УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"08" липня 2014 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

у с т а н о в и л а:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

07.07.2014 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій представник позивача просить суд накласти арешт на належне відповідачу майно, а саме: квартири, що знаходяться за адресами - АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, та автомобілі - Citroen Berlingo д.н.з. НОМЕР_1, Opel Omega ST.Wagon д.н.з. НОМЕР_2 і причеп ПФ 01 Фермер д.н.з. НОМЕР_3. Вимоги заяви мотивовано тим, що позивачем до відповідача заявлено вимоги про стягнення 1286090,11 грн. і оскільки відповідач на прохання позивача категорично відмовляється сплатити борг, тому вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для попередження навмисного створення відсутності майна у відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову вважаю, що вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказувати конкретне найменування майна, його місцезнаходження, зазначати належні докази того, що це майно належить боржнику.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, будь-які належні докази того, що вказане у заяві майно дійсно належить відповідачу відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає у тому щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 1286090,11 грн. При цьому, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається якою є вартість майна на яке представник позивача просить накласти арешт.

Враховуючи все вище наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -