Номер провадження: 22-ц/785/429/15
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Доценко Л.І., Заїкін А.П.

При секретарі - Феленко В.В.

За участю позивача- Соколова І.М.

Представника позивача-Бойко С.В.

Представника відповідача ПАТ "Держощадбанк"-Дорошенко Д.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу представника ПАТ "Державний ощадний банк України" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського облуправління ПАТ ""Державний ощадний банк України"

-про скасування наказів,поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди",

В С Т А Н О В И Л А:

05.05.2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом в котрому зазначала, що працювала в філії Одеського обласного управління ПАБ "Державний ощадний банк України" в період з 07.05.2012 року по 07.04.2014 року. На посаді начальника операційного відділу Територіального відокремленого безбалансового відділення 10015/0535 вона працювала з 29.09.2012 року по 07.04.2014 року.

За результатами перевірки старшого контролера - касира ОСОБА_7її було відсторонено від посади з 30.01.2014 року.

За результатами перевірки банкомату у ТВБВ 10015/ 0535 від 31.01.2014 року складено "Акт про розбіжності" відповідно до якого, виявлена недостача в сумі 474 000,00 гривень в банкомату А15000011.

Наказом № 400-к від 04 квітня 2014 року, її було звільнено з посади начальника операційного відділу ТВБВ № 10015/0535, з 07 квітня 2014 року у зв'язку з втратою довіри, за п.2 ст. 41 КЗпП України .

з яким була ознайомлена 08.04. 2014 року.

Позивачка вважає, що наказ № 400-к від 04.04.2014 року є незаконним, підлягає скасуванню, а вона підлягає поновленню на роботі, з наступних підстав.

Підставою для звільнення позивачка за ст. 41 п. 2 КЗпП України, послугували матеріали ревізій раптової перевірки від 30 січня 2014 року та 31 січня 2014 року, звіт по раптовій перевірці від 03.02.2014 року та висновок за результатами службового розслідування від 31.03.2014 року

30 січня 2014 року в ТВБВ 10015/ 0535, проведено ревізію на підставі якої складено Акт ревізії раптової перевірки готівки та цінностей у сховищах цінностей підрозділу перерахунку та зберігання валютних цінностей . Відповідно до вказаного акту, під час ревізії при поаркушному перерахунку готівки у матеріально - відповідальної особи - старшого контролера - касира ОСОБА_7 була встановлена недостача готівки у сумі 105 840,33 гривен.

Позивачка вважає, що дана недостача виникла у матеріально відповідальної особи старшого контролера - касира ОСОБА_7 за її вини.

Посилаючись на те, що на неї не були покладені обов'язки, щодо безпосереднього обслуговування грошових цінностей, по відповідальності у в'язку з загрузкою банкоматів та перерахунку коштів як в банкоматах так і в сховищах, та вона не мала жодного відношення до безпосереднього обслуговування грошових та матеріальних цінностей вважає звільнення незаконним так як її було звільнено за ст.41 п.2 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я, але відповідно до вказаної статті за цією статтею можуть бути звільнені тільки особи, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності,та при наявності винних дій .Позивачка вважає, що вона не є суб'єктом до якого може бути застосована ст.41 п. 2 КЗпП України, а також відсутня її вина в недостачі грошових коштів.

З таких підстав позивачка вважає, що наказ № 400- к від 04.04.2014 року про звільнення її з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я - підлягає скасуванню, а її поновлено на роботі на посаді начальника операційного відділу Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10015/0535.

Позивачка посилається також на те, що відповідач незаконно відсторонив її від виконання посадових обов'язків з 24.02.2014 року по день звільнення 07.04.2014 року , наказом № 174 від 19.02.2014 р..

В зв'язку з тим, що під час відсторонення до роботи позивачка не виплачувалась заробітна плата, вона вважає, що з відповідача повинна бути стягнута середня заробітна плата з час відсторонення від роботи, тобто в період з 24.02.2014 року по 07.04.2014 року тобто 31 робочих день.

Позивачка також вважає, що дії з боку відповідача є порушенням її законних прав на працю, які завдали їй моральних страждань. Вона втратила душевний спокій, не мала засобів для забезпечення належного рівня для життя. Всі зазначені моральні страждання негативно відобразились на її здоров'ї.

В зв'язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про скасування наказів, про поновлення на роботі, стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасований наказ начальника філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" № 174 від 19 лютого 2014р. "про відсторонення від роботи" щодо ОСОБА_6.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" № 400-к від 04 квітня 2014р. про звільнення ОСОБА_6.

Поновлено ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1) на посаді начальника операційного відділу відокремленого безбалансового відділення (ТВБВ) 10015/0535 філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Стягнуто з філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (65012 м. Одеса, вул. Базарна, 17, код ЄДРПОУ - 09328601, МФО 328845, р/р №0001 в Одеському облуправлінні AT "Ощадбанк") на користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1) середній заробіток за час відсторонення від виконання службових обов'язків у розмірі 9392 гривень 48 копійок, середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 43574 гривень 95 копійок, моральну шкоду у розмірі 1500 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2436 гривень, а всього стягнуто суму у розмірі 56903 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот три) гривні 43 (сорок три) копійки.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Зокрема посилається на те, що позивачка відповідно до посадової інструкції не забезпечила схоронність готівкових коштів і цінностей та не здійснила належний контроль за їх обігом. Крім того вважають, що районний суд неправильно обчислив середньомісячний заробіток позивачки, що призвело до неправильного розрахунку. Також посилаються на неправильний розрахунок стягнення на правові допомогу.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лив формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги щодо поновлення на роботі, районний суд виходив з того, що ОСОБА_6 , згідно посадової інструкції, безпосередньо не обслуговувала грошові або товарні цінності ( не приймала, не зберігала, не транспортувала не займалась їх розподілом та інше), а тому підстав для її звільнення за втрати довіри немає. Посилаючись на відсутність доказів грубого чи систематичного порушення вимог Закону України " Про банки і банківську діяльність" та актів Національного банку районний суд вважав, що не було правових підстав і для відсторонення в її від займаної посади. Визначаючи середньомісячний заробіток позивачки, районний суд виходив з середньоденного заробітку 307,95 грн., котрий визначив виходячи з виплат за останні два календарні місяця роботи, що передували події, з якою пов'язана виплата. Стягуючи суму за надання правової допомоги, районний суд виходи в наданого розрахунку адвоката, та розмір визначив виходячи з врахування 40% встановленої мінімальної заробітної плати.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 працювала в філії Одеського обласного управління ПАБ "Державний ощадний банк України" на посаді начальника операційного відділу Територіального відокремленого безбалансового відділення 10015/0535.

Відповідно до посадової інструкції начальника операційного відділу відокремленого безбалансового відділення 10015/0535 від 29 травня 2012р. в посадові функції входило у тому числі обов'язки із забезпечення схоронності готівкових коштів і цінностей на належний контроль за їх обігом, а також вона несла відповідальність за виконання трудової, фінансової та правової дисципліни співробітниками відділу, (а.с. 70)

Відповідно до розпрядження № 0308/1 від 04.11.2013 року призначені особи відповідальні за схоронність готівки та цінностей у сховищах цінностей операційно-касових працівників,які постійно працюють або переміщені до відповідного ТВБВ, до посадових обов'язків, що визначені посадовими інструкціями яких належить зберігання готівки та інших цінностей і виконання операці з ними, а саме: по ТБВБ № 10015/0535- зав.касовим вузлом-Стингач І.В.-1 ключ,1 печать; ст. контр-касир ОСОБА_8-2 ключа 2 печаті; ст..кантр-касир-ОСОБА_9.-3 печать.( а.с.78)

Відповідно до порядку організації роботи банкоматів процесенгової системи WAY4 в установах АТ "Ощадбанк" передбачений порядок вилучення банкнот із касет який відбувається в за участю касира та завідувача каси ТВБВ( а.с.46).

30 січня 2014 року в ТВБВ 10015/ 0535, проведено ревізію на підставі якої складено Акт ревізії раптової перевірки готівки та цінностей у сховищах цінностей підрозділу перерахунку та зберігання валютних цінностей. Відповідно до вказаного акту, під час ревізії при поаркушному перерахунку готівки у матеріально - відповідальної особи - старшого контролера - касира ОСОБА_7 була встановлена недостача готівки у сумі 105 840,33 гривен, яка була відшкодована ОСОБА_7 того ж дня. За результатами перевірки старшого контролера - касира ОСОБА_7 була відсторонена від посади з 30.01.2014 року.

За результатами перевірки банкомату у ТВБВ 10015/ 0535 від 31.01.2014 року складено "Акт про розбіжності" відповідно до якого, виявлена недостача в сумі 474 000,00 гривень в банкомату А15000011.

Згідно наказу № 174 від 19 лютого 2014р. " Про відсторонення від роботи" ц зв'язку з проведенням службового розслідування, за неналежне виконання службових обов'язків було відсторонено від роботи ОСОБА_6, начальника операційного відділу ТВБВ № 10015/0535, з 24 лютого 2014р. (а.с. 67)

За таких обставин, районний суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6, не займалась безпосередньо обслуговуванням( розвантаженням - завантаженням, обліком) коштів в банкоматах, а тому її безпідставно звільнили з займаної посади з підстав ст. 41 п.2 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що за посадовою інструкцією на неї був покладений обов'язок щодо забезпечення схоронності готівкових коштів і цінностей та належний контроль за їх обігом не приймається до уваги так як в її посадові обов'язки не входило безпосередній контроль за наявністю коштів в банкоматах, а вона лише здійснювала організацію роботу відділу та не мала жодної можливості перевіряти кількість коштів в банкоматах.

Наказом № 174 від 19 лютого 2014р. "про відсторонення від роботи", було відсторонено від роботи ОСОБА_6, начальника операційного відділу ТВБВ № 10015/0535 є незаконним.

Відповідно до ст. 46 КзПП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Ст. 73 Закону України "Про банки та банківську діяльність" від 07.12.2000р. №2121-111, згідно змісту якої у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать: п. 11 тимчасове, до усунення порушення, відсторонення посадової особи банку від посади.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 не займалась безпосередньо обслуговуванням( розвантаженням - завантаженням, обліком) коштів в банкоматах, а тому районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що наказ № 174 від 19 лютого 2014р. "про відсторонення від роботи", згідно якого було відсторонено від роботи ОСОБА_6, начальника операційного відділу ТВБВ № 10015/0535 є незаконним.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що після прийняття наказу № 174 від 19 лютого 2014р. ОСОБА_6 не виплачувалась заробітна плата

Згідно ст. 94 КзПП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КзПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Фактично позивачка була відсторонена від роботи в період з 24 лютого 2014р. по 07 квітня 2014р., тобто 5 робочих днів у лютому 2014р., березень 2014р. в цілому, а також 4 робочих дня в квітня 2014р.. Судом правильно взято за основу розмір середньої заробітної плати в сумі 6620,93 грн., відповідно до Постанови КМУ від 08.02.95 р. №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" відповідно до довідки про середньомісячний заробіток позивачки в грудні нею отримано 4 363 ,64 грн., а в січні -4 566,86 грн., а всього 8 930,50 грн.

Відповідно до п. 5 p. IV Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячна кількість робочих днів розраховується діленням на сумарну кількості робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства , а тому середньоденна за заробітна плата становить 307,95 грн.

Таким чином, розрахунок суду щодо стягнення середнього заробітку за час відсторонення від виконання службових обов'язків відповідає вимогам чинного законодавства оскільки, згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_6 станом на 24 лютого 2014р. її середньомісячний заробіток склав суму у розмірі 6620 гривень 93 копійки, а середньоденна заробітна плата склала суму у розмірі 307 гривень 95 копійок, (а.с. 59)

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню (5*307,95= 1539,75) 1539,75 + 6620,93+(4*307,95= 1231,8) +1231,8 = 9392 гривень 48 копійок.

Позивачка була звільнена з 07.04.2014р., а тому необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.04.2014р. по день ухвалення рішення, а саме 23.10.2014р., оскільки по 07.04.2014р. включно, суд стягнув середній заробіток за час відсторонення від роботи.

Районний суд прийшов до правильно судження, що період стягнення середньої заробітної плати склав 17 робочих днів в квітні 2014р. 5 місяців (травень, червень, липень,серпень та вересень 2014р.) та 17 робочий днів в жовтні 2014р..

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить (17*307,95= 5235,15) + (5*6620,93= 33104,65) +(17*307,95= 5235,15) = 43574 гривень 95 копійок.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що середньомісячний заробіток позивачки складав 3 873,60 грон., не відповідає довідці про середню заробітну плату позивачки так як видана в період її незаконного відсторонення від роботи.

Так, згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", а також згідно ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення законних прав працівника, які привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган.

Районний суд правильно дійшов висновку, що позивачка зазала моральні страждання, оскільки вона була незаконно звільнена, позбавлена можливості отримувати заробітну плату, що призвело до її скрутного матеріального становища та з врахуванням їх тривалості і тяжкості визначив розмір в сумі 1500 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При цьому, ч. 2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року N 4191-VI в ст.1 встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Мінімальна заробітна у 2014р, згідно Закону України "Про державний бюджет України" на 2014р. становить суму у розмірі 1218 гривень.

Судова колегія погоджується з визначеним розміром правової допомоги, так як від документально підтверджений.( а.с.98)

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку в участі адвоката в судових засіданнях оцінюється критично, оскільки адвокат приймала участь в трьох судових засіданнях 20.06.2014 року з 10-00 до 10-47= 47 хв. ;17.10.14 р з 12.25 по 12.32 =7 хв. та 23.10.2014 року з 14-30 по 16-08 =1 година 38 хв., а вього 47+ 7+98=2 години 32 хв., що підтверджується матеріалами справи( а.с.50-52; 100-101;112-114)

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи

Керуючись ст.ст. 308,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ "Державний ощадний банк України" відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

А.П.Заїкін