АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3175/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівВишні Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року із запереченнями на ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року про відмову в зупиненні провадження у справі та про відмову в призначенні повторної комісійної експертизи, у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про оспорювання батьківства та визначення походження дитини, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він та ОСОБА_8 з 2000 року проживали без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_10. У свідоцтвах про народження дітей їх батьком згідно ст. 126 СК України записаний позивач ОСОБА_7

Після того, як позивач дізнався, що у ОСОБА_8 існує інший чоловік, з яким вона мала інтимні відносини, відповідачка стала перешкоджати зустрічам позивача з дітьми та забороняти дітям з ним спілкуватись. У зв'язку з цим у ОСОБА_7 виникла підозра, що він не являється біологічним батьком дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Позивач неодноразово пропонував відповідачці добровільно провести медико-генетичну експертизу, однак вона ухилялась від її проведення, що на думку позивача, підтверджує той факт, що ОСОБА_7 не є біологічним батьком дітей.

Враховуючи наведене, позивач просив суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Під час розгляду справи було проведено судово-генетичну експертизу у Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи та повторну комісійну судову молекулярно-генетичну експертизу у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі для встановлення біологічного батьківства ОСОБА_7 відносно дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 За висновками вказаних експертиз встановлено ймовірність біологічного батьківства позивача відносно дітей, що становить 99,99 %.

Заочним рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить зупинити провадження у справі, призначити повторну ДНК-експертизу для встановлення біологічного батьківства ОСОБА_7 відносно дітей ОСОБА_9, ОСОБА_10; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме: внести зміни до актових записів № 91 від 20.09.2011 року про народження ОСОБА_9 і № 73 від 21 липня 2006 року про народження ОСОБА_10, здійснених відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, виключивши відомості про батька дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця м. Ватутіне, Черкаської області, та змінивши прізвище дітей з прізвища «ОСОБА_7» на прізвище «ОСОБА_7»; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області внести відповідні зміни до актового запису про народження дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та видати нове свідоцтво про їх народження.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_11 виклала заперечення на ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року про відмову в зупиненні провадження у справі до вирішення кримінальних проваджень № 0000346 від 11.12.2012 року та № 0009280 від 26.07.2013 року, та про відмову в призначенні повторної комісійної експертизи для встановлення біологічного батьківства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 2000 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_9, батьком якого згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області 20.09.2000 року є ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 82). Реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України, підставою запису відомостей про батька був актовий запис про встановлення батьківства № 11 від 20.09.2000 року, складений відділом ДРАЦС Ватутінського міського управління юстиції (Т. 1 а.с. 67-68).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_10, батьком якого згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області 29.11.2011 року, є ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1 а.с. 70-71). Підставою запису відомостей про батька була заява про визнання батьківства № 06 від 21.07.2006 року, реєстрація народження проведена відповідно до ст. 126 СК України (Т. 1 а.с. 70-71).

Відповідно до ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

З аналізу вказаної норми вбачається, що предметом доказування у разі оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною. Встановлення даного факту можливе шляхом проведення відповідної експертизи.

Відповідно до ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право зокрема просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, а також просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

Під час розгляду справи ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2012 року було призначено судово-генетичну експертизу у Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання чи є ОСОБА_7 біологічним батьком дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_10.

Згідно висновку експерта № 121 від 30 травня 2012 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складає величину не менш ніж 99,999999 %, тому згідно Hummel K at all "Biostatistiche Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden Stuttgart, 1971, біологічне батьківство ОСОБА_7 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 практично доведено (Т. 1 а.с. 129-132).

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22 травня 2013 року у справі було призначено повторну комісійну судову молекулярно-генетичну експертизу у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі, на вирішення якої поставлено питання чи є ОСОБА_7 біологічним батьком дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (Т. 3 а.с. 190, 218).

Згідно висновку експерта № 20-415 від 26.06.2013 року ймовірність біологічного батьківства ОСОБА_7 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складає 99,99 % (Т. 3 а.с. 227-239).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

У колегії суддів відсутні підстави вважати зазначені висновки експертиз необґрунтованими або таким, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають сумніви в їх правильності. Неправомірність дій експертів при проведенні експертних досліджень недоведена, оскільки зазначені представником позивача кримінальні провадження перебувають на стадії досудового розслідування і остаточного рішення по них не прийнято, допустимі та належні докази фальсифікації висновків експертиз відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_6 про призначення по справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що предметом доказування у разі оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною.

Згідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дітей, оскільки судом не встановлено відсутність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_9, ОСОБА_10 Належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог стороною позивача не надано.

За таких обставин, не підлягають до задоволення і позовні вимоги про зміну прізвища дітей з «ОСОБА_7» на «ОСОБА_7»; зобов'язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей та видачу нових свідоцтв про народження.

Щодо заперечень апелянта на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року про відмову в зупиненні провадження у справі до вирішення питання по кримінальним провадженням, колегія суддів зазначає наступне.

На підставі п. 4 ст. 201 ЦПК суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства (п. 4 ст. 201 ЦПК), може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства є цивільна, господарська, кримінальна або адміністративна справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Наведене підтверджується ухвалою про відкриття провадження у справі, ухвалою про порушення провадження у справі, з яких вбачається характер спору.

Винесення постанови про порушення кримінальної справи органами досудового слідства або подання позовної заяви до суду позивачем не є підставою для зупинення провадження у справі.

Зупинення провадження у справі до вирішення іншої виконує профілактичну функцію, оскільки запобігає постановленню суперечливих рішень у різних, але пов'язаних справах.

При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальні провадження щодо неправомірності дій експертів при проведенні експертних досліджень, на які вказує представник позивача ОСОБА_11, перебувають на стадії досудового розслідування, а не розглядаються відповідним судом.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в зупиненні провадження у справі до вирішення питання по кримінальним провадженням щодо неправомірності дій експертів при проведенні експертних досліджень.

На думку колегії суддів, ухвала Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року про відмову в призначенні повторної комісійної експертизи по встановленню біологічного батьківства також є законною та обґрунтованою.

Так, згідно ст.7 ЗУ «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII, судово-експертну діяльність в Україні здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для призначення експертизи експерту Fa. LKW Plus, Ringstrase,9, D-97616 Bad Neustad, Deutchland Германія.

Дана позиція узгоджується з п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 року.

Колегія суддів відхиляє, твердження апелянта, як підставу для скасування оскаржуваного рішення про те, що позивач ОСОБА_7 заяв до органу державної реєстрації актів цивільного стану при народженні дітей, як того вимагає ст.126 СК України, не подавав, не підписував таких заяв, не розписувався у журналі реєстрації актових записів про народження, в зазначений орган не з?являвся, що підписи позивача сфальсифіковані, оскільки відсутні рішення компетентних органі з приводу наявності зазначених фальсифікацій.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта: про фальсифікацію висновків експертами; про застосування при проведенні експертиз медичної техніки та виробів медичного призначення, дозвіл на застосування яких відсутній; про атестацію лікарів (експертів), що проводять судові молекулярно-генетичні експертизи; акредитацію установ, що проводять судові молекулярно-генетичні експертизи та інші доводи апелянта не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки дані доводи не підтвердженні належними та допустимими доказами, відсутні рішення компетентних органів, якими доведено фальсифікація висновків експертів; застосування при проведенні експертиз медичної техніки та виробів медичного призначення, дозвіл на застосування яких відсутній.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі належних та допустимих доказах, колегія суддів апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 відхиляє, а заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року - залишає без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про оспорювання батьківства та визначення походження дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :