2014 року вбачається, що право власності на будинок по АДРЕСА_3 зареєстровано станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності № 139 /а.с. 41/.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Петропавлівської районної ради № 167 від 25.05.1988 року будинок по АДРЕСА_3, який зареєстрований за ОСОБА_8, переданий на баланс Миколаївській сільській раді, як безхазяйне майно /а.с. 40/.

В період перебування у шлюбі позивачка та її чоловік ОСОБА_4 придбали житловий будинок в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про що свідчить копія договору купівлі - продажу від 06.07.1988 року, укладеного між Миколаївською сільською радою та ОСОБА_9 /а.с. 15/.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року народилася донька ОСОБА_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району 20.04.1986 року /а.с 12/.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився син ОСОБА_6, про що свідчить копія повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції 21.10.2009 року /а.с 10/.

05.03.2005 року відповідачка ОСОБА_2 вийшла заміж за ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на «ОСОБА_2», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, виданого виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району 05.03.2005 року (а.с.14).

Вартість спадкового домоволодіння складає 19945 грн. згідно висновку про проведення оцінки майна від 12.06.2014 року, проведеної ТОВ «Південні зорі» /а.с. 23-39/.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Петропавлівського району від 26.06.2014 року № 234 будинку ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_4 Петропавлівський район /а.с. 21/.

Позивачка також звернулася до Петропавлівської державної нотаріального контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, але нотаріус у своєму листі № 322/02-14 від 22.07.2014 р. відмовив у видачі свідоцтва, тому що їй необхідно було надати правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності на житловий будинок на ім'я померлого ОСОБА_4.

Нотаріус їй роз'яснив, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і, як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку /а.с. 22/.

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_5 Петропавлівський район не приватизована, про що свідчить копія довідки № 7/10-1954 від 17.06.2014 року, виданої Управлінням Держземагенства у Петропавлівському районі /а.с. 42/.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована АДРЕСА_3 згідно запису погосподарської книги № 22, про що свідчить довідка № 3259 від 28.10.2014 року /а.с. 43/.

Згідно з ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на частину будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не зареєстровано.

Незважаючи на відсутність реєстрації права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_3 Дніпропетровської області, це право ніким не оспорюється, тому що набуте за договором купівлі - продажу в той час, коли набуття права власності не пов'язувалося з моментом його державної реєстрації, тобто до 01.01.2004 року - дня набрання чинності Цивільним кодексом України, ст.182 якого передбачає державну реєстрацію прав власності на нерухомість, а ст.331 якого пов'язує набуття момент набуття права власності на нерухоме майно з моментом його державної реєстрації.

Відповідно до ст.86 Цивільного кодексу (далі - ЦК) Української РСР, в редакції, яка діяла 06.07.1988 року, на час укладення ОСОБА_4 договору купівлі - продажу з Миколаївської сільською радою Петропавлівського району, відносини власності регулювалися Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами, які не передбачали державну реєстрацію прав власності на нерухомість.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:

якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або

якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, згідно договору купівлі - продажу від 06 липня 1988 року ОСОБА_4 з 06.07.1988 року і по день смерті (на час відкриття спадщини) був власником 1/2 ідеальної долі будівлі житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Позивачка згідно договору купівлі - продажу від 06 липня 1988 року, укладеного в період шлюбу з ОСОБА_4, з 06.07.1988 року і по цей час є власником 1/2 ідеальної долі будівлі житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області відповідно до приписів ст.ст. 60,61,63,65 Сімейного кодексу (далі - СК) України.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)(ч.1).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2).

Згідно з ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту(ч.1).

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.3).

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України визначено наступне :

1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З аналізу наведених норм СК України випливає, що придбаний сторонами по справі в період шлюбу будинок є їх спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району 29.01.2008 року (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно, що належало померлому, а саме 1/2 будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області, яку прийняли позивачка та син позивачки ОСОБА_6 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка і син позивачки ОСОБА_6 про відмову від спадщини померлого ОСОБА_4 не заявляли. Донька ОСОБА_4 ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. помер син позивачки ОСОБА_6, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району від 01.12.2009 року (а.с.11) .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на частку спадщини від його померлого батька ОСОБА_4, а саме 1/4 будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину померлого чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6.

Донька позивачки ОСОБА_2, відповідачка по справі, не заперечує проти визнання права власності на будинок АДРЕСА_3 Дніпропетровської області за її матір'ю, позивачкою по справі.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, тому що за життя спадкодавців не було зареєстроване їх право власності на це нерухоме майно, в зв'язку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину і звернувся з позовом до суду.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 на 1/4 ідеальної долі будівлі житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області та свого сина ОСОБА_6. на 1/4 ідеальної долі будівлі житлового будинку АДРЕСА_3 Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, ст.86 ЦК Української РСР, ст.ст.12, 13 Закону України «Про власність», ст.ст.60, 61, 63, 65 СК України, ст. ст. 316, 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись статтями 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Миколаївської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, третя особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності на будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. О. Бурда