Провадження №2/200/4813/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

30 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності та виключення майна з акта опису та арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень просив постановити рішення, яким визнати, що 29.12.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу виставочного салону непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І; визнати за позивачем право власності на виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І; виключити з опису та звільнити з-під арешту виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.12.2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу виставочного салону непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І, але даний договір було укладено у формі договору дарування з прихованням реальної угоди купівлі-продажу.

Таким чином, між позивачем, який діяв на підставі довіреності від імені своєї матері ОСОБА_6 та ОСОБА_2 29.12.2011 року було укладено договір дарування серії ВРО № 928199 виставочного салону непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований в реєстрі за № 5887.

Позивач зазначає, що на те що укладено саме договір купівлі-продажу, а не договір дарування вказує наступне: майно, що було предметом договору, знаходилося в заставі у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", згідно іпотечного договору №012/02-40/1665 від 14.12.2007 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 686, заборона № 21, який було укладено на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/15-20/806/3 від 30.09.2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_2 не міг погасити кредитні зобов'язання між ним та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було прийнято рішення добровільно продати предмет іпотеки та отриману суму сплатити Банку. Спочатку бажання купити предмет застави виявив ОСОБА_9. Між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір на придбання предмету іпотеки, на підставі чого було прийнято відповідне рішення Кредитного комітету Банку. Але потім ОСОБА_9 від угоди відмовився, оскільки не знайшов відповідних коштів для придбання. Тоді ОСОБА_2 запропонував позивачу придбати предмет іпотеки, на що той погодився.

Позивач 17.11.2011 року, на виконання домовленостей між ним та ОСОБА_2, сплатив за предмет іпотеки на рахунок ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" перший внесок у розмірі 390 000,00 гривень. Після чого Банк направив повідомлення від 29.12.2011 року № 4380 приватному нотаріусу ДМНО ОСОБА_7 щодо зняття заборони на відчуження об'єкта нерухомого майна у зв'язку з даруванням та частковим погашенням зобов'язань по кредитному договору.

Того ж дня позивачем була сплачена повна сума за предмет іпотеки ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 2 110 000,00 гривень відповідно до меморіального ордеру №150/378-10 від 29.12.2011 року та укладено договір дарування на ім'я матері позивача - ОСОБА_6

Позивач зазначає, що на даний момент його мати померла і він не може отримати спадщину на виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки треті особи чинять йому у цьому перепони.

Також позивач зазначає, що у грудні 2014 року йому стало відомо, що відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області було описано та накладено арешт на виставочний салон непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до акту опису та арешту майна №40535387 від 28.02.14 року, як на майно, яке ніби то належить на праві власності ОСОБА_2 Включення цього майна до акту опису та арешту майна позивач вважає неправомірним, оскільки він дійсно придбав це майно у ОСОБА_2, а отже останній не може відповідати майном, яке належить іншій особі перед третіми особами.

Вимоги уточненої позовної заяви позивач підтримав, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулись.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача, тому ці вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, перебував під заставою у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", згідно іпотечного договору №012/02-40/1665 від 14.12.2007 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі № 686, заборона № 21, який було укладено на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №014/15-20/806/3 від 30.09.2009 року перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Між ОСОБА_2 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було прийнято рішення добровільно продати предмет іпотеки та отриману суму сплатити Банку.

Між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу предмету іпотеки, на підставі чого було прийнято відповідне рішення Кредитного комітету ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", але потім ОСОБА_9 від угоди відмовився.

ОСОБА_2 запропонував придбати предмет іпотеки позивачу, на що той погодився.

Так позивач 17.11.2011 року, сплатив на рахунок ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за предмет іпотеки перший внесок у розмірі 390 000,00 гривень.

У зв'язку з цим ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 29.12.2011 року направив повідомлення №4380 приватному нотаріусу ДМНО ОСОБА_7 щодо зняття заборони на відчуження об'єкта нерухомого майна у зв'язку з частковим погашенням зобов'язань по кредитному договору.

17.11.2011 року позивач сплатив повну суму за предмет іпотеки на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 2 110 000,00 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №150/378-10 від 29.12.2011 року, копія якого є в матеріалах справи.

29.12.2011 року між позивачем, який діяв від імені своєї матері ОСОБА_6 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 було укладено договір дарування нерухомого майна, а саме: виставочного салону непродовольчих товарів, загальною площею 611,6 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та складається з літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований в реєстрі за № 5887.

Хоча і було укладено договір дарування відносно спірного нерухомого майна, але позивач сплатив за нього грошові кошти, на підставі домовленості між ним та ОСОБА_2

Встановлені судом обставини також підтверджуються свідченнями ОСОБА_11, який працював в період з квітня 2010 року по жовтень 2013 року головним експертом по стягненню заборгованості в Дніпропетровській ОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в його провадженні знаходилась справа проблемного боржника ОСОБА_2, а в заставі банку знаходилась іпотека, яка належала ОСОБА_2, а саме: виставочний салон непродовольчих товарів по АДРЕСА_1. Оформили договір дарування на ОСОБА_12 у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_2 коштів у сумі 250000 грн. за оформлення договору купівлі-продажу, кошти сплачувались ОСОБА_1 двома платежами, якими погасили заборгованість ОСОБА_2

Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру не є договором дарування.

Статтею 235 Цивільного кодексу України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Тому договір дарування виставочного салону непродовольчих товарів, загальною площею 611,6 м2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 29.12.2011 року, укладений між між позивачем, який діяв від імені своєї матері ОСОБА_6 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 є удаваним правочином, був укладений щоб приховати правочин купівлі-продажу.

При укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали).

У зв'язку з цим правовідносини, що виникли, повинні регулюватися ст. 655 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за всіма істотними умовами договору.

Так позивач оплатив вартість спірного нерухомого майна, та ОСОБА_2 передав позивачу спірне нерухоме майно у володінні якого воно і знаходиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Позивач не має боргових зобов'язань перед третіми особами, а від так позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за третіх осіб є протиправним позбавленням його права власності, що забороняється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Оскільки ОСОБА_2 майно, на яке накладено арешт було відчужено на користь позивача, та не належить вже ОСОБА_2, то за рахунок нього не можливо виконати зобов'язання ОСОБА_2 перед третіми особами, тому необхідно виключити з опису та звільнити з-під арешту виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне сплачений судовий збір стягнути з відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності та виключення майна з акта опису та арешту майна- задовольнити в повному обсязі.

Визнати, що 29.12.2011 року було укладено договір купівлі-продажу виставочного салону непродовольчих товарів між ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_2) на виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І.

Виключити з опису та звільнити з-під арешту виставочний салон непродовольчих товарів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та має наступні характеристики: виставочний салон непродовольчих товарів літ. А-2 поз. 101-108, 201-211, загальною площею 611,6 м2, сходи літ. а, огорожі та споруди №1-4, мостіння І.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В. Шевцова