Справа № 461/1026/14 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/6436/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Левика Я.А.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: позивача ОСОБА_2, відповідача та представника відповідача Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Прокопчака А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області , дільничного інспектора міліції Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає вимогам Постанови Пленуму ВСУ №14 "Про судове рішення". Зазначає, що Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації №26 від 03.02.2011 року, постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2011 року встановлено неправомірні дії ДІМ Галицького РВ ЛМУ ГУМВСЦ у Львівській області Прокопчак А.П., Галицького РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне порушення за ч.1 ст.154 КУпАП. В результаті розгляду даних справ він поніс матеріальні затрати на публікацію оголошення в газеті про виклик відповідача в судове засідання, а також йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у затратах додаткових зусиль для організації свого життя внаслідок неправомірних дій дільничного інспектора Прокопчака А.П. і Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області. Стверджує, що суд не врахував даних обставин та в порушення вимог ст.ст.1172,1174 ЦК України та ст.5 ЗУ "Про міліцію" постановив неправосудне рішення.

Крім цього, вважає абсолютно безпідставним посилання суду на ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, оскільки в даному випадку відповідачі діяли на підставі КУпАП і відповідальність за їх неправомірні дії передбачені ЗУ "Про міліцію". Стверджує, що ним подані належні докази в обґрунтування позовних вимог, однак суд першої інстанції їх не врахував, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу доводів апеляційної скарги відповідача Прокопчака А.П., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України зазначається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 26.10.2011 року (справа №2а-399/2011 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до посадової особи дільничного інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області Прокопчака А.П., Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування протоколу про адміністративне правопорушення ( а.с.4-5) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними і такими, що не відповідають чинному Кодексу України про адміністративні правопорушення дії дільничного інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України Прокопчака А.П. вчинені при перевірці обставин, що привели до складення відносно ОСОБА_2 18.01.2011 року протоколу про адміністративне правопорушення від 18.01.2011 року серія ЛВ № 0089121.

Стягнуто з Прокопчака Андрія Петровича на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 3,40 грн.

Постановою №26 від 03 лютого 2011 року адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської Ради провадження по справі відносно ОСОБА_2 по ст.154 ч.1 КпАП закрито. ( а.с. 31).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із матеріалів цивільної справи та пояснень позивача ОСОБА_2 вбачається, що йому завдана матеріальна шкода внаслідок оплати судового збору в сумі 3 грн.40 коп. та оплати оголошення про виклик до суду відповідача через газету "Високий замок" в сумі 75 грн. - всього 78 грн.40 коп.

В пункті 1 та пункті 6 статті 79 ЦПК України перераховано, що відноситься до судових витрат, де зазначено: п.1 "Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи, а також витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції підставно посилався на ст.ст.10, 60 ЦПК України відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Окрім цього, постановою Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2011 року вирішено питання стягнення судових витрат в користь ОСОБА_2 в сумі 3 рн.40 коп..

Згідно ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає у рішенні, яке прийняте судом з приводу предмета спору.

Частиною1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Статтями 23, 1167, 1168 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку каліцтвом та іншим ушкодженням здоров"я, і може відшкодовуватися грішми одноразово.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Роз"яснення з приводу підстав відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру дає постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позивачу, суд правильно посилався на вимоги ст.10,60 ЦПК України з висновками якого погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції увалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із вище зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

Я.А.Левик

З оригіналом вірно

Ухвала набрала законної сили: 16.12.2014 року

Суддя: Ю.Р.Мікуш

Дата оформлення копії: 24.12.2014р.

Помічник судді: Кобилецька М.В.