справа № 415/6729/12
№ провадження 2/208/617/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Гібалюк Т.Я.,

при секретарі: Бардадим О.В.,

за участю представника позивача Григор`єва М.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, про визнання частково недійсного кредитного договору, зустрічного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, про визнання частково недійсного кредитного договору. Свій позов мотивує тим, що умови кредитного договору є недійсним так як відповідачем в односторонньому порядку була неодноразово підвищена відсоткова ставка по кредиту.

Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 66452,99грн.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом зявився. Позовні вимоги уточнив та просив їх задовольнити з наступних підстав:

Між відповідачем, в особі Лівобережного відділення Дніпродзержинської філії, з одного боку та ОСОБА_1, з іншого боку, 29.05.2007 року був укладений кредитний договір № DZL0GK00770035. Згідно до п. 7.1 якого сторони прийшли до обоюдної згоди про те, що банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 29 травня 2007 року по 28 травня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 79200,00 гривень на наступні цілі: 72000,00 гривень на придбання квартири, а також у розмірі 7200,00 гривень - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісячно в період сплати у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. Однак, в протиріч зазначеним вимогам чинного законодавства України, при укладенні кредитного договору, був викладений п.2.3.1, який позивач вважає незаконним та таким що є недійсним. Також, без укладання додаткового договору до кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, без обумовлення та проходження до обоюдної згоди, з боку відповідача були в односторонньому порядку змінені умови договору, наступним чином: встановлено відсоткову ставку в розмірі 15,12% на рік, починаючи з 26.10.2008 року; та встановлено відсоткову ставку в розмірі 26,88% на рік, починаючи з 01.02.2009 року, без повідомлення позичальника та поручителя.

Тому, з врахування зазначеного, позивач, уточнив свої позовні вимоги, прохає визнати недійсним п.2.3.1 кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк" з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку. Дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк", щодо одностороннього змінення умов кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк" з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку в частині збільшення відсоткової ставки від 26.10.2008 року та від 01.02.2009 року визнати недійсними. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк", виконувати зобов'язання у відповідності до умов кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк" з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк", припинити здійснювати нарахування мені відсотків за користування ркдитом у розмірах, що перевищують розмір відсотків за користування кредитом, встановлений станом на час укладення кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, здійснити перерахунок нарахувань за кредитним договором виходячі з відсоткових ставок за користування кредитом, встановлених станом на час укладення кредитного договору і зарахувати зайво сплачені ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок наступних платежів за зазначеним кредитним договором. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк", повністю скасувати неправомірно нараховану ОСОБА_1 прострочену заборгованість за кредитним договором № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року та повністю скасувати неправомірно нараховані за зазначеним договором пеню та інші штрафні санкції, пов`язані з неправомірним одностороннім підвищенням відповідачем відсоткових ставок за вказаним договором.

Проти задоволення зустрічного позову заперечував

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовити, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити. .

Представник третьої особи не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухав представника позивача, вивчив матеріали справи, встановив наступне:

29.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DZL0GK00770035 , згідно до умов якого у п. 7.1 зазначено, що сторони прийшли до обоюдної згоди про те, що банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 29 травня 2007 року по 28 травня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 79200,00 гривень на наступні цілі: 72000,00 гривень на придбання квартири, а також у розмірі 7200,00 гривень - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісячно в період сплати у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця.

Як встановлено згідно до пояснень представника позивача, позивач отримав суму кредиту та сплачував щомісячно суму в касу банку, згідно до договору в п. 7.1. в розмірі 1272,11 гривні , що також підтверджено розрахунком відповідача.

п.2.3.1 договору був викладений наступним чином: „ Банк має право:

Згідно до п. 2.3.1. кредитного договору № DZL0GK00770035 від 29.05.2007 року, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку, грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( по статистиці НБУ). При цьому банк надсилаю позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки банком. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США..

Позивач посилається на те, що зазначений пункт договору є недійним, так як ставить у нерівні умови клієнта щодо прав банку. Але з таким обґрунтуванням не можливо погодитись, так як встановлено в судовому засіданні, згідно до пояснень сторін, що позивач був присутній особисто 29.05.2007 року у банку де дізнавшись про умови кредитного договору, прийняв їх уклав з банком зазначений договір, тобто погодився з зазначеними умовами, що не є порушенням норм цивільного законодавства, та відповідає вимогам ст.ст. 3, п. 1 ст. 626, ст.. 627 ЦК України.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

29 вересня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надіслано лист за №20.1.3.2/6-22855/5908 про зміну відсоткової ставки за вказаним кредитним договором, яка з 29 жовтня 2008 року складатиме 15,12%., з роз'ясненнями відповідно до яких у випадку, якщо не згоди із вказаними змінами кредитного договору, ОСОБА_1 запропоновано в строк не пізніше 19 жовтня 2008 року, звернутися у відділення ПАТ КБ "ПриватБанк", що обслуговує його кредит, надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі.

25 грудня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_1 надіслано листа за №20.1.3.2/6-44273 в якому останній повідомлявся про те, що з 01 лютого 2009 відсоткова ставка за користування кредитними коштами наданими банком за зазначеним кредитним договором підвищитися до 26,88% на рік. При цьому боржнику роз'яснено, що в разі погашення в строк до 01.02.2009р. суми заборгованості за тілом кредиту:

- у розмірі 19 640 грн. 56 коп., відсоткова ставка за кредитним договором підвищується до рівня 21,84% річних;

- у розмірі 32 734 грн. 27 коп., відсоткова ставка за кредитним договором не змінюється та залишається на поточному рівні - 15,12 % річних.

У випадку, його не згодні із вказаними змінами кредитного договору, запропоновано в строк не пізніше 20 січня 2009 року, звернутися до відділення ПАТ КБ "ПриватБанк", що обслуговує його кредит, надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

Листом від 18 січня 2009 року ОСОБА_1 повідомив банк, що у зв'язку із підвищенням відсоткової ставки за укладеним кредитним договором з 15,12% до 26,88% він відмовляється сплачувати суму більшу ніж 1 311 грн. у зв'язку з відсутністю у нього коштів.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» При вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» своєчасно направляв повідомлення позивачу про зміну відсоткової ставки, а тому вимога позивача про визнання частково недійсного кредитного договору не підлягає задоволенню.

Суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову з наступних мотивів.

29.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DZL0GK00770035 , згідно до умов якого у п. 7.1 зазначено, що сторони прийшли до обоюдної згоди про те, що банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 29 травня 2007 року по 28 травня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 79200,00 гривень на наступні цілі: 72000,00 гривень на придбання квартири, а також у розмірі 7200,00 гривень - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3,2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісячно в період сплати у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 29.05.2007р. було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44,5 м.кв., житловою площею 31,4 м.кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ціна предмету іпотеки дорівнює 90000 грн. 00 коп.

Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, надав ОСОБА_1 кредит в розмірі , встановленому в договорі.

В порушення умов договору, відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30.07.2012 року утворилася заборгованість в розмірі 66452,99 грн., яка складається з:

заборгованості за кредитом - 55042,86 грн.;

заборгованості по процентам за користування кредитом 10717,05 грн.;

заборгованість з комісії за користування кредитом 432,00грн;

пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання 261,08грн.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами Згідно статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`занням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

ПАТ КБ «Приватбанк» надав суду копію звернення від 31.07.2012р до ОСОБА_1 про порушення основного зобов'язання з вимогою повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій,нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний термін з дня отримання вимоги. У разі невиконання вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» вимагав добровільно звільнити нерухому майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності. Але банком не надано суду доказів отримання боржником вимоги від 31.07.2012р., а тому позовна вимога про виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, є передчасною.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 629, 611, 1054 ЦК України, ст. ст. 10,11,59-61, 209,212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, про визнання частково недійсного кредитного договору відмовити.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Звернути стягнення на квартиру загальною площею 44,5кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладання від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 664,53грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя Гібалюк Т. Я.