ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа №2-425/11
Провадження №2/201/799/2014
РІШЕННЯ

іменем України

13 червня 2014 р. м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Нижник І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-2 Молень Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання недійним кредитного договору та визнання недійним пункту кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3, та, з урахуванням уточнень від 06.03.2014 р. (т.2 а.с.122-124) просить:

1. Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299) суму заборгованості за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 293 242,50 дол. США (що в гривневому еквіваленті дорівнює 2 770 819,06 грн.) та складається з:

-95 430,97 дол. США заборгованості з тіла кредиту (що в гривневому еквіваленті дорівнює 901 717,69 грн.)

-129 517,24 дол. США заборгованості з відсотків (що в гривневому еквіваленті дорівнює 1 223 795,45 грн.)

-68 294,29 дол. США заборгованості з пені (що в гривневому еквіваленті дорівнює 645 305,92 грн.)

2. Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код СДРПОУ 14360570, МФО 305299) суму штрафів за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 163 158,09 грн.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» (49094. м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму штрафів за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 200,00 грн.

4. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно розміру позовних вимог.

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що відповідно до укладеної кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року ОСОБА_3 (Відповідач-2) отримав кредит у розмірі 130 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Додатком №1 від 28.11.2007 року до укладеного Договору про видачу траншу №11/07/1063М-01 від 28.11.2007 року сторони досягли згоди щодо Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди. Відповідно до п.п.1.3. Кредитної угоди встановлено термін повернення кредиту - не пізніше 15.11.2012 р. На виконання укладених Кредитної угоди та Договору про видачу траншу 28.11.2007 року ОСОБА_3 був виданий транш кредиту у розмірі 130 000,00 доларів США, що підтверджується Заявою на видачу готівки №2. Крім того, зобов'язання Відповідача-2 з за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року були забезпечені порукою: Договір поруки №467 від 12.01.2009 року, укладений з поручителем TOB «Українське фінансове агентство «Верус» (Відповідач-1) в забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-2 за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року в межах суми 200 грн. (пункт 2 Договору поруки). В порушення норм чинного законодавства (статті 525, 526, 530, ч. 1 статті 1054 ЦК України) та умов п.п.1.1., 2.2.2., 2.2.3., 4.1, 4.2. Кредитної угоди №11/07/1063М від 28.11.2007 року, ОСОБА_3 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання і з листопада 2008 року не погашає кредит та проценти у терміни, визначені укладеною Кредитною угодою та Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди. Строк повернення кредиту сплинув 15.11.2012 року, але до сьогодні сума заборгованості є непогашеною. Згідно з п. 6.1. укладеної Кредитної угоди при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди Позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні за курсом НБУ. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань, станом на дату уточнення позовних вимог, розмір заборгованості ОСОБА_3 за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року становить суму 293 242,50 доларів США, з яких:

- 95 430,97 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 129 517,24 доларів США - заборгованість за відсотками;

- 68 294,29 доларів США - заборгованість з пені.

Офіційний курс гривні до долару США станом на 06 березня 2014 року - дата подання уточнених позовних вимог - становить 9,4489 грн. за 1 долар США, тому, станом на цю дату розмір заборгованості ОСОБА_3 за укладеною Кредитною угодою в гривневому еквіваленті складає 2 770 819,06 грн.

(293 242, 50 доларів США х 9,4489 = 2 770 819,06 грн.)

Окрім того, умовами пунктів 6.4. та 6.8. укладеної Кредитної угоди передбачено нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань протягом 3 (трьох) років від дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Позичальником; термін позовної давності встановлюється Сторонами тривалістю 5 років. Умовами п.6.2. укладеної Кредитної угоди передбачено нарахування штрафу - при порушенні Позичальником зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.7., 2.2.8., 2.2.11. угоди, Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Сплата штрафу здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. Згідно з п.2.2.11. укладеної Кредитної угоди ОСОБА_3 зобов'язався (за наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит вчасно не буде повернутий) не пізніше трьох календарних днів з моменту виникнення таких обставин повідомити про це Банк. Однак, в порушення зазначених умов Відповідач-2 таких повідомлень по укладеній Кредитній угоді не надсилав та станом на дату уточнення позовних вимог за вказаною Кредитною угодою строк прострочення тілу кредиту складає 1929 днів. Отже, штраф за порушення п. 2.2.11. Кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року складає: 130 000, 00 доларів США х 2% = 2 600,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 24 567,14 грн.

(2 600, 00 доларів США х 9,4489 = 24 567,14 грн.)

Окрім того, відповідно до п. 6.6. Кредитної угоди ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених Кредитною угодою, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим Банк буде змушений звернутися до суду. Оскільки Відповідач-2 порушує зобов'язання зі сплати кредиту та відсотків з листопада 2008 року, за укладеною Кредитною угодою строк прострочення тілу кредиту становить більш ніж 1900 днів. Таким чином, зазначений штраф підлягає застосуванню. Як вже зазначалося, сума заборгованості за кредитом, відсотками та сума пені за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року в гривневому еквіваленті становить 2 770 819,06 грн. Отже, штраф, передбачений п. 6.6. Кредитної угоди, складає 138 790,95 грн.: (250,00 грн. + 2 770 819,06грн. х 5% = 138 790,95 грн.). Таким чином, сума заборгованості за штрафами за Кредитною угодою складає 163 358,09 грн. (24 567,14 грн. + 138 790,95 грн. = 163 358,09 грн.).

Отже, сума, що підлягає сплаті Відповідачем-2 складається з заборгованості за кредитом, заборгованостей за процентами, пені, штрафів й становить разом: 2 934 177,15 грн.

(2 770 819,06 грн. + 163 358,09 грн. = 2 934 177,15 грн.)

Відповідач через свого представника в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та подав зустрічні позовні заяви (т.2 а.с.167-171, 232-236, 237-238), згідно до яких просить:

1. Визнати недійсним кредитний договір №11/07/1063М від 28.11.2007 року, укладений між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з підстав його невідповідності вимогами законодавства;

2. Визнати недійсним п.6.1 кредитного договору №11/07/1063М від 28.11.2007 року, укладеного між ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_3.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог представник ОСОБА_3 у своїх позовних заявах та у судовому засіданні посилався на те, що жодної інформації, з тієї, що передбачена ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у письмовій формі Позивачу повідомлено не було, а у самому кредитному договорі перелічені обов'язкові умови для укладення договору кредитування не зазначені, до кредитного договору є лише графік погашення який, однак, навіть не містить суму, яка буде сплачена позичальником за договором кредиту. У зв'язку з цим Позивач за зустрічним позовом вважає, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема: дата видачі кредиту (частина 3 пункту 4 статті 11 України «Про захист прав споживачів») і детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (частина 2 пункту 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Окрім того, на думку Позивача за зустрічним позовом, п.1.2 зазначеного кредитного договору щодо валюти зобов'язання суперечить законодавству України, оскільки зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, а не в доларах США, як це передбачено кредитним договором. Індивідуальну ліцензію Національного Банку України на використання іноземної валюти по даному кредитному договору, сторони договору не отримували.

Зміст цілої низки умов спірного кредитного договору (п.п.2.2.5, 2.2.14, 2.3.14, 4.5, 4.12) встановлюють обов'язки для позичальника по сплаті додаткових платежів на користь Банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), що теж суперечить законодавству України та порушує права ОСОБА_3 як споживача банківських послуг.

Згідно до п.6.1 спірного кредитного договору, при порушенні Позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, Позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Такий розмір пені, на думку Позивача за зустрічним позовом, є непропорційно великим в порівнянні із розміром заборгованості по кредиту, оскільки згідно до позовних вимог за первинним позовом, становить 72 % від суми неповерненого кредиту - несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності і добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника ОСОБА_3, як споживача послуг банку.

Вислухавши Сторони, дослідивши докази, надані Сторонами по справі з увагою на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини:

28.11.2007 року ОСОБА_3 (Відповідач-2) уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (т.1 а.с.15), кредитну угоду № 11/07/1063М на отримання кредиту у розмірі 130 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1 а.с.7-10). Додатком №1 від 28.11.2007 року до укладеного Договору про видачу траншу №11/07/1063М-01 від 28.11.2007 року сторони досягли згоди щодо Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди (т.1 а.с.10-13). Відповідно до п.п.1.3. Кредитної угоди встановлено термін повернення кредиту - не пізніше 15.11.2012 р. На виконання укладених Кредитної угоди та Договору про видачу траншу 28.11.2007 року ОСОБА_3 був виданий транш кредиту у розмірі 130 000,00 доларів США, що підтверджується Заявою на видачу готівки №2 (т.1 а.с.134). Крім того, зобов'язання Відповідача-2 з за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року були забезпечені порукою: Договір поруки №467 від 12.01.2009 року, укладений з поручителем TOB «Українське фінансове агентство «Верус» (Відповідач-1) в забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-2 за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.1 1.2007 року в межах суми 200 грн. (пункт 2 Договору поруки) (т.1 а.с.6 зворот). ЗАТ КБ «ПриватБанк» має банківську ліцензію №22, зареєстровану Національним Банком України за номером №92 від 19.03.1992 р. та дозволи на проведення валютних операцій з додатками (а.с.202-203). 05.10.2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав від Національного Банку України генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, відповідну банківську ліцензію з додатком (т.2 а.с.204-206).

Судом також встановлено, що в порушення норм чинного законодавства (статті 525, 526, 530, ч. 1 статті 1054 ЦК України) та умов п.п.1.1., 2.2.2., 2.2.3., 4.1, 4.2. Кредитної угоди №11/07/1063М від 28.11.2007 року, ОСОБА_3 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання і з листопада 2008 року не погашає кредит та проценти у терміни, визначені укладеною Кредитною угодою та Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди. Строк повернення кредиту сплинув 15.11.2012 року, але до сьогодні сума заборгованості є непогашеною. Згідно з п.6.1. укладеної Кредитної угоди при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди Позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні за курсом НБУ. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань, станом на дату уточнення позовних вимог (06.03.2014 р.), розмір заборгованості ОСОБА_3 за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року становить суму 293 242,50 доларів США, з яких:

- 95 430,97 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 129 517,24 доларів США - заборгованість за відсотками;

- 68 294,29 доларів США - заборгованість з пені.

Офіційний курс гривні до долару США станом на 06 березня 2014 року - дата подання уточнених позовних вимог - становить 9,4489 грн. за 1 долар США, тому, станом на цю дату розмір заборгованості ОСОБА_3 за укладеною Кредитною угодою в гривневому еквіваленті складає 2 770 819,06 грн.

(293 242, 50 доларів США х 9,4489 = 2 770 819,06 грн.)

Окрім того, умовами пунктів 6.4. та 6.8. укладеної Кредитної угоди передбачено нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань протягом 3 (трьох) років від дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Позичальником; термін позовної давності встановлюється Сторонами тривалістю 5 років. Умовами п.6.2. укладеної Кредитної угоди передбачено нарахування штрафу - при порушенні Позичальником зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.7., 2.2.8., 2.2.11. угоди, Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. Сплата штрафу здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. Згідно з п.2.2.11. укладеної Кредитної угоди ОСОБА_3 зобов'язався (за наявності обставин, які свідчать про те, що наданий кредит вчасно не буде повернутий) не пізніше трьох календарних днів з моменту виникнення таких обставин повідомити про це Банк. Однак, в порушення зазначених умов Відповідач-2 таких повідомлень по укладеній Кредитній угоді не надсилав та станом на дату уточнення позовних вимог за вказаною Кредитною угодою строк прострочення тілу кредиту складає 1929 днів. Отже, штраф за порушення п. 2.2.11. Кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року складає: 130 000, 00 доларів США х 2 % =2 600. 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 24 567,14 грн.

(2 600, 00 доларів США х 9,4489 = 24 567,14 грн.)

Окрім того, відповідно до п. 6.6. Кредитної угоди ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову при порушенні Позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених Кредитною угодою, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим Банк буде змушений звернутися до суду. Оскільки Відповідач-2 порушує зобов'язання зі сплати кредиту та відсотків з листопада 2008 року, за укладеною Кредитною угодою строк прострочення тілу кредиту становить більш ніж 1900 днів. Таким чином, зазначений штраф підлягає застосуванню. Як вже зазначалося, сума заборгованості за кредитом, відсотками та сума пені за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 року в гривневому еквіваленті становить 2 770 819,06 грн. Отже, штраф, передбачений п. 6.6. Кредитної угоди, складає 138 790,95 грн.: (250,00 грн. + 2 770 819,06грн. х 5% = 138 790,95 грн.). Таким чином, сума заборгованості за штрафами за Кредитною угодою складає 163 358,09 грн. (24 567,14 грн. + 138 790,95 грн. = 163 358,09 грн.). Отже, сума, що підлягає сплаті Відповідачем-2 складається з заборгованості за кредитом, заборгованостей за процентами, пені, штрафів й станом на дату уточнення позовних вимог (06.03.2014 р.) становить разом: 2 934 177,15 грн.

(2 770 819,06 грн. + 163 358,09 грн. = 2 934 177,15 грн.)

Зазначені розрахунки підтверджуються таблицею розрахунку заборгованості за кредитним договором та довідкою Національного Банку України про офіційний курс валют станом на 06.03.2014 р. (т.2 а.с.126-129).

Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним чином:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З наведеного вбачається, що в момент вчинення правочину, тобто в момент укладення кредитного договору, жодних порушень порядку здійснення операцій з валютними цінностями допущено не було. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Окрім того, згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст.3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Договором, відповідно до статті 626 ЦК України, визначається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Тобто, згідно вимог ЦК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, в тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд Кредитора і Позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та Правил.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази по справі у їх сукупності та співставленні між собою з увагою на їх належність та допустимість, застосовуючи до обставин, які вони доводять та до спірних правовідносин наведені законодавчі норми, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку, з аналізу наданих доказів, суд не може погодитися із твердженням Позивача за зустрічним позовом про те, що Банк незаконно встановив платежі за дії, які не є послугою за кредитним договором, оскільки Позивач посилається на ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не в редакції Закону від 01.12.2005 р. №3161-ІV, яка буда чинною на час укладення кредитного договору від 28.11.2007 р. між ОСОБА_3 та Банком, а в редакції Закону від 22.09.2011 р. №3795-VІ (що не має зворотної дії у часі). Так, Закон України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 01.12.2005 р. № 3161-ІV) в частині 4 статті 11 містить положення про те, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Таким чином, якщо сторони узгодили певні платежі та збори (керуючись принципами свободи договору відповідно до статей 6 та 627 ЦК України), то Банк має право вимагати від позичальника сплати узгоджених сторонами платежів. Теж саме стосується й листа НБУ від 04.12.2008 року № 47-112/3204-17164, на який посилається Позивач за зустрічним позовом, адже цей лист був виданий та набув чинності після укладення кредитного договору, а тому не може розповсюджуватися на ті правовідносини, що виникли до часу його видання. Більш того, вказаний лист НБУ від 04.12.2008 року взагалі стосується правовідносин щодо підвищення відсотків по діючим кредитним договорам, але Банк протягом дії Кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року жодного разу не підвищував відсоткові ставки, про що свідчить розрахунок заборгованості, згідно до якого у графах «поточна та прострочені % ставки» є незмінні значення - 16% та 32%.

Крім того, чинним законодавством не передбачено визнання недійсним кредитного договору через недотримання вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», адже сама ця законодавча норма містить лише таке: «у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону». В свою чергу, у статтях 15 та 23 згаданого Закону йдеться про відповідальність у вигляді права на відшкодування збитків, розірвання укладеного договору чи накладення штрафу. Тобто, навіть якби Банк не надав ОСОБА_3 інформацію, передбачену ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», це не було б підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Не можна погодитися й посиланням Позивача за зустрічним позовом на те, що Графік погашення кредиту не містить загальну суму, яка буде сплачена позичальником за договором кредиту, оскільки це твердження спростовуються матеріалами справи, адже остання строчка Графіку має назву «Разом» та має підсумкові значення щодо грошових коштів, які мають бути сплачені ОСОБА_3 протягом дії Кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року (том 1 а.с.11).

Безпідставними є посилання Позивача за зустрічним позовом й на те, що розділ 4 Кредитного договору («Порядок розрахунків») незаконно передбачає внесення платежів з погашення кредиту в іноземній валюті без наявності у ОСОБА_3 індивідуальної ліцензії на ці дії.

Так, питання про непотрібність індивідуальної ліцензії у Позичальника для внесення щомісячних платежів в Банк для погашення кредиту - врегульовані як самим законодавством, так і правовою позицією Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з цього приводу, що викладена у постанові Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. № 5 (пункти 10, 11):

« 10. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

11. У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору».

Зазначений ОСОБА_3 Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції Закону від 31.05.2007 року №1108-V, що діяла на момент укладення кредитного договору від 28.11.2007 р.) регулює питання, що не відносяться до предмету позовів по даній справі, бо в даному законі врегульовані питання щодо строків зарахування виручки резидентів у іноземній валюті з дати митного оформлення; імпортних операцій резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки та строків, протягом яких куплена резидентом на міжбанківському валютному ринку України іноземна валюта для забезпечення виконання зобов'язань перед нерезидентом має бути використана за призначенням.

Декретом же Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993р. №15-93 (в редакції від 23.02.2006 р. № 3509-ІV) визначено (частина 2 та 5 статті 5):

- генеральні ліцензії видаються комерційним банкам на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання;

- одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною, яка має відношення до цієї операції.

Таким чином, за умови наявності у ПАТ КБ «ПриватБанк» генеральної ліцензії НБУ, ОСОБА_3 не потрібно мати індивідуальну ліцензію НБУ на внесення в іноземній валюті щомісячних платежів по кредитному договору, а виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно заявив вимогу про повернення кредиту та процентів у іноземній валюті.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наступне.

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у ст.3 ЦК України. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Під час укладення Кредитної угоди № 11/07/1063М від 28.11.2007 року сторонами було додержано усіх необхідних вимог для чинності цього правочину, а саме:

- позичальник ОСОБА_3 мав весь необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення позичальника було вільним і відповідало його внутрішній волі, про що свідчить його особистий підпис на кредитному договорі та наступні дії по добровільному погашенню кредиту (дане свідчить про схвалення ОСОБА_3 власних дій по підписаному кредитному договору);

- правочин вчинено у формі, встановленій законом;

- правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, позичальник отримав предмет - кредитні кошти.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Кредитна угода №11/07/1063М від 28.11.2007 року, укладена сторонами, містить в собі такі істотні умови.

Також, виходячи зі змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить на позичальнику. Отже, ОСОБА_3 зобов'язаний виконувати укладений кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Таким чином, наданими доказами доведено, що ОСОБА_3 добровільно уклав кредитний договір № 11/07/1063М від 28.11.2007 року з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», на виконання умов якого Банк виконав взяті на себе зобов'язання та у повному обсязі видав ОСОБА_3 грошові кошти, які він мав бажання отримати на умовах цього договору. Також доведеним суд знаходить й той факт, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів згідно до умов зазначеного кредитного договору, не виконав. Не виконав за ОСОБА_3 його зобов'язання й поручитель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус». Співставлення цих фактів між собою у їх сукупності та з вимогами вищенаведеного законодавства, дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, згідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України з приводу вирішення спорів про стягнення боргу в іноземній валюті, що містяться у п.14 його постанови №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення цього рішення, курс доларів США до гривні, згідно до даних, що містяться на офіційному сайті Національного Банку України, складає 1165,4663 грн. за 100 доларів США (т.2 а.с.253).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_3 має бути стягнено на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за Кредитною угодою № 11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 3 417 624, 04 грн. (три мільйони чотириста сімнадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні 04 копійки), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 293 242,50 дол. США та складається з:

- 1 112 209, 78 грн. (один мільйон сто дванадцять тисяч двісті дев'ять гривень 78 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 95 430,97 дол. США - заборгованості з тіла кредиту;

- 1 509 471, 63 грн. (один мільйон п'ятсот дев'ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня 63 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на дорівнює 13.06.2014 р. 129 517,24 дол. США - заборгованості з відсотків;

- 795 942,63 грн. (сімсот дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот сорок дві гривні 63 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 68 294,29 дол. США - заборгованості з пені.

Окрім того, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» й сума штрафів за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 163 158,09 грн.

Також суд знаходить підстави й для стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» та ОСОБА_3 й суму штрафів за Кредитною угодою №11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 200,00 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 має бути стягнено на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБану» 3654 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально (т.2 а.с.180).

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 526, 527, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-64, 88, 158, 159, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299) суму заборгованості за Кредитною угодою № 11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 3 417 624, 04 грн. (три мільйони чотириста сімнадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні 04 копійки), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 293 242,50 дол. США та складається з:

- 1 112 209,78 грн. (один мільйон сто дванадцять тисяч двісті дев'ять гривень 78 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 95 430,97 дол. США - заборгованості з тіла кредиту;

- 1 509 471,63 грн. (один мільйон п'ятсот дев'ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня 63 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на дорівнює 13.06.2014 р. 129 517,24 дол. США - заборгованості з відсотків;

- 795 942,63 грн. (сімсот дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот сорок дві гривні 63 коп.), що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 13.06.2014 р. дорівнює 68 294,29 дол. США - заборгованості з пені.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код СДРПОУ 14360570, МФО 305299) суму штрафів за Кредитною угодою № 11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 163 158,09 грн.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «ВЕРУС» (49094. м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму штрафів за Кредитною угодою № 11/07/1063М від 28.11.2007 р. у розмірі 200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код СДРПОУ 14360570, МФО 305299) 3 654,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев