Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/1714/14-ц
№ провадження 2/453/628/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.;

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області та Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 21.11.2014 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на самочинно збудований торгівельно-сервісний центр (позначений у технічному паспорті літерою А-2) загальною площею 130,5 кв. м., розташований у АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у його користуванні в урочищі «Баласівка» у с. Орявчик на території Козівської сільської ради Сколівського району за межами населеного пункту належить земельна ділянка площею 0,0490 га. із цільовим призначенням - будівництво і обслуговування торгівельно-сервісного центру. Після укладення 25.12.2007 року із Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області у встановленому порядку договору оренди вказаної земельної ділянки на довготривалий термін - 49 років і реєстрації такого договору, а також після того, як він приступив до використання земельної ділянки у натурі, він розпочав будівництво на ній торгівельно-сервісного центру у відповідності до цільового призначення та виготовленої проектної документації. Разом з тим, під час будівництва центру він відхилився від проекту, а саме збудував значно менший об'єкт, аніж передбачений у проектній документації. Крім того, він не звертався за дозволом на початок проведення будівельних робіт, оскільки не знав про необхідність вчинення таких дій. На даний час будівництво торгівельно-сервісного комплексу вже закінчено, об'єкту присвоєний адресний номер, він має намір його експлуатувати, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом.

Належним чином уповноважений представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 3-4).

Відповідач Козівська сільська рада Сколівського району Львівської області, до території якої належить с. Орявчик, у судове засідання явку належним чином уповноваженого представника не забезпечив, однак подав на адресу суду клопотання вх. № 5277 від 04.12.2014 року (а. с. 49), в якому просив проводити розгляд справи у відсутності такого представника за наявними у матеріалах справи доказами, вважає позовні вимоги ОСОБА_2 підставними та обґрунтованими і проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач Сколівська районна державна адміністрація Львівської області у судове засідання також явку належним чином уповноваженого представника не забезпечив, однак подав на адресу суду клопотання вх. № 5306 від 05.12.2014 року (а. с. 54), в якому просив проводити розгляд справи у відсутності такого представника за наявними у матеріалах справи доказами, вважає позовні вимоги ОСОБА_2 такими, що заявлені не до належного відповідача, так як жодних скарг щодо використання позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням не поступало, орендна плата проводиться справно, а тому проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги ставлення до позову обох відповідачів, викладені у поданих на адресу суду письмових клопотаннях, давши належну оцінку доказам по справі, оглянувши оригінали документів, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві користування належить земельна ділянка площею 0,0490 га. в урочищі «Баласівка» у с. Орявчик Сколівського району Львівської області на території Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області за межами населеного пункту, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування торгівельно-сервісного комплексу, що стверджується копією договору оренди земельної ділянки від 25.12.2007 року, зареєстрованого у встановленому порядку (а. с. 5-10), а також актом прийому-передачі земельної ділянки від 25.12.2007 року (а. с. 15). Користування вказаною земельною ділянкою згідно договору оренди передбачене на 49 років.

На зазначеній земельній ділянці позивачем ОСОБА_5 у 2010 році закінчено будівництво торгівельно-сервісного центру загальною площею 130, 5 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-2), що стверджується копією технічного паспорта на торгівельно-сервісний центр, виготовленого 19.09.2013 року ФОП ОСОБА_6 (а. с. 17-21), а рішенням виконавчого комітету Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області № 26 від 05.09.2014 року «Про присвоєння номера торгівельно-сервісному центру, що знаходиться у с. Орявчик Сколівського району Львівської області» (а. с. 42) зазначеному об'єкту присвоєно адресний номер - АДРЕСА_1.

В цілому, будівництво торгівельно-сервісного центру № 10 по АДРЕСА_1 проходило без отримання на те відповідного дозволу контролюючої установи на початок будівельних робіт, однак у відповідності до виготовленого та погодженого компетентними службами у встановленому законодавством порядку робочого проекту розміщення торгівельно-сервісного центру (а. с. 60-118), який пройшов комплексну державну експертизу і одержано позитивний висновок Філії ДП «УКБУДДКРЖЕКСПЕРТИЗА» у Львівській області № 14-00199-09 від 03.12.2010 року (а. с. 55-59). Разом з тим судом встановлено, що у процесі будівництва зазначеного об'єкта позивач відхилився від робочого проекту і збудував такий у значно менших розмірах. Як зазначено його представником у судовому засіданні, таке сталося через відсутність коштів, яких потребувало втілення робочого проекту у життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда чи будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони будуються або збудовані без належного на те дозволу чи належно затвердженого проекту, вважаються самочинним будівництвом. Проте, відповідно до ч. 5 вказаної норми, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 здійснив будівництво торгівельно-сервісного центру на земельній ділянці, яка перебуває у його довгостроковому користуванні на підставі договору оренди та акту прийняття-передачі від 25.12.2007 року і була передана у користування саме для вказаної мети. Позивач справно сплачує орендну плату (а. с. 43). Прав та інтересів інших осіб самочинно збудований позивачем об'єкт не порушує, так як суміжні землекористувачі відсутні, що стверджується довідкою Козівської сільської ради Сколівського району Львівської області за вих. № 648 від 28.10.2014 року (а. с. 44).

Крім того, згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта - торгівельно-сервісного центру № 10 по АДРЕСА_1, виготовленого на замовлення позивача ТзОВ «БуТОН», що має відповідну ліцензію (а. с. 22-38), встановлено відповідність зазначеного об'єкта вимогам надійності і безпечної експлуатації, можливість здійснення такої експлуатації.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що визнання відповідачами Козівською сільською радою Сколівського району Львівської області та Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем ОСОБА_2 право власності на самочинно збудований ним торгівельно-сервісний центр (позначений у технічному паспорті літерою А-2) загальною площею 130,5 кв. м., розташований у АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, виходячи з положень ст. ст. 375-376 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудований торгівельно-сервісний центр (позначений у технічному паспорті літерою А-2) загальною площею 130,5 кв. м., розташований у АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин