АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3103/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 31 березня 2008 року було укладено договір кредитної лінії № 1725-ЧД між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 160 000 грн. В якості забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним кредитним договором 31.03.2008 року було укладено договір поруки між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачкою ОСОБА_6 згідно якого остання зобовязалася перед Банком у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту, сплаті відсотків, комісії за користування кредитом та передбачені кредитним договором штрафних санкцій.

У звязку з тим, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору почала нараховуватись пеня та наявна була прострочена заборгованість. Не чекаючи примусового стягнення Банком заборгованості по кредиту позивачка, як поручитель по кредиту, почала здійснювати сплату заборгованості по кредитному договору. Всього нею було сплачено 117 480 грн. 92 коп. На сьогоднішній день зобовязання по кредиту виконано у повному обсязі.

Тому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6, частково сплатила в рахунок погашення боргу позичальника грошові кошти, вона просила стягнути з ОСОБА_7 на свою користь заборгованість в розмірі 117 480 грн. 92 коп. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість в сумі 58 740 грн. 46 коп.

В решті вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір в сумі 587 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила змінити рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Вказане рішення вона вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, крім того, послався на норми СК України. Колегія суддів погоджується з таким обгрунтуванням рішення.

Як вбачається з матеріалів справи з 12.09.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірваний рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.01.2013 року. Встановлено припинення шлюбних стосунків з червня 2012 року.

31.03.2008 року між ОСОБА_7 та ПАТ "Банк "Фінанси Кредит" був укладений договір кредитної лінії № 1725-ЧД, в сумі 160000 грн. зі сплатою 15,8 % річних до 30.03.2018 року В якості забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 31.03.2008 року на підставі договору поруки № 1725-Д ОСОБА_6 як поручиель зобов'язалася перед Банком в повному обсязі в солідарному порядку відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Також в забезпечення виконання кредитних зобов'язань відповідачем надано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1., належну ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2006р. Позивачка, як дружина, надала згоду на передачу в іпотеку в забезпечення кредитного договору від 31.03.2008 року вказаної квартири.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 30.04.2014р. квартира АДРЕСА_2 визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділена між сторонами по 1/2 частині кожному у власність.

Після припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства позивачкою на виконання кредитних зобов'язань за договором № 1725-ЧД від 31.03.2008р. сплачено 117 480 грн. 92 коп. заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Разом з тим, частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір кредитної лінії № 1725-ЧД від 31.03.2008 року був укладений відповідачем в інтересах сім'ї та отримані за даним правочином кредитні кошти використані в інтересах сім'ї в період ведення спільного господарства з квітня 2008 року по червень 2012 року.

Відповідно до ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_7 від 31.08.2008 року про надання згоди на передачу квартири АДРЕСА_3 в іпотеку в забезпечення кредитного договору від 31.03.2008р. між ПАТ "Банк Фінанси і кредит" та ОСОБА_7 позивачка підтвердила, що вказаний кредитний договір укладається в інтересах сім'ї.

Таким чином враховуючи, що отримані за кредитом кошти використані на потреби сім'ї а спільне майно подружжя поділене між сторонами у рівних частках, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що відповідно в рівних частках підлягають урахуванню і боргові зобов'язання відповідача в інтересах сім'ї.

Тому відшкодування позивачці 1/2 частки сплачених останньою коштів на погашення кредиту є вірним по суті та справедливим.

Отже доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :