Провадження № 2/331/1717/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 01.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на суму 1000000 грн. 00 коп., що на момент укладення договору було еквівалентно 125109,47 доларам США, що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача з відповідним строком повернення та підписом у договорі. Відповідач борг не повернув. Станом на 19.08.2014 року заборгованість відповідача становить: сума позики - 1635593,63 грн, 18 % річних у розмірі 65156,23 грн., пені у розмірі 651570,91 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судові засідання 17.10.2014 року, 21.11.2014 року не з'явилася. На її зареєстроване місце проживання надіслані повістки, які нею не отримані.

Згідно з ч.1,5 ст. 77 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно з ч.5 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому суд вважає, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, він повторно в судове засідання не з'явився, через що, відповідно до ч.5 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 01.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на суму 1000000 грн. 00 коп., що на момент укладення договору було еквівалентно 125109,47 доларам США. Станом на 19.08.2014 року заборгованість відповідача становить: сума позики - 1635593,63 грн., 18 % річних у розмірі 65156,23 грн., пені у розмірі 651570,91 грн.

Отримання коштів підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача та підписом у договорі.

Відповідно до п. 6.3 договору, в разі порушення графіку повернення позичальником суми позики позикодавцю, позикодавець набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми позики. При цьому позичальник зобов'язується повернути позичальнику повністю всю суму позики, нараховані проценти та неустойку протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги позичальника.

Пунктами 6.1, 6.2 договору встановлена відповідальність за несвоєчасне повернення суми позики, а саме проценти за користування сумою позики у розмірі 18 % річних, нарахованих на суму несвоєчасно поверненої (неповерненої) позики та пеня у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тому позов є доведеним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 625, 1047,1050 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму позики - 1635593,63 грн., 18 % річних у розмірі 65156,23 грн., пені у розмірі 651570,91 грн., а разом 2352320 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3654,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мінасов