Справа № 165/2483/14-ц Провадження № 22-ц/773/2053/14 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А.В.
Категорія: 59 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів -Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

представників відповідача Саєнко Л.А., Новікова Е.В.

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області про стягнення страхової виплати, за апеляційною скаргою відповідача Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області (далі - Фонд) про стягнення одноразової страхової виплати у розмірі 15 579, 60 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 730, 80 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що працюючи машиністом вентилятора на шахті № 8 будівельного управління № 5 комбінату "Укрзахідшахтобуд" 26 жовтня 1959 року вона отримала виробничу травму, внаслідок якої їй встановлено інвалідність ІІ, а в подальшому ІІІ групи.

30 квітня 2014 року вона повторно пройшла обстеження медико-соціальної експертизи (далі - МСЕК), де їй було встановлено 25% стійкої втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва, безстроково.

Вказувала, що 26 серпня 2014 року вона звернулася до Фонду із заявою про нарахування та виплату одноразової страхової виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України", проте їй безпідставно відмовлено.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2014 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Нововолинську Волинської області на користь ОСОБА_3 15 579 грн. 60 коп. одноразової допомоги у зв'язку з стійкою втратою професійної працездатності.

В решті позову відмовлено.

На вищевказане рішення суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що стійка втрата працездатності з визначенням ступеню її втрати у відсотках ОСОБА_3 була встановлена вперше висновком МСЕК від 30 квітня 2014 року, тому спірні правовідносини виникли в період дії Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Проте, з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з шахтою № 8 будівельного управління № 5 комбінату "Укрзахідшахтобуд".

26 жовтня 1959 року під час виконання нею своїх трудових обов'язків стався нещасний випадок, про що було складено акт форми Н-1, і внаслідок якого ОСОБА_3 отримала травму (а.с. 5).

Встановлено, що ОСОБА_3 вперше ІІ групу інвалідності було встановлено в період з 04.04.1960 р. по 04.10.1960 р. (а.с. 20).

За результатами обстеження 30 квітня 2014 року позивачеві було визначено ступінь втрати працездатності у відсотках, який дорівнює 25%, безстроково (а.с. 4).

26 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача із завою про призначення та виплату їй одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності, однак листом від 16 вересня 2014 року Фонд повідомив позивача про те, що право на одноразову страхову виплату вона не має, оскільки стійка втрата працездатності встановлена у 1959 році, тобто до дії закону, який передбачає право на отримання одноразової страхової виплати. (а.с. 9).

Виплату одноразової допомоги у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше передбачено Законом України "Про охорону праці", який набрав чинності 24 листопада 1992 року.

Особи, які отримали каліцтво або ушкодження здоров'я до набрання чинності Закону, мають право на отримання одноразової виплати, якщо вперше після 24 листопада 1992 року за висновком МСЕК було встановлено втрату працездатності чи групу інвалідності.

Встановлення обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначення професії, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причини, часу настання та групи інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, входить до виключної компетенції МСЕК.

Відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалід - особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим в т.ч. і травмами, які обмежують її життєдіяльність. Залежно від ступеню втрати працездатності встановлюється одна із трьох груп інвалідності.

Інвалідність - соціальна недостатність внаслідок обмеження життєдіяльності людини, яка викликана порушенням здоров'я зі стійким розладом функцій організму.

Таким чином, встановлення позивачу ІІ групи інвалідності в 1960 році свідчило про наявність у неї стійкої втрати працездатності, тоді як право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про підставність заявлених вимог зроблені з порушенням норм матеріального права, що згідно зі статтею 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення правової допомоги сторонами не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2014 року у даній скасувати та ухвалити нове.

В позові ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Нововолинську Волинської області про стягнення страхової виплати відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий

Судді