Справа № 234/9077/14-ц
Провадження № 2/234/4121/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.

при секретарі Кайряковій К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та показав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка проживала у АДРЕСА_1. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді вказаної квартири та будинку по АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги за законом є сини померлої - відповідачі ОСОБА_2, який доводиться батьком позивачу, та його брат ОСОБА_5 З огляду на наявність вказаних спадкоємців та їх бажання прийняти спадщину, ОСОБА_4 вважав спадщину прийнятою. Однак 29.05.2014 року розбираючи особисті речі бабки, які остання подарувала йому незадовго до смерті, - книги, кришталеві вази, загорнуті в папір, він випадково в одній з ваз знайшов згорнутий в рулон заповіт на його користь, про наявність якого раніше не знав. 30.05.2014 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено за пропуском строку прийняття спадщини. Враховуючи те, що відповідачі не погодилися з поновленням спадкових прав ОСОБА_4 на підставі ст.1272 ч.2 ЦК України, позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду. ОСОБА_4 вважає, що пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки спадкоємцем першої черги він не є, а про наявність заповіту йому відомо не було; спадкоємці першої черги відповідачі ОСОБА_6 мали намір прийняти спадщину та здійснили для цього реальні дії; позивач, у зв'язку з навчанням на денному відділенні у Національній академії внутрішніх справ у м.Києві та початком терористичних акцій на Донбасі, зокрема захватом бойовиками у квітні 2014 року міста Краматорська, в основному знаходився у м.Києві. Представник позивача ОСОБА_1 просить суд позов свого довірителя задовольнити та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті бабки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнав та показав, що на думку його довірителя позивач ОСОБА_4 знав про наявність заповіту, складеного ОСОБА_6 у 2009 році, оскільки остання за станом свого здоров'я самостійно відвідати нотаріальну контору не могла, ніхто з її оточення бабку туди не возив, а значить це зробила зацікавлена особа, тобто ОСОБА_4 Нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_6, фактично було побудовано та придбано за кошти ОСОБА_2, у зв'язку з чим ОСОБА_6 не мала морального права ним розпоряджатися. Після її смерті ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом, а його брат ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину, проживаючи разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 за однією адресою по АДРЕСА_1. Через похилий вік та за станом здоров'я остання з квартири не виходила, а через старече слабоумство на вхідній двері в квартиру замок був влаштований таким чином, щоб сама вона двері нікому не відчиняла. Таким чином виключається факт того, що ОСОБА_6 наодинці зустрічалася з ОСОБА_4 та передала йому якість речі. Стосунки позивача з відповідачами напружені, практично не спілкуються. Крім того, від нотаріуса відомо, що ОСОБА_4 з матір'ю приходив до контори в грудні 2013 року та бажав прийняти спадщину; в квітні 2014 року позивач зустрічався зі своїм батьком ОСОБА_2 та вів розмови з приводу грошової компенсації за відмову від спадкування за заповітом. Вважає, що розраховуючи на грошову компенсацію, позивач ОСОБА_4 пропустив строк на прийняття спадщини без поважних причин, у зв'язку з чим просить суд відмовити йому у позові.

Приймаючи особисту участь у попередніх судових засіданнях відповідач ОСОБА_5 показав, що вважає позов необґрунтованим. Про існування заповіту йому відомо не було та від родичів, зокрема ОСОБА_2, ОСОБА_4, самої ОСОБА_6, про заповіт він ніколи не чув. Про наявність заповіту дізнався в жовтні 2014 року, у зв'язку з подачею даного позову ОСОБА_4 Вважає, що у 2009 році ОСОБА_6 самостійно не могла відвідати нотаріальну контору за станом здоров'я. Він зареєстрований та проживав разом з матір'ю ОСОБА_6 по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 дійсно провідував бабку у серпні 2013 року. Він (відповідач) не перебував з ними поряд постійно, однак в його присутності остання позивачу нічого не передавала. В інші дні ОСОБА_6 не могла це робити наодинці, оскільки постійно знаходилась в квартирі та відчинити її не могла. Просить суд в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони,

нотаріуса Першої Краматорської ДНК ОСОБА_7, допитаного по справі в якості свідка, який у судовому засіданні показав, що згідно даних Спадкового реєстру заповітів саме він 28.02.2009 року посвідчив в нотаріальній конторі заповіт ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №2-1260. За давністю події обставин спілкування з особою не пам'ятає. Після смерті ОСОБА_6 Першою Краматорською ДНК 18.12.2013 року була відкрита спадкова справа №985 за заявою про прийняття спадщини за законом від сина померлої ОСОБА_2 Через 1-2 тижні до нотконтори приходив ОСОБА_4 разом з матір'ю, який заявив що також претендує на спадщину та не бажає відмовлятися від неї на користь батька, однак подавати заяву про прийняття спадщини не став. Пізніше останній прийшов до нотаріальної контори вже 30.05.2014 року, але у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено за пропуском строку для прийняття спадщини. Інших заяв не надходило, свідоцтв не видавалося,

свідка ОСОБА_8, яка у судовому засіданні показала, що по роботі знайома з ОСОБА_2, інколи разом відмічали свята, проводили відпочинок, у зв'язку з чим знає і його родичів. Останній раз бачила ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 приблизно у квітні 2014 року за місцем роботи відповідача. В ході розмови ОСОБА_4 просив у батька гроші за свою відмову від спадщини. Вона в розмову не втручалася, а коли ОСОБА_4 пішов, то від ОСОБА_2 дізналася, що мається заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 За життя спадкодавці вона інколи провідувала її. Вважає, що у 2009 році остання не могла самостійно звернутися до нотаріуса за станом здоров'я. Останні роки ОСОБА_6 у місто сама не ходила, інколи виходила з квартири та сиділа біля під'їзду,

свідка ОСОБА_9, яка у судовому засіданні показала, що добре знайома з ОСОБА_2, проводили разом дозвілля, у зв'язку з чим в певній мірі знає його родичів. Приблизно у квітні 2014 року разом з ОСОБА_8 вони йшли з роботи та зайшли на офіс до ОСОБА_2, де побачили ОСОБА_4 Останній просив у батька гроші і тоді він відмовиться від спадщини. Маючи знайомство з ОСОБА_2, вона інколи провідувала його матір ОСОБА_6, приносила їй продукти. При цьому вона не бачила, щоб ОСОБА_6 самостійно виходила за покупками чи іншими потребами до міста,

свідка ОСОБА_11, яка судовому засіданні показала, що доводиться матір'ю позивачу ОСОБА_4 Після розлучення з ОСОБА_2 вона продовжувала інколи спілкуватися з свекровою ОСОБА_6 по телефону, а онук ОСОБА_4 інколи провідував її, однак про існування заповіту ні їй, ні її сину відомо не було. ОСОБА_4 з 2011 року навчається на денному відділенні у Національній академії внутрішніх справ, у зв'язку з чим в основному проживає у м.Києві. Будучі на канікулах та збираючись на навчання, в серпні 2013 року він провідав свою бабку ОСОБА_6, звідки повернувся з дарунками - її старими книгами та вазами, загорнутими для збереження в папір. Оскільки вказані дарунки похилої людини фактично не мали для них великої цінності, вони їх не розгортали та прибрали до камори. В листопаді 2013 року бабка померла. ОСОБА_4 на поховання не приїздив через навчання. Приїхав вже у грудні напередодні Нового року. До нотаріуса вони у грудні 2013 року не ходили, оскільки потреби в цьому не було, про заповіт вони не знали. На запитання представника ОСОБА_3, вважає нелогічним знати про заповіт, бажати отримати спадщину, відвідати нотаріуса, а заяви про прийняття спадщини не подати. Після Нового року син приїхав додому вже в кінці травня 2014 року та під час прибирання у квартирі, розгорнувши вази, які залишилися від бабки, вони випадково знайшли її заповіт на користь онука. Поспілкувавшись з батьком ОСОБА_2, він розраховував на визнання останнім його спадкових прав, однак нічого з цього не вийшло, оскільки й раніше він відсторонився від сина, матеріальної допомоги не надавав, аліментів не платив. Наступного дня вона разом з ОСОБА_4 пішли до нотаріуса, однак за пропуском шестимісячного строку ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підтверджує, що її син в квітні 2014 року до м.Краматорська не приїздив; до нотаріуса ходив разом з нею лише один раз у травні 2014 року; під час останнього візиту ОСОБА_4 до бабки, він бачився там з дядьком ОСОБА_5, який для більш вільного спілкування залишав їх наодинці, про що їй відомо зі слів сина, після чого останній повернувся додому з дарунками,

свідка ОСОБА_12, яка в судовому засіданні показала, що з 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та мешкає разом з ним по АДРЕСА_2. ОСОБА_6 її колишня свекруха, померла у листопаді 2013 року, до цього мешкала по АДРЕСА_1. Останні 3-4 роки за станом здоров'я ОСОБА_6 не виходила з квартири, отримувала допомогу від родичів. З серпня 2013 року з нею став постійно мешкати її син ОСОБА_5 та допомагати в побуті. Ключі від квартири були у синів ОСОБА_2 і ОСОБА_5, а також у сусідки ОСОБА_13 Замки у вхідних дверях були влаштовані так, щоб старенька ОСОБА_6 сама не могла відчинити двері з квартири, у зв'язку з чим ніхто не міг побачитися з нею без відома відповідачів чи сусідки. Вона чітко пам'ятає, що останнє генеральне прибирання проводилося перед днем народження свекрові (перед 30.03.2013 року) та в документах ніякого заповіту вони не знаходили. Свекруха була неосвічена, книг не мала, великих ваз для квітів не мала. Вона (свідок) знайома з ОСОБА_14, бачила останнього у м.Краматорську в грудні 2013 року, січні, квітні 2014 року,

свідка ОСОБА_15, яка у судовому засіданні показала, що зареєстрована у Олександрівському районі, Донецької області, але фактично мешкає у м.Краматорську. Працює на Критому ринку м.Краматорська, знає всіх учасників по справі. В грудні 2013 року бачила на ринку ОСОБА_4, який пройшов повз неї та не поздоровкався, другий раз бачила його також на ринку в квітні 2014 року, не спілкувалися,

свідка ОСОБА_16, яка у судовому засіданні показала, що є пенсіонеркою, мешкає по АДРЕСА_3. По сусідству в квартирі №19 мешкала ОСОБА_6, яка померла в листопаді 2013 року. Вона від синів мала ключі від її квартири, із нутрі двері можна було відчинити тільки ключами. В квартирі ОСОБА_6 ваз не бачила. Остання скаржилася на підвищений артеріальний тиск, у місто не ходила, могла вийти на вулицю та посидіти на лавці біля під'їзду. ОСОБА_4 (свідок) бачила останній раз ще маленького, протягом 2012-2013 року не бачила,

свідка ОСОБА_17, яка у судовому засіданні показала, що є знайомою відповідача ОСОБА_2, знає всіх по справі, а також померлу ОСОБА_6 Остання мешкала по АДРЕСА_1, за нею доглядали сині ОСОБА_6. Під час прибирання у квартирі заповіту не знаходили, книг та ваз не було. ОСОБА_6 була неосвічена, не могла читати та писати. Один із замків зсередини квартири відчинявся лише ключем, якого бабка не мала. Наскільки їй (свідку) відомо, ОСОБА_4 бабку не провідував. За станом здоров'я ОСОБА_6 до міста не ходила,

свідка ОСОБА_18, яка у судовому засіданні показала, що знайома з усіма сторонами по справі. Неофіційно працює в торговому центрі «Аврора», що знаходиться у м.Краматорську поряд з Критим ринком. В районі ТЦ «Аврора» бачила ОСОБА_4 в листопаді, грудні 2013 року та пізніше. З приводу спадкового спору між сторонами їй нічого не відомо,

дослідивши надані письмові докази -

копію свідоцтва про зміну імені (а.с.6), копію свідоцтва про народження (а.с.5), згідно яким позивач змінив прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_4», батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_11,

копію заповіту від 28.02.2009 року (а.с.7), посвідченого нотаріусом Першої Краматорської ДНК ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №2-1260, згідно якому ОСОБА_6, 1932 року народження, заповідала все належне їй майно ОСОБА_4,

копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6, яка померла у віці 81 років ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9),

копію постанови державного нотаріуса Першої Краматорської ДНК ОСОБА_7 від 30.05.2014 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4 за пропуском строку на прийняття спадщини,

лист Першої Краматорської ДНК від 07.11.2014 року з інформаційними довідками з Спадкового реєстру, згідно яким після смерті ОСОБА_6 відкрито спадкову справу №985 за 2013 рік на підставі заяви від 18.12.2013 року про прийняття спадщини від ОСОБА_2 Інших заяв не надходило, свідоцтв не видавалось. 28.02.2009 року в Першій Краматорській ДНК ОСОБА_6 склала заповіт за реєстровим №201260,

витяг з історії хвороби №5883 про перебування ОСОБА_6 на лікуванні у кардіологічному відділенні міської лікарні №3 з 06.08.2013 року по 16.08.2013 року з приводу хвороби серця, набряку ніг, задишки,

копію довідки від 15.04.2014 року №46/107-3473, згідно якій ОСОБА_4 навчається у Національній академії внутрішніх справ, м.Київ, на 4 курсі денної форми навчання, зарахований з 2011 року, термін навчання до 30.06.2014 року,

вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, 1932 року народження, яка проживала у АДРЕСА_1.

В шестимісячний строк, передбачений ст.1270 ч.1 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини за законом на підставі ст.1269 ч.1 ЦК України до нотаріуса 18.12.2013 року звернувся син померлої відповідач ОСОБА_2, зареєстрований з 2009 року по АДРЕСА_2.

Інший син померлої відповідач ОСОБА_5, який зареєстрований з 1989 року у АДРЕСА_1, на підставі ст.1268 ч.3 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Право на спадкування спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_2 і ОСОБА_5 одержують згідно ст.1223 ч.2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини.

З'ясовано, що за життя ОСОБА_6 28.02.2009 року склала заповіт,посвідчений нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №2-1260, за яким заповідала все належне їй на день смерті майно своєму онукові ОСОБА_4, 1991 року народження.

ОСОБА_4, зареєстрований з 2008 року у м.Краматорську по вул.Революції, 14, з метою прийняття спадщини за заповітом повинен був на підставі ст.1269 ч.1, ст.1270 ч.1 ЦК України подати нотаріусу в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини (до 21.05.2014 року) заяву про її прийняття, однак пропустив вказаний строк, звернувшись до нотаріуса лише 30.05.2014 року.

Постановою державного нотаріуса Першої Краматорської ДНК ОСОБА_7 від 30.05.2014 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за пропуском строку на прийняття спадщини.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи те, що спадкоємці ОСОБА_6 не надали згоди на поновленням спадкових прав ОСОБА_4 на підставі ст.1272 ч.2 ЦК України, останній звернувся до суду з позовом в порядку ст.1272 ч.3 ЦК України.

Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України , за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Розглянувши доводи позивача ОСОБА_4 про причини пропуску ним строку для прийняття спадщини, суд вважає такі причини поважними та цілком доведеними.

Так, ОСОБА_4 не є спадкоємцем першої черги, а про існування заповіту йому відомо не було. Наявні спадкоємці першої черги - відповідачі ОСОБА_6, які мали намір прийняти спадщину та здійснили для цього реальні дії, виходячи з цього ОСОБА_4, незнаючі про заповіт, обґрунтовано вважав спадщину прийнятою. Позивач ОСОБА_4 навчається на денному відділенні у Національній академії внутрішніх справ, у зв'язку з чим переважно проживає у м.Києві. Крім того, строк для прийняття спадщини припадає на початок терористичних акцій на Донбасі, зокрема захват бойовиками у квітні 2014 року міста Краматорська, що тривало до початку липня 2014 року, що є загально відомим фактом, у зв'язку з чим реалізація позивачем своїх спадкових прав була об'єктивно утруднена.

Вищенаведені причини доведені показаннями свідка ОСОБА_11, довідкою навчального закладу, є логічними та зрозумілими, та не спростовані доказами, представленими відповідачами.

Так, суд критично ставиться до показань свідка нотаріуса ОСОБА_7 про відвідування ОСОБА_4 разом із матір'ю нотаріальної контори у грудні 2013 року з наміром прийняти спадщину. Позивач та нотаріус не знайомі, стосунки між ними відсутні, яких-небудь особливостей для пам'ятання такої події немає. Реєстрація відвідувачів нотаріальною конторою не ведеться, ніяких заяв від ОСОБА_4 до нотконтори не надходило. Нотаріус не виключає помилки в згадуванні події. Матір позивача свідок ОСОБА_11 заперечує факт відвідування нотконтори у грудні 2013 року.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про їхню зустріч з ОСОБА_4 під час його спілкування з батьком ОСОБА_2 з приводу грошей за відмову від спадкування за заповітом. Свідок ОСОБА_11 та позивач заперечують проти його перебування у м.Краматорську в квітні 2014 року. Згідно показань свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, вони в розмову сторін не втручалися, деталі їм не відомі, що не виключає помилкового сприйняття ними ситуації. Якщо вважати, що ОСОБА_4 на квітень 2014 року було відомо про заповіт та він перебував у м.Краматорську, є нелогічним виборювання своїх прав у батька, з яким у позивача декілька років тривають напружені стосунки, замість звичайного та своєчасного подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_4 не мав доступу до своєї бабусі ОСОБА_6 у серпні 2013 року через складний замок на вхідних дверях її квартири та проживання разом з нею ОСОБА_5, у зв'язку з чим не міг отримати від неї подарунки. Відповідачами, свідками не конкретизовано з якого дня у серпні 2013 року з ОСОБА_6 став постійно мешкати її син ОСОБА_5, з якого дня був встановлений вищевказаний замок, що не виключає відвідування онуком своєї бабки до зазначених подій. Сам же відповідач ОСОБА_5 підтвердив факт відвідування бабки онуком ОСОБА_4 у серпні 2013 року, при цьому він не перебував з останніми поряд весь час їхнього спілкування. Витяг з історії хвороби ОСОБА_6 не містить відомостей про неможливість пересування останньої, стосується короткого проміжку часу з 06 по 16 серпня 2013 року.

Суд критично ставиться до показань останніх свідків про те, що вони не бачили в квартирі ОСОБА_6 книг та ваз. Суд вважає, що це звичайні предмети життєдіяльності людини та її побуту, то, що свідки не бачили цих предметів, не виключає їх наявності в квартирі в цілому, в будь-яких місцях.

Суд критично ставиться до показань останніх свідків про те, що ОСОБА_6 була неосвічена, не могла читати та писати. Зазначене спростовується змістом заповіту, де ОСОБА_6 у присутності нотаріуса особисто зробила запис про те, що заповіт нею прочитаний в голос та схвалений, зазначила своє прізвище, ім'я та по батькові.

Показання свідків ОСОБА_15, ОСОБА_18 про те, що вони бачили ОСОБА_4 у м.Краматорську в грудні 2013 року, в квітні 2014 року взагалі не спростовують доводів позивача по суті спору, а також суперечать показанням свідка ОСОБА_11

Доводи відповідачів та свідків з їхнього боку про неможливість ОСОБА_6 за станом свого здоров'я самостійно відвідати у 2009 році нотаріальну контору для складання заповіту є суб'єктивними, оскільки об'єктивними та належними доказами не підтверджені. Відсутні медичні документи з цього приводу. Навпаки мається заповіт, згідно якому ОСОБА_6 у лютому 2009 року відвідала нотаріуса з відповідною метою. Участь у цьому ОСОБА_4 та обізнаність в існуванні заповіту не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі наведеного суд вважає, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 пропустив строк для прийняття спадщини після смерті своєї бабки ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, з поважних причин, у зв'язку з чим йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст.3,14,60,212-215,223 ЦПК України, ст.1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю шість місяців для прийняття ним спадщини за заповітом після смерті бабки ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Марченко