Справа № 401/4779/14-ц,2/401/1789/14 26.12.2014
17 грудня 2014 року м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:головуючого - судді Баранець А.М.
за участю: секретаря Завялової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УБМ-П» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди, -
Разом з поданням позову позивач подав заяву про поновлення строку позовної давності, суд визнав п причини позову поважними та вважає можливим поновити строку позовної давності.
Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток, до суду не з'явився, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі не надав, тому суд, з підстав ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладено на сторони.
Відповідач у встановленому порядку не спростував позовні вимоги позивача, тому суд приходить до висновку про наявність передбачених ст.117 КЗпП підстав для покладення на відповідача відповідальності за затримку остаточного розрахунку при звільненні.
При цьому, на користь позивача належить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача моральної шкоди суд приймає до уваги те, що позивач дійсно пережив моральні страждання внаслідок неправомірних дій відповідача по невиплаті заробітної плати. Проте, позивачем необґрунтовано вказаний розмір моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу слід визначити в сумі 5000 грн.
В решті позовних вимог слід відмовити.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», ст.ст. 23 ЦК України, ст.ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 57-60, 64, 88, 212-215, 218, 224-226, 228, 294 суд, -
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «УБМ-П» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ «УБМ-П» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп.
Стягнути з ТОВ «УБМ-П» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області протягом 10 - ти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Світловодського
Міськрайонного суду А.М.Баранець