АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2014 у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють також в інтересах малолітньої ОСОБА_5, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання недійсним охоронного свідоцтва (броні) №2, виданого 26.10.2011 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації ОСОБА_2 на кімнату площею 29,7 кв. м в квартирі АДРЕСА_1, визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною кімнатою, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що він разом зі своїми батьками ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітньою сестрою ОСОБА_5 зареєстровані та проживають в кімнаті площею 18,3 кв.м, власником якої є ОСОБА_3 При цьому позивач потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку з 16.02.2007 у складі сім'ї з однієї особи. Третя кімната площею 29,7 кв.м заброньована за відповідачем ОСОБА_2 у зв'язку з виїздом останнього в м. Нижневартовск Тюменської області Російської Федерації. Відповідач через свого представника кілька разів продовжував бронювання вказаного жилого приміщення - отримував охоронне свідоцтво (броню) на новий строк. Проте, він є громадянином Російської Федерації, постійно проживає в м. Нижневартовск Російської Федерації та за станом здоров'я по трудовому договору не може працювати, а тому позивач просив визнати недійсним охоронне свідоцтво (броню) № 2, видане 26.10.2011 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації ОСОБА_2 на кімнату площею 29,7 кв. квартирі АДРЕСА_1.

Справа № 2/756/4925/13
№ апеляційного провадження 22-ц-796/9784/2014
Головуючий у суді першої інстанції: МаринченкоМ.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Також позивач просив на підставі положень ч. 2 ст. 107 ЖК України, у зв'язку з вибуттям відповідача на постійне проживання до іншого населеного пункту, визнати його таким, що втратив право користування вказаною кімнатою.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2014 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлосервіс «Куренівка» Оболонського району у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють також в інтересах малолітньої ОСОБА_5, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання недійсним охоронного свідоцтва (броні) №2, виданого 26.10.2011 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації ОСОБА_2 на кімнату площею 29,7 кв. м в квартирі АДРЕСА_1, визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною кімнатою - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, а саме щодо стану здоров'я відповідача ОСОБА_2, який не в змозі виконувати трудові обов'язки за трудовим договором від 01.10.2011. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про витребування доказів, тим самим не з'ясувавши чи дійсно відповідач ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Нефтегазавтоматика» та чи виконує він трудові обов'язки. Вважає, що відповідач не підтвердив свої заперечення належними та допустимими доказами, та враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при видачі спірного охоронного свідоцтва дотримані вимоги встановлені ЖК України та Правилами бронювання жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УPCP від 09.09.1985 № 342. При цьому вказано на те, що позивачем не обґрунтовано, яким чином видача охоронного свідоцтва на спірну кімнату порушує його права чи інтереси. А вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання відхилені, оскільки суд прийшов до висновку, що відповідачу на законних підставах видано охоронне свідоцтво на спірну кімнату та у зв'язку з недоведеністю вибуття ОСОБА_2 на постійне проживання до м. Нижневартовск Російської Федерації.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає нормам матеріального права.

Так, в порядку ст. 73,75 ЖК України жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направленні на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу PCP, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. У разі бронювання жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення, що бронюється, видає наймачеві або членові його сім'ї охоронне свідоцтво (броню).

Згідно ст.77 ЖК України правила бронювання жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української PCP.

Відповідно до положень п.п. 2, 4-7, 9-10 Правил бронювання жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УPCP від 09.09.1985 № 342 (далі - Правила) для одержання охоронного свідоцтва (броні) наймачем (членом його сім'ї) подається заява, до якої додаються копія трудового договору (при виїзді на роботу за трудовим договором), а в інших випадках - клопотання відповідного підприємства, установи, організації та довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку за формою, встановленою для квартирного обліку.

Охоронне свідоцтво (броня) видається на строки, передбачені пунктом 2 цих Правил, відповідно до якого жилі приміщення бронюються за наймачами та членами їх сімей у будинках державного і громадського житлового фонду при виїзді в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості на весь час дії трудового договору. При наявності підстав охоронне свідоцтво (броня) видається на новий строк за умови подання заяви з доданням до неї документів, передбачених пунктом 5 цих Правил.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є наймачем жилого приміщення - кімнати площею 29,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває в державній власності. Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою № 11272 від 21.10.2011 КП «Житлосервіс «Куренівка», а також не заперечується сторонами.

Згідно охоронного свідоцтва № 25 від 23.11.2005 за ОСОБА_2 було заброньоване спірне жиле приміщення на період до 25.05.2008.

26.10.2011 представник ОСОБА_2 за довіреністю звернувся до Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із заявою про бронювання вказаного жилого приміщення у зв'язку з укладенням ОСОБА_2 трудового договору від 01.10.2011 строком на три роки. На підставі вказаної заяви 26.10.2011 ОСОБА_2 видано охоронне свідоцтво (броня) №2 на займану ним кімнату площею 29,7 кв.м у кв.АДРЕСА_1 на строк до 01.10.2014.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи трудового договору № 2/2011 від 01.10.2011 ОСОБА_2 прийнято на роботу в якості технічного радника ТОВ «Нафтогазавтоматика» (м. Нижневартовск, РФ), строком на три роки. Пунктом 1.2 вказаного трудового договору встановлено, що місцем роботи є об'єкти ТОВ «Нафтогазавтоматика».

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто укладений ОСОБА_2 трудовий договір є чинним, правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний недійсним судом.

Відповідно, при наявності трудового договору з визначеним місцем роботи за межами України та в районі, що є прирівняним до районів Крайньої Півночі, згідно Переліку затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029 (зі змінами станом на 1992 рік), видача охоронного свідоцтва проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

За наведених обставин, коли встановлено, що вибуття відповідача із спірного жилого приміщення відбулось на певний період і з бронюванням житла в установленому законом порядку, посилання позивача, як на підставу для виселення відповідача, на положення ч. 2 ст. 107 ЖК України є необгрунтовними.

Крім того, статтею 76 ЖК України визначено, що питання про розірвання договору найму на заброньоване жиле приміщення вирішуються за позовом наймодавця, тобто виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Позивач є членом сім'ї власника інших двох кімнат у квартирі АДРЕСА_1, а тому його посилання на пріоритетне отримання у користування спірної кімнати на підставі ст. 54 ЖК України обґрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними, оскільки останні передбачають таке право для наймача суміжного приміщення.

А отже слід погодись з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не обґрунтовано, яким чином видача відповідачу охоронного свідоцтва на спірну кімнату порушує його права чи інтереси, що є обов'язковою умовою для судового захисту виходячи з положень ст. 3 ЦПК України, ст. 16 ЦК України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, а також нормам матеріального і процесуального права. А доводи апеляційної скарги щодо не з'ясування судом першої інстанції обставин справи та невірного застосування норм матеріального права не заслуговують на увагу та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

В оскаржуваному рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: