Справа № 127/5744/14-ц Провадження № 22-ц/772/2205/2014Головуючий в суді першої інстанції Венгрин О. О.
Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Денишенко Т.О., Луценка В.В.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду від 17 квітня 2014 року, -

В с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, пені, 5% річних та індексу інфляції, посилаючись на те, що 25.11.2010 року відповідач позичив у нього 124 000 грн. та зобов'язався повернути їх до 25.03.2011 року, що підтверджується договором позики та розпискою. Проте, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, борг не повернув, тому просив стягнути з ОСОБА_5 124000 грн. боргу, 269080 грн. пені, 5% річних в розмірі 18430,14 грн. та індекс інфляції в сумі 2852,80 грн. за прострочення виконання зобов'язання.

Рішенням Вінницького міського суду від 17.04.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 124000 грн., 5% річних в розмірі 18430,14 грн., 2852,80 грн. інфляційних та 90520,00 грн. пені, а також судовий збір в сумі 2079,49 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий судовий розгляд. Зазначив, що кошти по договору позики він не отримував, підпис на договорі не виконував, відтак вказаний договір є недійсний.

Заслухавши доповідача, осіб ,що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ч.1 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені) (ст. 611 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ч. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до укладеного договору позики від 25.11.2010 р. і розписки про отримання коштів, відповідач ОСОБА_5 позичив у позивача 124000 грн. на строк до 25.03.2011 р. Згідно умов договору в разі неповернення позики протягом 3 діб після закінчення терміну повернення, позичальник зобов'язується повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції, за весь період прострочки, 5% річних, а також сплатити пеню в розмірі 0,2 % від неповернутої суми за кожний день прострочки. (а.с. 13). Проте, до цього часу позика відповідачем не повернута.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов'язання по договору позики не виконав, борг не повернув, відтак підлягає стягненню сума позики, 5% річних, інфляційні, а також пеня в сумі 90520, грн., розмір якої є співмірним із сумою боргу.

Суд вірно встановив обставини по справі ,належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми ,що їх регулюють та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність поновлення прав позивача і стягнення суми боргу з ОСОБА_5

Доводи скарги про те, що відповідач вказаний договір позики не підписував, кошти по ньому не отримував, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Заперечуючи проти стягнення позики, ОСОБА_5 вказував на те, що договір позики він не підписував і кошти не отримував, тому просив суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

Для повного та всебічного з'ясування обставин справи та з урахуванням того, що суд першої інстанції провів розгляд даної справи заочно, без участі відповідача, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2014 року по справі було призначено судово- почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку судово- почеркознавчої експертизи №1923/1926/14-21 від 27.11.2014 року підписи від імені ОСОБА_5 в договорі позики від 25.11.2010 року і в розписці про отримання коштів, виконанні самим ОСОБА_5 із навмисною зміною свого підпису.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо невірних висновків суду про підписання ним договору позики та розписки вказаного, є безпідставними, а висновки суду першої інстанції знайшли додаткове підтвердження .

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: