Справа № 1324/1886/12 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1702/14 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2013 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ВГІРФО Трускавецького МВ ГУМВСУ у Львівській області, третя особа - відділ опіки та піклування Трускавецької міської ради про усунення перешкод, зняття з реєстрації та виселення -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у зазначеному позові, яким ОСОБА_2 просила суд усунути перешкоди в користуванні своєю власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 і неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 з житла та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам, неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема посилається на те, що вона є власником усього будинку, відповідачі не є членами її сім'ї і суд, відмовивши у позові, порушив її право на власність. Набувши право власності на будинок, жодних житлових зобов'язань, що склалися між попередніми власниками будинку і відповідачами, до неї не перейшли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є рідними сестрою і братом, які проживають у спірному житловому будинку з народження (відповідач - з 1958 року), у ньому зареєстровані. ОСОБА_5 і неповнолітня ОСОБА_6 є відповідно дружиною та дитиною ОСОБА_4, які також зареєстровані і проживають за даною адресою.

Вказаний будинок АДРЕСА_1 складається із двох квартир: в квартирі №1 проживає сім'я ОСОБА_4, у квартирі №2 проживала ОСОБА_2

Згідно реєстраційного посвідчення від 29.02.1989 року ОСОБА_2 є власником ? частини будинку, яку вона набула за заповітом своєї баби, а відповідно витягу про державну реєстрацію прав позивач є власником іншої ? частини будинку відповідно до договору дарування від 09.10.2003 року її матері - ОСОБА_7

Звернувшись до суду, позивач просила зняти з реєстрації та виселити відповідачів без надання іншого житла. Позов обґрунтовувала тим, що хоч і є власником будинку, однак не може у повній мірі реалізувати свої права власника, оскільки у другій половині будинку проживають відповідачі. Оскільки відповідачі не є її членами сім'ї, попередні власники будинку, які надавали дозвіл на проживання ОСОБА_4, відчужили свої частки в будинку їй, нині в будинку не проживають у зв'язку зі смертю, то просила задовольнити позов.

За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Разом із цим слід зазначити, що це право не є абсолютним має бути доведеним і захищеним у відповідний закону спосіб.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця прожи вання в Україні" (далі - Закон № 1382- ІV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточ ного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове при міщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено винятково на підставі рішення суду: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної осо би померлою.

Виходячи з того, що Закон № 1382-ІV є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття осо би з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстра ційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про пра во користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 і в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не заявляла вимог про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житлом, то без вирішення цього питання правових підстав для зняття відповідачів з реєстрації та виселення суд першої інстанції не мав.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: