Провадження № 2/520/6387/14
Рішення

іменем України

12 грудня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Прохорова П.А.

при секретарі Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом та просив зменшити розмір аліментів що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням цього суду від 16.12.2013 року, з розміру 1000 грн. щомісяця до настання повноліття дитини до розміру 400,00 грн., щомісяця, до настання повноліття дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на його скрутне матеріальне становище, періодичне проживання дитини (ОСОБА_4.) з позивачем, народження другої дитини, та надання ним матеріальної допомоги третім особам, що на думку позивача, є достатніми підставами для зменшення розміру аліментів, встановлених за рішенням суду з передбачених ст. ст. 182, 192 СК України, а за такого позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача викладені у позові обставини та вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково наголошувала на тому, що ОСОБА_4 у період з 28.04.2014 року по 01.09.2014 року проживав з позивачем, у зв'язку з чим у вказаний період позивач не сплачував на користь відповідача аліменти.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та обставин, на які позивач посилається як на підстави його вимог. Наголошувала на існуванні у позивача заборгованості по сплаті аліментів, вказувала на скрутне матеріальне становище відповідача, та недостатній розмір аліментів, які стягуються з відповідача та зауважувала про значні видатки на утримання дитини (ОСОБА_4.) що несе відповідач, вважала обґрунтованою думку про неможливість зменшення розміру аліментів до розміру у 400 грн. на місяць, оскільки таке суперечить інтересам дитини, просила зменшити до розміру у 800 грн. на місяць, а у звільненні від сплати аліментів за період проживання дитини із батьком просила відмовити, оскільки ці правовідносини потрібно розглядати в органах державної виконавчої служби.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що їй самій важко утримувати їх спільну дитину та її дитину від іншого шлюбу, не погодилась із доводами позивача про те, що дитина проживала разом із позивачем з 28.04.2014 року по 01.09.2014 року, оскільки ще в травні дитина проживала разом із нею через навчання у школі, яка знаходиться поруч із її будинком. Окрім того, пояснила що дитина взагалі не проживала з батьком за адресою його проживання, а проживала разом із прабабцею та прадідом по вул. Новікова, 2-а в м. Одесі.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року по справі №520/12566/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Зі змісту такого рішення вбачаються встановленими факти батьківства ОСОБА_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_4 факт окремого проживання сторін, факт утримання дитини ОСОБА_2, що відповідно до положень ч.3 ст. ЦПК України додаткового доказування не потребують.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів.

Згідно наданих суду пояснень та письмових доказів - відомості про зміну матеріального стану сторін, з часу постановлення заочного рішення від 16.12.2013 року, - суду не надані (оскільки вже на момент постановлення заочного рішення Київського районного суд м. Одеси від 16.12.2013 року про стягнення з відповідача аліментів, останній вже значився як безробітний, згідно наказу про звільнення від 17.02.2012 року, що зроблено в його трудовій книжці, та на момент розгляду даної цивільної справи такий стан не змінився); відомості про зміну сімейного стану - надані позивачем: так, згідно свідоцтва про народження (серії НОМЕР_2), копія якого долучена до матеріалів справи, позивач став батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а за такого вимоги позивача про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням цього суду від 16.12.2013 року вбачаються обґрунтованими.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, щодо мінливого характеру заробітку платника аліментів, ОСОБА_1, надавали пояснення як сторона позивача так і сторона відповідача, а з такого, зважаючи на відсутність інших відомостей, суд доходить висновку про необхідність визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню, шляхом їх зменшення та стягнення у твердій грошовій сумі.

Разом з тим щодо заперечень відповідача щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, в частині її посилань на несення нею видатків, пов'язаних з навчанням дитини, на обґрунтування яких вона надала суду довідки про навчання дитини у Одеській спеціалізованій школі №69 з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області (№303від 23.09.2014 року), довідку УМЦ з вивчення зарубіжних мов «Знання», про те, що ОСОБА_4 є слухачем курсів англійської мови та про вартість відвідування таких курсів, суд зауважує про те, що такі видатки належать до «додаткових витрат на дитину» (ст. 185 СК України), та відповідно до положень ст. 182 СК України вони не враховуються при визначенні розміру аліментів, а за такого суд їх не приймає до уваги як належні (ч.1 ст. 58 ЦПК України), а з такого суд вказує на наступне:

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної ради України ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, та положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» законодавчо врегульовано мінімальний розмір вартісної величини, достатньої та необхідної для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей в залежності від їх віку, так, для дітей віком від 6 до 18 років (яким є ОСОБА_4) встановлено місячний прожитковий мінімум на рівні 1286,00 грн. на одну дитину.

За викладеного, зважаючи на пріоритетність захисту інтересів дитини, засади рівності участі батьків у вихованні та забезпеченні потреб дитини передбачених ст. 180 СК України, відсутність відомостей про наявність підстав для відступлення від презумпції рівності обов'язків батьків перед дитиною, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідача за рішенням Київського районного суду м. Одеси 16.12.2013 року, з розміру 1000 грн. щомісяця до настання повноліття дитини до розміру 643,00 грн., (що визначений судом відповідно до розрахунку 1286,00 (прожитковий мінімум на відповідний вік дитини)/2) але не менше від 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісяця, до настання повноліття дитини, ОСОБА_4, з чого випливає часткове задоволення позову.

Разом з тим суд зауважує про те, що сторони у судовому засіданні та за текстом наданих суду письмових пояснень, надавали свої пояснення щодо проживання дитини у певний період разом з батьком, та позивач зазначив про те, що на його думку такі обставини є підставою для звільнення його від сплати аліментів у зазначений період, а зі сторони відповідача такі висновки заперечувались.

З цього приводу судом були роз'яснені сторонам їх права і обов'язки щодо надання доказів відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України, однак у зв'язку із суперечностями між сторонами стосовно проживання дитини разом із батьком, підтверджених єдиним актом про спільне проживання, судом було роз'яснено права сторін заявляти клопотання на підставі ст. ст. 27, 31 ЦПК України, проте сторони клопотань щодо підтвердження доказів не заявили і у зв'язку із цим даний акт оцінюється судом критично.

Також, суд вважає необхідним зазначити про те, що за рішенням Київського районного суд м. Одеси від 16.12.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, який проживає разом із матір'ю. При цьому власна воля батька (батьків) на періодичні проживання дитини разом ОСОБА_1 не є підставою для його звільнення від сплати аліментів, оскільки часткове звільнення від сплати аліментів на час періодичного проживання разом з одним із батьків не передбачено діючим законодавством, окрім того рішенням суду на позивача покладено такий обов'язок, а його проживання разом з дитиною протягом літніх канікул не є обов'язком, а є його особистим правом на спілкування з дитиною та власним волевиявленням, тому підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає.

В зв'язку з частковим задоволенням позову про зміну розміру аліментів, що були визначені за рішенням суду (рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року по справі №520/12566/13-ц), виконавчі листи, що були видані на виконання такого рішення підлягають відкликанню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 213-215 ЦПК України, ст. 182, 184, 185, 192 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року по справі №520/12566/13-ц, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 643,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісячно, до настання повноліття дитини.

Виконавчий лист у справі №520/12566/13-ц, що видано на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року №520/12566/13-ц - відкликати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя П. А. Прохоров