Справа № 352/1084/14-ц
Провадження № 2/352/691/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області, співвідповідач ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідачів про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно укладеного 31.03.2008р. договору дарування майна ОСОБА_1 набула у власність житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Крім того, згідно державного акту на право власності на землю виданого 29.11.2002р. позивач була власником земельної ділянки площею 0,3168 га для обслуговування будинковолодіння по АДРЕСА_1. Дане майно було передано в іпотеку ПАТ «Ощадбанк» по зобов'язаннях, що випливали із укладених її колишнім чоловіком ОСОБА_4 кредитних договорів, відповідно до яких позивач виступила майновим поручителем. На виконання рішення Тисменицького районного суду від 29.09.2011р. про стягнення боргу, 15.05.2012р. Івано-Франківською філією ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з прилюдних торгів продано будинковолодіння по АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,3168 га для обслуговування даного будинковолодінні та незавершене будівництво по АДРЕСА_1. В подальшому було розділено майно на два будинковолодіння НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Крім того, згодом, будинковолодіння НОМЕР_2 поділено на НОМЕР_2 та НОМЕР_3. Аналогічно проведено поділ земельних ділянок площею 0,0156 га та 0,0182 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Рішенням Тисменицького районного суду від 18.07.2013р., залишеним без змін апеляційним судом Івано-Франківської області, відповідно до ухвали від 13.09.2013р., визнано недійсним торги проведені 15.05.2012р. Ухвалою районного суду від 12.07.2012р. судом вживалися заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно. Ухвалою Тисменицького районного суду від 09.08.2012р. змінено заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 12.07.2012р. в частині накладення арешту на заборону відчуження домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1, незавершеного будівництва будівель туалету, котельні та складу в с. Чукалівка Тисменицького району по АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що на майно судом накладено арешт, а в подальшому прилюдні торги визнано недійсними, позивачка вважає, що ОСОБА_5 протиправно здійснила відчуження ОСОБА_6, а відповідно остання ОСОБА_2 спірного

будинковолодіння по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку площею 59,4 кв.м., сараю площею 9,4 кв.м., огорожі №1 площею 14,6 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0182 га та просила скасувати запис про державну реєстрацію права власності. Свої вимоги також мотивувала тим, що оскільки майно знаходилось під забороною відчуження, а судовим рішенням визнано недійсними прилюдні торги, тому відповідач не законно провела відчуження майна. У зв'язку тим, що майно вибуло поза волею його власника тому, на думку позивачки вона, має право на його витребування у відповідача та скасування запису про його реєстрацію. Просила позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.06.2014р. до участі в справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив. Суду пояснив, що дійсно 20.08.2013р. укладав оспорені позивачкою цивільно-правові угоди. Про продаж майна дізнався від знайомих, особисто проводив огляд майна та знайомився з технічною документацією на спірне майно. Також спілкувався із сусідами позивачки, яким було відомо про продаж майна, також повідомляв їх про намір придбати спірне майно, однак ніхто йому не говорив про існування будь-яких майнових спорів чи існування заборон. При укладанні угод в м. Тисмениці в нотаріальній конторі нотаріус перевіряв правовстановлюючі документи на майно, по реєстрах, перевіряв всі обтяження та обмеження, однак жодних заборон не було, тому, на його думку, ним правомірно укладено оскаржувані Договори, згідно яких проведено відчуження майна. Вказав, що в нього не виникало жодних сумнівів щодо права відчужувача на відчуження майна. За придбане майно ним оплачено кошти в розмірах, які зазначено в Договорах. Вважає, що є добросовісним набувачем майна. Оскільки він набув майно не безоплатно, на законних підставах, тому є добросовісним набувачем. Просив у позові відмовити.

Представники відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали. Пояснили суду, що ніяких прав чи охоронюваних законом інтересів позивачки не було порушено. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 15.05.2012р. з прилюдних торгів придбала майно і їй Тисменицькою районною державною нотаріальної конторою 22.05.2012р. видано відповідні свідоцтва, тому остання 09.07.2012р. звернулася до виконавчого комітету Чукалівської сільської ради про поділ будинковолодіння та оформлення права власності на нього. Рішенням виконкому від 10.07.2012р. проведено поділ будинковолодіння. В подальшому будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0156 га за цією ж адресою, згідно укладених 20.07.2012р. та 31.07.2013р. укладених договорів перейшло у власність ОСОБА_6, а потім - ОСОБА_8. Будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0182 га за цією ж адресою, згідно укладених 20.07.2012р. та 20.08.2013р. цивільного правових угод, перейшло у власність ОСОБА_6, а потім ОСОБА_2. На час укладення угод заборон не було про що свідчать витяги про відсутність будь-яких обтяжень чи обмежень щодо спірного майна. Угоди не є удаваними, волевиявлення сторін на їх укладення було вільним, ОСОБА_2 в повному обсязі провів оплату за придбане майно. За таких обставин, на їхню думку, позов є надуманим та безпідставним, просили у позові відмовити.

Представник реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області суду пояснив, що згідно документів реєстраційної справи наявних останнього, на час укладення цивільно-правових угод, жодних заборон, обмежень та обтяжень відносно спірного майна не було про що свідчать витяги з реєстрів роздруковані приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_9, який укладав оспорювані правочини. При вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Позивачка та її представник в поданих до суду заявах вказали, що позов підтримує у повному обсязі. Позивачка ОСОБА_1 просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідно до повідомлень від 28.07.2014 р., 05.09.2014 р., 15.10.2014 р., 16.10.2014 р., 27.10.2014 р., 30.10.2014 р., 14.11.2014 р., 17.11.2014 р., 25.11.2014 р. позивачка та її представник були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Згідно приписів ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь в справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

За таких обставин, керуючись ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, відповідачів та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Способи захисту прав визначено ст. 16 ЦК України в тому числі і витребування майна із незаконного володіння.

На підставі акта проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником відділу ДВС Тисменицького районного управління юстиції 16.05.2012р. державним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_10 22 травня 2012 року видано ОСОБА_5 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого 29 травня 2012 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1.

На даний час свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 22.05.2012р. не скасовано, також судом не визнано недійсним.

Рішенням виконавчого комітету Чукалівської сільської ради від 10.07.2012р. проведено поділ будинковолодіння НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 на домоволодіння НОМЕР_2 та НОМЕР_1 (а.с. 13). На даний час рішення не скасовано, також судом не визнано недійсним.

На підставі рішення виконкому від 10.07.2012р. Чукалівською сільською радою 02.10.2012 року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 13) та проведено державну реєстрацію права власності, що засвідчено витягом від 02.10.2012р. (а.с. 18).

23.07.2013р. реєстраційною службою Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію права власності, що засвідчено витягом від 23.07.2013р. (а.с. 18).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 12.07.2012р. по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС Тисменицького районного управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна накладено арешт на домоволодіння та земельну ділянку по АДРЕСА_1, незавершене будівництво будівель туалету, котельні та складу в с.Чукалівка Тисменицького району по АДРЕСА_1. Заборонено управлінню Держкомзему в Тисменицькому районі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали Тисменицького районного суду від 09.08.2012р. змінено заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 12.07.2012р. в частині накладення арешту на заборону відчуження домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1, незавершеного будівництва будівель туалету, котельні та складу в с.Чукалівка Тисменицького району по АДРЕСА_1.

Рішенням Тисменицького районного суду від 18.07.2013р. по справі №0915/2631/12 (а.с. 6-8), яке набрало законної сили 13 вересня 2013 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано недійсними прилюдні торги проведені 15.05.2012р. Івано-Франківською філією ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» щодо примусової реалізації домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1, а також незавершеного будівництва будівель туалету, котельні та складу в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 29.07.2013р. по справі №0915/2631/12 знято заборону на відчуження домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1, незавершеного будівництва будівель туалету, котельні та складу в с. Чукалівка Тисменицького району по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 Ухвалу суду допущено до негайного виконання (а.с.84).

Рішенням Тисменицького районного суду від 25.04.2014 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Чукалівської сільської ради про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Чукалівської сільської ради від 10 липня 2012 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видного 22.05.2012 р. державним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_10 ОСОБА_5 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів -будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Тисменицького РНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №400 (а.с. 20, 92), ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 будинковолодіння по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку позначеного літерою «А» загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 39,4 кв.м., сарай позначено літерою «Б» та огорожу №1. Дане будинковолодіння, зазначено в договорі, знаходиться на земельній ділянці площею 0,0182 га. продаж майна вчинено за 168102 грн.

Аналогічно, Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Тисменицького РНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №399 (а.с. 19, 93), ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,0182 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1. Продаж майна вчинено за 3962 грн.

Згідно Витягів за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна від 20.08.2013р. (а.с.95-98, 103-105) інформація про наявність заборон, обтяження -відсутня.

При вирішенні цього спору судом встановлено, що позивачка не була стороною договору, кошти за продаж квартири не отримувала. Покупець спірного майна договір купівлі-продажу укладав з ОСОБА_6, яка також отримала кошти за відчужене майно. ОСОБА_2 до укладення договорів оглядав майно, спілкувався із сусідами позивачки, яким було відомо про продаж майна та повідомляв їх про намір придбати спірне майно, однак ніхто його не інформував про існування будь-яких майнових спорів чи існування заборон. Також, судом встановлено, що станом на час укладення договорів купівлі-продажу в реєстрах відсутня інформація про обтяження на об'єкт нерухомого майна - будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Як передбачено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

При цьому суд враховує також правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 07.11.2012 у справі №6-107цс12, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які є обов'язковими для всіх судів відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у

власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Перевіряючи добросовісність набуття ОСОБА_2 права власності на спірне майна суд бере до уваги те, що відчуження здійснено ОСОБА_6 за відплатним договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, в момент укладення цього договору він не сумнівався і не міг сумніватись у відсутності права ОСОБА_6 на продаж будинковолодіння та земельної ділянки, зважаючи на те, що остання була власником майна, в неї була вся технічна документація на майно з якою він особисто знайомився, а нотаріусом перевірено правовстановлюючі документи на майно та реєстри заборон. Судом також прийнято до уваги, що придбавав та оглядав житловий будинок особисто ОСОБА_2, останній спілкувався із сусідами щодо купівлі спірного майна, що свідчить про поінформованість про це широкого кола осіб.

Також суд вважає, що доказом добросовісності набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру є і той факт, що договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між ним та ОСОБА_6 судом не визнано недійсним і сторонами договору не заперечується його дійсність, а також та обставина, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, рішення органу місцевого самоврядування про поділ будинковолодіння у судовому порядку не визнано недійними та не скасовано.

З врахуванням наведених обставин суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено і судом не встановлено факту вибуття спірної майна з володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_6, не з їхньої волі. А отже відсутні передбачені законом підстави для витребування цього майна від добросовісного набувача - ОСОБА_2

Зважаючи на те, що вимога про визнання за позивачем права власності на спірну майно є похідною від первісної вимоги, тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову і в цій частині.

Також суд , враховуючи вимоги ст.4 Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» вважає, що з позивача слід стягнути несплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

На підставі ст.ст. 16, 321, 330, 388 Цивільного кодексу України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоложних свобод, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Тисменицького РУЮ в Івано-Франківській області, співвідповідач ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з позивачки судові витрати у сумі 487, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гургула В.Б.