УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.

за участю секретаря - Газіній О.С.

розглянувши подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Баранова Я.О. про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова звернувся старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Баранов Я.О. про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобов'язань покладених на неї рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.07.2012 року.

Відповідно до ст.. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.07.2012року. стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 680094, 97 доларів США, що еквівалентно 5 433 822, 79 грн. Рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення судом 26.02.2013р. виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Положеннями статті 11 цього Закону України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду та в'їзду в Україну" громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках коли діють неврегульовані аліменти, договірні чи невиконанні зобов'язання до виконання або розв'язання спору за погодженням сторін у передбаченому Законом випадку, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо він ухиляється від зобов'язань покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

З погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Як свідчать матеріли справи, за вказаним виконавчим листом 26.03.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.03.2014року постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно боржника та оголошена заборона його відчуження в межах суми звернення стягнення.

За відомостями адресно-довідкового бюро Управління МВС України в Харківській області ОСОБА_2 за адресою вказаною у виконавчому документі, тобто АДРЕСА_1 не значиться. Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, що міститься в матеріалах виконавчого провадження за боржником на праві приватної власності зареєстрований будинок за адресою АДРЕСА_2.

Старшим державним виконавцем Барановим Я.О. було направлені виклик боржнику щодо явки на прийом до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Вказані виклики були направлені за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Однак боржник на прийом до виконавця не з'явився. Крім тог, виконавцем було здійснено вихід за вказаними адресами, однак боржник був відсутній, про що державним виконавцем було складено акти.

На теперішній час рішення суду не виконано.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та уПершому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Так, саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження та відсутність боржника за вказаним адресами, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Доказів саме ухилення ОСОБА_2 від зобов'язань покладених на неї рішенням суду, виконавцем не надано.

Надані державним виконавцем документи, включно і акти про відсутність боржника за вказаними адресами, самі по собі не свідчать про ухилення від виконання зобов'язання.

Оскільки на теперішній час відсутні обставини, які передбачають обмеження виїзду ОСОБА_2, суд вважає за необхідне в задоволенні подання відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 377-1, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Баранова Я.О. про обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Ніколаєнко