№ 2-554-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2014 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Бобровник О. В.

при секретарі: Мурга Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення порушень прав споживача та відшкодування завданої шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачів 14 183,69 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 224,02 грн. інфляційних витрат та 932,31 грн. річних.

Посилається в позові на те, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 і на протязі тривалого часу не вносять плату за надані житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим за період часу з травня 2011 року до 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 15 340,02 грн..

Т.я. добровільно сплатити борг вони відмовляються, просить задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить майнову шкоду в сумі 4 500 грн., що була завдана споживачам через пожежу в квартирі внаслідок неналежного обслуговування електричних мереж будинку АДРЕСА_1, майнову шкоду в сумі 1 840 грн. 40 коп., що була завдана споживачам через тривале неналежне обслуговування будинку, відсутність належної підготовки будинку до зимового сезону, регулярну відсутність утеплення та ущільнення місць загального користування, понесені споживачем вимушені витрати на опалення не утеплених місць загального користування та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Збільшивши позовні вимоги, просить також визнати такими, що не підлягають оплаті нарахування за теплопостачання по нормам споживання без врахування показників встановленого в квартирі теплового лічильника.

Посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_1 і укладає зі споживачами договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і несе відповідальність перед споживачами як виконавець умов договору.

В квартирі позивача за зустрічним позовом 22.03.2011 року відбулась пожежа, внаслідок якої було знищено майно споживачів (комп'ютерна та оргтехніка). Причиною пожежі було визнано неналежне обслуговування будинку і коротке замикання в електромережі будинку.

Споживачами за фактом пожежі та знищення майна були подані відповідні заяви.

З листа РЕ «Західний» вих. №. 048-645-303 від 22.04.2011 року та АЕК Київенерго вих. № 048-33-8904 від 23.06.2011 року вбачається, що відповідальність за неналежне обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж лежить на комунальних підприємствах, які обслуговують будинок.

Балансоутримувач, управитель та виконавець послуг КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» до цього часу не відшкодував шкоду, що була завдана майну споживачів.

Впродовж кількох років триває порушення права споживачів житлово-комунальних послуг на належне обслуговування будинку, належну підготовку будинку до експлуатації в зимовий період. Протягом багатьох років виконавець послуг не здійснює утеплення та ущільнення вікон та дверей до зимового сезону. Внаслідок цього в зимові місяці температура повітря на 10 поверсі будинку, біля ліфтового холу не відповідає нормативним вимогам. Споживач несе додаткові вимушені витрати на опалення неутеплених місць загального користування з систем опалення квартири через стіну квартири, що є суміжною з ліфтовим холом.

Звернення позивача за зустрічним позовом залишені без уваги.

З вини виконавця послуг КП Дирекція теплолічильник до цього часу не прийнятий на абонентський облік. Відповідач за зустрічним позовом продовжує здійснювати незаконні нарахування плати споживачам без урахування показників лічильників, в значно завищених обсягах, згідно норм споживання. Тим самим споживачам завдається значна майнова шкода. Порушення є триваючим і не припиняється до цього часу.

Представник позивача за первісним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися.

Про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та залишення зустрічного позову без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1.

На протязі тривалого часу, а саме з травня 2011 року відповідачі не вносять плату за надані їм житлово-комунальні послуги, а також послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в зв'язку з чим станом на 31.10.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 15 340,02 грн.

Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Виходячи з того, що відповідачі такі платежі не вносять на протязі тривалого часу, утворилась заборгованість, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку і про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Вирішуючи спір, суд також враховує наступне.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, передано до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право передати за договором повністю або частково функції з управління будинками.

31.03.2008 року між КП «Дирекція» та КП «Грушківське» було укладено договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій.

Предметом договору є передача КП «Дирекція» (Замовник) КП «Грушківське» (Виконавець) функцій з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п.п. 3.9-3.14, 6.2, 6.3 даного договору КП «Грушківське» зобов'язується забезпечити вчасно та відповідної якості надання житлово- комунальних послуг згідно із законодавством та умовами цього договору та відшкодовувати збитки, завдані майну, житловому (нежитловому) приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю споживачів послуг, що виникли у зв'язку з неякісним наданням (ненаданням) послуг, у разі й порядку згідно з чинним законодавством.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно статті 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач (фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу), виконавець (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору), виробник (суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги). Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач (власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом) та управитель (особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору), які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 322 Цивільного Кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач за зустрічним позовом у справі є власником, проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до встановлених тарифів на житлово-комунальні послуги позивачу за зустрічним позовом по справі проводилися нарахування.

Позивач за зустрічним позовом посилається на факт відсутності між сторонами договорів з надання житлово-комунальних послуг, що спростовується наступним.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Житлово- комунальні послуги складаються із житлових і комунальних послуг.

Житлові послуги - це послуги з утримання житлових будинків і прибудинкових територій. Житлові послуги в нашій країні надають спеціалізовані організації - житлово-експлуатаційні організації, дохід яких складає плата мешканців багатоквартирних будинків за обслуговування житлового фонду. Між власником житла або квартиронаймачем і житлово- експлуатаційним підприємством має бути укладений письмовий договір.

Отже, мешканці будинків комунальної власності зобов'язані укладати типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у редакції затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529 та підготовлений виконавцем - Комунальним підприємством «Дирекція» або уповноваженою ним особою з урахуванням листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 8/4-843 від 23.10.2008 року в якому зазначено, що у випадку укладання договорів на житлово-комунальні послуги слід дотримуватися умов типових договорів, затверджених відповідними постановами Кабінету Міністрів України, відхилятися від яких не можна.

Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно- технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) багатоквартирного будинку, а споживачем - своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у термін та на умовах, передбачених договором.

Керуючись ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір (оферту), в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений - протягом нормально необхідного для цього часу.

Слід також врахувати, що згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботу, використала товар (послуги), сплатила відповідну суму грошей), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагентів визначення умов договору. Проте, в окремих випадках передбачених законодавством принцип свободи договору може бути обмежений, зокрема, договір укладається на підставі обов'язкового для сторін правового акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, зміст такого договору повинен відповідати правовому акту, як то Типовому договору, який передбачений постановою КМУ за № 529 та № 630.

Відповідачем не надано жодних доказів, що він звертався з вимогою відключити його від надання централізованих комунальних послуг, а також до інших виконавців та надавачів комунальних послуг з офертою про укладення договорів.

Таким чином, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком як виконавця послуг так і споживача.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну і інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформлюється квитанцією (розрахунковим документом).

Ст. 10 цього Закону визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги).

Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово- комунальних послуг.

Таким чином, підтвердженням надано споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач комунальних послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

П. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди визначена позивачем за зустрічним позовом є необґрунтованою та недоведеною, оскільки жодним чином не підтверджена доказами, як і вимога про стягнення моральної шкоди.

Так, позивачем за зустрічним позовом не зазначено, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується,

Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача за зустрічним позовом не обґрунтованими та не доведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 322, 509, 526, 627,ч. 1 ст. 641, ч. 2 ст. 642 ,ч. 2 ст. 644 Цивільного Кодексу України 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 128, 207, 209, 212-215, 218 Цивільно- процесуального кодексу України, України, ст. ст. 20, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 5 (5-2009-п) від 14.01.2009, Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації 14 183,69 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 224,02 грн. інфляційних витрат та 932,31 грн. річних та 229,40 грн. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації про усунення порушень прав споживача та відшкодування завданої шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: