Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2014 Справа №607/16552/13-ц
Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.

за участі:

секретаря Зубко О.Я.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 35'475,05 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2006 року, посилаючись на те, що вона порушила зобов'язання, взяті на себе згідно вказаного правочину щодо своєчасного погашення боргу щомісячними платежами внаслідок чого і утворилась зазначений борг.

У судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові і просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, забезпечивши явку свого представника - адвоката ОСОБА_1, котра проти задоволення позову заперечила пославшись на пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду. Також звертала увагу на те, що у відповідачка не працевлаштована, у неї на утриманні перебувають двоє дітей, по догляду за одним із них вона на даний момент знаходиться у декретній відпустці. Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 18 грудня 2014 року у якій остання просить, використовуючи своє право, передбачене ст. 551 ЦК України, максимально зменшити розмір стягуваної з неї неустойки, або відмовити в її стягненні, оскільки розмір цих штрафних санкцій є дня неї, як для безробітної матері, кота має на утриманні двох малолітніх дітей, завеликим.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі матеріали та проаналізувавши їх приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з огляду на таке.

02 серпня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складався із заяви останньої, пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За цим правочином ПАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачці на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі 2'500 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно зі змістом заяви клієнта від 02 серпня 2006 року та пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

За змістом пункту 3.5 Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 3.1.1 розділу II Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 розділу II Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору.

ОСОБА_2 погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення та базовою процентною ставкою за вказаним кредитом і розміром щомісячної комісії, що ствердила своїм підписом.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відомостей про те, що сторони, чи хоча б одна з них, подавала іншій інформацію про бажання припинити дію договору у суду відсутні, отже договір дійсний.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальника) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на отримання процентів від суми позики. (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Станом на 31 серпня 2013 року відповідачка заборгувала позивачу 35'475,05 грн., і цей борг складається з наступного:

· 7'634,85 грн. - заборгованість за кредитом;

· 25'674,72 грн. - заборгованість з процентів за користування кредитом;

· 500 грн. - штраф (фіксована частина);

· 1'665,48 грн. - штраф (процентна складова).

Як встановлено в судовому засіданні на даний момент відповідачка вийшла заміж і зміни прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2.

Посилання представника відповідачки на те, що позивач звернувся до суду із даним позовом з пропуском строку позовної давності визнані судом не спроможними, оскільки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таким чином суд прийшов до переконання, що термін позовної у даному випадку не сплинув.

Щодо вимог відповідачки про зменшення розміру неустойки то тут суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 1 та 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. (ч. 3 ст. 551 ЦК України)

Суд, врахувавши обставинами, що мають істотне значення для справи, тобто особу боржника, а саме: те, що вона не працевлаштована, а на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, її майновий стан, вважає, що слід скасувати суми штрафів котрі їй нараховані за невиконання вказаного вище кредитного договору.

При цьому, суд врахував інтереси не лише боржника, але і банку та прийшов до висновку, що таке скасування неустойки не завдасть значних збитків кредитору.

Таким чином, у даному випадку має місце порушення з вини відповідачки прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з неї заборгованості по зазначеному кредиту і процентах за користування ним.

Окрім цього з відповідачки в користь позивача слід стягнути 333,10 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 551 ч. ІІ ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, 209, 210, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 7634,85 грн. заборгованості за кредитом, 25674,72 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 333,10 грн. судового збору.

В решті заявлених вимог відмовити.

На винесене рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного сулу через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяЯ. В. Процько