АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Пінькаса Сергія Володимировича - представника Державного концерну «Укроборонпром» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні та заяву старшого державного виконавця Рагімової А.Н. про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія», Міністерства оборони України, третя особа: Міністр оборони України про визнання недійсним та скасування наказу Міністра оборони України та поновлення на роботі.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про заміну сторони в виконавчому провадженні та заяву старшого державного виконавця Рагімової А.Н. про заміну сторони в виконавчому провадженні її правонаступником - задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні №42211174 з Міністерства оборони України () на Державний концерн «Укроборонпром» ().

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник Державного концерну «Укроборонпром» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник Державного концерну «Укроборонпром» порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні заяв ОСОБА_3 та державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 378 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що концерн не може вважатися правонаступником Міністерства оборони України. Так, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, правонаступництво юридичної особи має місце у разі її реорганізації. Проте, Міністерство оборони України не було реорганізовано, а права та обов'язки міністерства не переходили до Концерну. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2011 у справі №2-5915/11 фактично встановлено порушення Міністерством оборони України права стягувача на працю. Таким чином, концерн не зобов'язаний нести відповідальність за порушення, вчинені абсолютно іншою юридичною особою, не будучи її правонаступником. У тому ж випадку, якщо стягувач вважає, що саме Концерн зобов'язаний поновити його порушене право (або ж вчинити будь-які інші дії на його користь), Стягувач не обмежений у зверненні до суду із відповідним позовом.

У судовому засідання представник ДК «Укроборонпром» Перегонцев І.А. підтримав доводи апеляційної скарги. Представник заявника ОСОБА_5 - заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія», Міністерства оборони України, Державної виконавчої служби, третя особа: Міністр оборони України в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяви ОСОБА_3 та старшого державного виконавця Рагімової А.Н. про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що Міністерство оборони України, як сторона виконавчого провадження вибуло, а його правонаступником став Державний концерн «Укроборонпром» у підпорядкування якого було передано ДП МОУ «Українська авіаційна транспортна компанія».

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2012 року, позов ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія», Міністерства оборони України, третя особа: Міністр оборони України про визнання недійсним та скасування наказу Міністра оборони України та поновлення на роботі задоволено. Визнано недійсним та скасовано наказ Міністра оборони України № 640 від 08.12.2010 «Про дострокове розірвання контракту з керівником Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія», яким ОСОБА_3 звільнено з роботи з посади Президента Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та п. 5.3. розділу 5 Контракту. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді Президента Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» з 08 грудня 2010 року.

25 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5915/11, виданого 30.12.2011 Шевченківським районним судом м. Києва про поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді Президента Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія» з 08 грудня 2010 року, за яким стягувачем є ОСОБА_3, боржником - Міністерство оборони України.

У червні 2014 року ОСОБА_3, та у липні 2014 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби звернулися до суду із заявами про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, посилаючись на те, що Міністерство оборони України, як сторона виконавчого провадження вибуло, а його правонаступником став Державний концерн «Укроборонпром» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1221 від 29 грудня 2010 року «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром» та Статуту Державного концерну «Укроборонпром», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 31 серпня 2011 року.

Порядок вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження визначений статтею 378 ЦПК України, в якій вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадженняза поданням державного виконавцяабо за заявою сторонисуд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Так, у відповідності до вимог статті 37 ЦПК України процесуальне правонаступництво виникає у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Отже, під правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов′язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Припинення юридичної особи як підстава процесуального правонаступництва має місце лише у тій формі припинення, які допускають правонаступництво.

З матеріалів справи вбачається, що боржником за виконавчим провадження є Міністерство оборони України.

Державний концерн "Укроборонпром" утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1221 від 29 грудня 2010 року «Про утворення Державного концерну «Укроборонпром» з метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами Кабінет Міністрів України з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком, в тому числі Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія». На виконання постанови № 1221 актом приймання-передачі від 18 січня 2012 року підприємство «Українська авіаційна транспортна компанія» передано зі сфери управління Міністерства оборони України в управління Державний концерн "Укроборонпром" (а.с. 229-233 том 1).

Отже, зазначені рішення приймалися стосовно діяльності Державного підприємства Міністерства оборони України «Українська авіаційна транспортна компанія».

Разом з тим, доказів про те, що Державний концерн «Укроборонпром» є правонаступником та наділений повноваженнями по виконанню рішень судів стороною по справі у яких було Міністерство оборони України заявником та державним виконавцем не надано. В матеріалах справи відсутній передавальний акт між Державним концерном «Укроборонпром» та Міністерством оборони України, який би містив положення про правонаступництво щодо усіх зобов′язань юридичної особи, яка припиняється, стосовно усіх її кредиторів (стягувачів) та боржників, включаючи зобов′язання, які оспорюються сторонами.

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Пінькаса Сергія Володимировича - представника Державного концерну «Укроборонпром» - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: