РІШЕННЯ

Іменем України

03.12.2014 р. Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Фортуна Т.Я., Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про виключення актового запису про батьківство, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, про виключення актового запису про батьківство, в якому просить виключити запис про його батьківство з актового запису про народження дитини №218/2001 ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. 04.02.2008 року рішенням Франківського районного суду м.Львова було розірвано шлюб між сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідачки народився син ОСОБА_3 та його було записано батьком дитини. Вважає, що він не є батьком дитини оскільки йому із слів спільного знайомого, стало відомо, що такий в період зачаття дитини в кінці березня на початку квітня 2000 року перебув із ОСОБА_2 в інтимних стосунках. Крім цього, дитина ОСОБА_3 подібний та схожий на їх знайомого, більш ніж на нього. Неодноразово він звертався до відповідачки з вимогою провести генну експертизу, але остання категорично відмовилась. Тому вважає, що відповідачка народила дитину від іншого чоловіка, а не від нього. Просить позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який містяться в матеріалах справи. Просять відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст.10,11,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що 09.09.2000 року між сторонами зареєстровано шлюб у Личаківському відділ РАЦС Львівського міського управління юстиції.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 04.02.2008 року розірвано шлюб укладений 09.09.2000 року у Личаківському відділ РАЦС Львівського міського управління юстиції між сторонами(а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3(а.с.4), що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивач ОСОБА_1 записаний батьком дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 7 "Конвенції про права дитини", дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122,124.126,127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

01 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, у зв`язку із чим, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ щодо батьківства, слід виходити з дати народження дитини, тому якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України).

Відповідно до вимог ст. 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного у період зазначених відносин, особа, записана, як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Ухвалою суду від 19 березня 2013 року призначалася по вказаній справі судово-генетична експертиза на предмет кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, на дослідження якої поставлено питання: Чи є біологічним батьком ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1? Проведення експертизи доручено експертам "ДНК Центр"/м. Львів, вул. Ангеловича, 20/1/.

Згідно звіту про тест №37748О від 15.05.2013 року проведеного ДНК Центр"(а.с.40-50), результатом дослідження батьківства, що виконано на зразках зазначених донорів(учасників) показує, що ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2013 року призначалася по вказаній справі повторна судова-медична ДНК експертиза, на вирішення якої поставлено запитання: Чи являється ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за кровною спорідненістю? Проведення експертизи доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВСУ у Львівській області(м. Львів, вул.Конюшина,24). Проте позивач ОСОБА_1, якому було відомо про призначення вказаної експертизи оплату такої не здійснив, а тому ухвала суду про призначення повторної експертизи не була виконана(а.с.73-76).

Ухвалою суду від 07 лютого 2014 року призначалася по вказаній справі повторна судово-медична ДНК експертиза спірного батьківства за дослідженням крові, на вирішення якої поставлено запитання: Чи являється ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 за кровною спорідненістю? Проведення експертизи доручено експертам бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров'я та медицини катастроф Одеської облдержадміністрації(м. Одеса, пров. Валіховський,4). Проте позивач ОСОБА_1, якому було відомо про призначення вказаної експертизи, з'явився з метою проведення, однак відмовився від проходження такої експертизи з приводу чого написав письмову заяву від 13.05.2014 року, а тому ухвала суду про призначення повторної експертизи не була виконана.

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною, чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи.

В судовому засіданні позивач наголошували на ті обставини, що він не є батьком дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, зі слів йому спільного знайомого сторін, йому відомо, що в період зачаття дитини така особа в кінці березня на початку квітня 2000 року перебув із ОСОБА_2 в інтимних стосунках., не вказавши такої особи прізвище, ім'я та по батькові та адресу його проживання, щоб допитати його як свідка. Тому суд не бере до уваги покази позивача, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами по справі, спростовуються матеріалами справи. При цьому позивач не надав суду доказів, які вказують про те, що він не є батьком ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з вказаних підстав, жодним чином не обґрунтували свого висновку. Крім цього, позивач неодноразово відмовлявся від проведення призначених судом повторних вказаних експертиз. Крім того, вирішення спорів не може базуватися на припущеннях.

Тому суд приходить до висновку, що покликання позивача є необґрунтовані, не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження позову, тому суд діє в такому випадку відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, а матеріали справи не містять доказів, про відсутність кровного споріднення позивача з дитиною.

Крім цього, позивач про проведений запис в актовому записі про народження дитини та те, що він є батьком дитини, знав з дня реєстрації дитини. Однак із зазначеним позов звернувся лише у травня 2012 року, а саме більше десяти років після реєстрації народження дитини. Протягом року після реєстрації народження дитини та внесення відповідного запису про батька дитини до актового запису про народження дитини позивач із зазначеними вимогами не звертався. Цей строк є припинувальним і продовженню не підлягає.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення актового запису про батьківство в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1

до ОСОБА_2 про виключення актового запису про батьківство - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.