справа № 208/4806/14-ц
№ провадження 2/208/1739/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2014 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської

області в складі:

Головуючого, судді - Похвалітої С.М.

При секретарі - Шешуревої Я.І.,

За участю:

- позивача ОСОБА_1,

- відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до ОСОБА_1; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 та Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про тлумачення заповіту, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

У своєму позові позивач, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просить суд розтлумачити зміст заповіту спадкодавцеві ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений 25 квітня 2006 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. за реєстровим номером 4-1084, в тому розумінні, що ОСОБА_4 заповідала все своє майно на випадок смерті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м.; майновий пай у сільськогосподарському кооперативі «Радянський» Кобеляцького району Полтавської області; житловий будинок АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку А, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., сараю Б, колодязю К; земельну ділянку загальною площею 0,5846 га., передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану на території Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області; земельну ділянку площею 2,74 га. розташовану на території Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Радянської міської ради Кобеляцького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 875,72 грн., витрати, пов'язані з правовою допомогою в розмірі 1 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є його рідним братом. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер їх дідусь ОСОБА_6, майно якого успадкувала та прийняла у спадщину його дружина ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся померла та після її смерті залишилось спадкове майно. ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 25 квітня 2006 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. за реєстровим номером 4-1084, згідно яким заповідала все своє майно ОСОБА_1. 19 листопада 2013 року він особисто подав приватному нотаріусу письмову заяву при прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 Постановою нотаріуса приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 17 квітня 2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 через відсутність в тексті заповіту дати народження спадкоємця, бо крім нього заяву про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 нотаріусу 24 лютого 2014 року подав другий онук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже, через повне співвпадіння прізвища, імені і по батькові двох онуків померлої ОСОБА_4 нотаріус не має можливості визначити кого ж з двох онуків та її спадкоємців за законом мала на увазі спадкодавця ОСОБА_4 в своєму заповіті. У зв'язку з тим, що він підтримував тісний зв'язок із бабусею, тому вважає, що саме йому бабуся заповідала все своє майно. Зазначене свідчить також надання ним оригіналу заповіту до нотаріуса під час оформлення спадщини.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 надав суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1; третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про тлумачення заповіту.

У зустрічній позовні заяві ОСОБА_1 просить суд витлумачити зміст заповіту 25 квітня 2013 року спадкодавця ОСОБА_4, який був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. 25 квітня 2006 року та зареєстрований № 4-1084, таким чином «Вважати, що ОСОБА_4, 25 квітня 2006 року на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2», стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову відповідач зазначив, що він є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які перебували в шлюбі з 02 серпня 1980 року. Батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Вважає, що дідусь та бабуся в 2006 році склали на його користь заповіт, яким заповідали йому своє майно, що буде належати їм на день смерті. Бабуся та дідусь повідомили позивача про складання заповітів на його користь та останній став наполягати на зміну їх волі. 11 вересня 2007 року дідусь змінив свій заповіт на користь свого племінника ОСОБА_10, про що було повідомлено відповідача, який вважав, що й бабуся змінила свій заповіт. ІНФОРМАЦІЯ_4 дідусь ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилась спадщина. Зазначив, що позивачу було відомо про існування заповітів на його користь та він позивач викрав заповіти з квартири бабусі та дідуся. Дідусь та бабуся взагалі побоювалися позивача та не довіряли йому. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Він разом із позивачем та сестрою ОСОБА_11 приймали участь у витратах на її поховання, але відповідач, скориставшись доступом до помешкання бабусі, викрав всі її особисті документи, правовстановлюючі документи на все належне їй нерухоме майно. Вважає, що єдиними спадкоємцями є він та його сестра ОСОБА_2. Через зміну заповіту його дідусем ОСОБА_6 він вважав, що й бабуся скасувала заповіт, оригінал якого позивач без дозволу спадкодавців таємно забрав з їх квартири. Тому після смерті бабусі ОСОБА_4 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини саме за законом, а не за заповітом та не приховував від нотаріуса існування інших спадкоємців за законом, в тому числі й відповідача, оскільки вважав, що за відсутності заповіту, вони всі мають право на спадщину дідуся та бабусі, при тому, що всі рано втратили батьків. Вважає, що зазначені ним обставини підтверджують факт складання 25 квітня 2006 року ОСОБА_4 нотаріально посвідченого заповіту саме на його користь.

Ухвалою суду від 07 серпня 2014 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залучений до участі у справі державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, підтримав свої позовні вимоги та просив суд розтлумачити зміст заповіту спадкодавцеві ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений 25 квітня 2006 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. за реєстровим номером 4-1084, в тому розумінні, що ОСОБА_4 заповідала все своє майно на випадок смерті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м.; майновий пай у сільськогосподарському кооперативі «Радянський» Кобеляцького району Полтавської області; житловий будинок АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку А, загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., сараю Б, колодязю К; земельну ділянку загальною площею 0,5846 га., передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану на території Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області; земельну ділянку площею 2,74 га. розташовану на території Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Радянської міської ради Кобеляцького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 875,72 грн., витрати, пов'язані з правовою допомогою в розмірі 1 000 грн. В судовому засіданні позивач посилався на обставини викладені в позові. В задоволенні зустрічного позову просив суд відмовити, у зв'язку з необґрунтованістю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволені позову, посилався на обставини викладені в запереченнях. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, витлумачити зміст заповіту 25 квітня 2013 року спадкодавця ОСОБА_4, який був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. 25 квітня 2006 року та зареєстрований № 4-1084, таким чином «Вважати, що ОСОБА_4, 25 квітня 2006 року на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе її майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2», а також стягнути судові витрати.

В судове засіданні треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2, Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та державний нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. не з'явились надали суду заяви, у яких просять суд розглядати справу у їх відсутності.

В якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_4, яка є бабусею сторонам. Зазначила суду, що більше десяти років тому вона із ОСОБА_4 вела розмову про те, що остання залишить все своє майно у спадщину ОСОБА_1 старшому, тому як саме йому вона довіряла та він був ближчій до неї, допомагав їй. Після цієї розмови, ОСОБА_4 повідомила її, що оформила заповіт на ім'я ОСОБА_1 старшого 1974 року народження.

В судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою бабусі ОСОБА_4. Суду зазначила, що коли помер чоловік бабусі ОСОБА_6, до неї подзвонила ОСОБА_14 з прохання організувати похорони дідуся. В організації похорон дідуся допомагав й старший її онук ОСОБА_1, після похорон доглядав за могилками. Зазначила, що біля бабусі ОСОБА_4 вона часто бачила саме ОСОБА_1 старшого, тобто позивача та бабуся говорила їй, що оформила заповіт, яким заповідала своє майно старшому онуку ОСОБА_1, про молодшого бабуся нічого не розповідала.

В якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою сторонам. Зазначила, що бабуся ОСОБА_4 говорила їй, що оформить заповіт на ім'я позивача, тобто ОСОБА_1 старшого, тому як він завжди їй допомагав, був поряд з нею, а також попросила її щоб вона на це не ображалась.

В судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що він є двоюрідним братом дідуся ОСОБА_6 Зазначив, що ОСОБА_4, яка була дружиною його брата, не мала бажання оформлювати спадщину, бабуся побоювалася ОСОБА_1 старшого. Похорони дідуся та бабусі були здійснені за їх кошти, які вони зберегли під час свого життя.

В судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є мамою відповідачу ОСОБА_1 молодшому. Зазначила суду, що вона останній час доглядала ОСОБА_4, яка під час свого життя говорила їй, що оформить заповіт на ім'я відповідача. ОСОБА_4 говорила їй, що побоюється позивача ОСОБА_1 старшого.

Вислухавши позивача, відповідача та свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні вимог, які викладені в зустрічній позовній заяві, відмовити, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що вбачається з наданих суду свідоцтв про народження сторін, свідоцтва про одруження батьків, бабусі та дідуся ОСОБА_6.

Згідно до свідоцтва про смерть, яке видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року, актовий запис № 108, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть, яке видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 жовтня 2013 року, актовий запис № 1111

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

Так, після відкриття спадщини сторони звернулися до Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю в тексті заповіту дати народження спадкоємця.

Як вбачається з наданого заповіту від 25 квітня 2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. 25 квітня 2006 року, реєстровий номер 4-1084, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право заповідала ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, тобто заповіт є одностороннім правочином.

Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Виходячи із положень ч.2 ст. 1256 ЦК України, суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. При цьому тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Крім того, виходячи з аналізу положень норм статей 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами вимог ст.213 ЦК України заповіт ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. від 25 квітня 2006 року, за реєстровим № 4-1084 можливо тлумачити лише в тому розумінні, що спадкодавця ОСОБА_4 заповідала все своє майно лише одному, а не двом ОСОБА_1.

Суд, вивчивши матеріли справи, вислухавши свідків встановив, що бабуся ОСОБА_4 саме позивачу ОСОБА_1 1974 року народження, бажала залишити все своє майно, що висловила у своєму заповіті, який посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. від 25 квітня 2006 року, за реєстровим № 4-1084, що вбачається з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та дідусь ОСОБА_6 приймали участь у вихованні позивача ОСОБА_1, 1974 року народження, з якими останній довгий час підтримував тісний зв'язок, продовжував піклуватися в подальшому про них.

19 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1 особисто подав приватному нотаріусу Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7 письмову заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 та надав нотаріусу оригінал заповіту бабусі, який йому був переданий на зберігання.

Окрім цього, під час свого життя ОСОБА_4 оформила довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_7, якою уповноважила позивача ОСОБА_1 укладати від її імені договори оренди земельної ділянки площею 2,74 га, розташованої на території Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_4, з правом одержання грошей і продуктів за цим договором, а також надала йому право одержувати у сільськогосподарському кооперативі «Радянський» Кобеляцького району Полтавської області гроші і продукти сільськогосподарського виробництва по майновому паю.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1, 1974 року народження, та спадкоємицею ОСОБА_4 склався під час життя тісний зв'язок, довіряла саме йому.

Відповідно до наданих документів, а саме свідоцтва про поховання договору заказу на організацію і проведення захоронення від 18 жовтня 2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 займався захоронення бабусі ОСОБА_4, що також підтверджує тісний зв'язок спадкодавця ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1, 1974 року народження.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо тлумачення заповіту підлягають задоволенню, а частині позовних вимог про визнання за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом суд вважає необхідним відмовити виходячи з наступного.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є передчасними та останній має можливість звернутися до нотаріуса після усунення підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, відповідачем будь-яких доказів того, що саме йому ОСОБА_4 заповідала все своє майно суду не надано.

Частиною третьою ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір враховуючи задоволені судом вимоги немайнового характеру в розмірі 243,60 грн., а також сплачені позивачем витрати на отримання правової допомоги в розмірі 1 000 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 11, 16, 213, 1223, 1256 ЦК України, ст.ст. 3-6, 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту, відмовити.

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В. від 25 квітня 2006 року, за реєстровим № 4-1084, таким чином, що ОСОБА_4 заповідала все своє майно на випадок смерті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з отримання правової допомоги 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.