Справа № 367/3964/13 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/7282/14 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко
Категорія 58 23.12.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2014 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.,

При секретарі: Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року за позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсним рішення, державних актів на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області в інтересах держави звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Коцюбинської селищної ради № 2156/25-5 від 25.12.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЖ № 903279 на право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1. У подальшому на підставі договору купівлі-продажу № 1329 від 20.12.2010 року вказану земельну ділянку придбала ОСОБА_1 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325136.

Прокурор вважав, що рішення Коцюбинської селищної ради та видані державні акти з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим їх має бути визнано недійсними з наступних підстав.

Спірна земельна ділянка знаходиться за межами смт. Коцюбинське, що підтверджується висновком судово-землевпорядної експертизи № 325 від 5.03.2012 року, проведеної Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та неінформаційних систем «Київгеоінформатика». Земельну ділянку передано у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство». Крім того, на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 20.06.1956 року № 673 дана земельна ділянка надана у користування Святошинському лісопарковому господарству без виключення її з Держлісфонду України. КП «Святошинське лісопаркове господарство» з 1976 року постійно здійснює господарську діяльність на оспорюваній земельній ділянці, також вона містить таксаційні описи. За інформацією Державного комітету України із земельних ресурсів № 9946/26/4-11 від 1.07.2011 року, Коцюбинською селищною радою передано у власність громадянам земельні ділянки загальною площею 72 га, в тому числі і відповідачу, за рахунок земель, які знаходяться у користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» та згідно з картографічними матеріалами лісовпорядкування обліковується як квартали Святошинського та Київського лісництв. За даними КП «Святошинське лісопаркове господарство» зазначена земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та будь-яких погоджень на вилучення земель із свого користування підприємство не надавало. Спірну земельну ділянку в приватну власність відповідача було передано без її вилучення з користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» на підставі відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, прийнятого в межах його компетенції. Тобто, без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, яким є КП «Святошинське лісопаркове господарство», незаконно вибула земельна ділянка площею 0,15 га лісового фонду шляхом передачі її у власність ОСОБА_2 без проведення процедури вилучення.

Зазначав, що при розпорядженні вказаною земельною ділянкою Коцюбинською селищною радою не дотримано вимоги ст.ст. 20, 21 ЗК та ст. 57 ЛК України щодо порядку зміни цільового призначення землі, поскільки перевіркою встановлено, що зміна цільового призначення спірної земельної ділянки в порушення встановлених чинним законодавством вимог не проводилась, будь-яких рішень щодо такої зміни не приймалось.

Крім того, в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», якою передбачено обов'язковість проведення вказаної експертизи проектів землеустрою щодо відведення земель лісогосподарського призначення, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 державну експертизу не проходив. При цьому згідно до ст. 35 вказаного Закону, підставою прийняття органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування рішень щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є саме позитивні висновки такої експертизи. Відведення спірної земельної ділянки відповідачу під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд генеральним планом смт. Коцюбинське не передбачено, а тому оскаржуване рішення Коцюбинської селищної ради прийнято також у порушення вимог земельного законодавства, порушує право державної власності на спірну земельну ділянку і має бути визнане недійсним. З цих же підстав підлягає визнанню недійсним виданий на підставі вказаного рішення на ім'я ОСОБА_2 державний акт серії ЯЖ № 903279 на право власності на земельну ділянку.

Зважаючи на це, договір купівлі-продажу № 1329 від 20.12.2010 року спірної земельної ділянки укладений між відповідачами є нікчемним, тому й державний акт серії ЯЛ № 325136 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0030, виданий на ім'я ОСОБА_2 також підлягає до визнання недійсним з одночасним скасуванням його державної реєстрації.

Також вказав, що виникнення права власності на майно, яке не є новоствореним, передбачає припинення права власності попереднього власника, однією з підстав якого відповідно до ст. 346 ЦК України є відчуження власником свого майна. Уповноваженим державою органом рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 не приймалось, а відтак право державної власності на цю ділянку не припинено, а право власності на неї ОСОБА_1 на законних підставах не виникло. Право власності держави на спірну земельну ділянку відповідачами не визнається, що відповідно до вказаних положень законодавства є підставою для визнання права власності держави на спірну земельну ділянку.

Просив суд визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради № 2156/25-5 від 25.12.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 903279 на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_2, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030, АДРЕСА_1; визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 325136 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0030, виданий на ім'я ОСОБА_1 та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради № 2156/25-5 від 25.12.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 903279 на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_2, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030, по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 325136 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_1, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030, по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині визнання недійсним державного акту серії ЯЛ № 325136 на право власності на земельну ділянку виданого на її ім'я та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що без встановлення судом недійсності договору купівлі-продажу, як правової підстави придбання особою земельної ділянки, визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цього правочину, в даному випадку є необґрунтованим. Вирішуючи спір в частині визнання відповідного правочину нікчемним, суд вірно вважав, що він не порушує публічний порядок, а тому не може вважатися нікчемним. Однак дійшовши такого висновку, суд в порушення положень ст. 81, 131, 152 ЗК України та ст. 204 ЦК України помилково визнав недійсним державний акт про право власності виданий на ім'я ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Коцюбинської селищної ради № 2156/25-5 від 25.12.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення, ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЖ № 903279 на право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:043:0030, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради № 2156/25-5 від 25.12.2008 року та виданого ОСОБА_2 державного акту на його підставі, суд встановив, що при прийнятті оскаржуваного рішення Коцюбинською селищною радою було порушено вимоги ст. 39 ЗК України і ст. 3 Закону України «Про планування і забудову територій». Крім того, суд вважав, що Коцюбинською селищною радою спірне рішення прийнято з порушенням вимог п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки селищна рада розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами смт. Коцюбинське.

У вказаній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому згідно вимог ст. 303 ЦПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Разом з тим, визнаючи недійсним державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону, оскільки рішення ради, на підставі якого видано державний акт на земельну ділянку ОСОБА_1, визнається недійсним.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, відчужив зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2010 року й останньому було видано державний акт серії ЯЛ № 325136 на право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:043:0030, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

При задоволенні позову в цій частині суд залишив поза увагою підстави позову прокурора, який обґрунтовував вимоги тим, що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу спірної ділянки є нікчемним згідно положень ст. 228 ЦК України як такий, що порушує публічний порядок, і не потребує визнання його недійсним. Саме у зв'язку з нікчемністю договору прокурор вважав, що державний акт, виданий ОСОБА_1 необхідно визнати недійсним.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість посилань прокурора на нікчемність договору купівлі-продажу від 20.12.2010 року, оскільки прокурор не надав доказів, що даний правочин порушує публічний порядок. Однак, прийшовши до таких висновків, суд у порушення вимог ст. 81, 131, 152 ЗК України, ст. 204 ЦКУкраїни, та всупереч попереднім висновкам про відсутність підстав вважати договір купівлі-продажу нікчемним, визнав державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_1, недійсним.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги, що правовою підставою видачі ОСОБА_1 державного акту є договір купівлі-продажу від 20.12.2010 року, про що зазначено у державному акті серії ЯЛ № 325136. Відповідно, без вирішення питання щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права на спірну ділянку за цивільно-правовою угодою, як це передбачає п. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України, підстави для визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цієї угоди, відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсним виданого на ім'я ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325136, колегія суддів вважає, що дані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81, ст. 131 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі на підставі придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

За змістом вказаних норм правовою підставою набуття громадянином права власності на земельну ділянку є укладення ним цивільно-правової угоди, а державний акт, що видається на підставі такої угоди, лише посвідчує право особи на земельну ділянку. Отже, без встановлення судом недійсності (невідповідності вимогам закону) правочину, як правової підстави придбання громадянином земельної ділянки, визнання недійсним державного акту, виданого на підставі цього правочину, є в даному випадку є необгрунтованим.

Такі висновки відповідають приписам щодо презумпції правомірності правочину, встановленим ст. 204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, такі висновки узгоджуються із положеннями ч. 3 ст. 152 ЗК України, згідно якої захист порушених прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом звернення з позовом про визнання угоди недійсною.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, зазначивши в рішенні, що укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 20.12.2010 року не є таким, що порушує публічний порядок, оскільки укладений між приватними особами і його предметом є майно, що перебуває у приватній власності.

За таких обставин з огляду на те, що ОСОБА_1 набула права власності на спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2010 року, який не визнаний судом недійсним і не є нікчемним (його недійсність не встановлена законом), а також враховуючи приписи ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 325136, виданого ОСОБА_1 на підставі вказаного договору та з підстав вказаних прокурором у позові.

При цьому колегія суддів враховує правовий висновок, який зробив Верховний Суд України на засіданні судової палати у цивільних справах 2.10.2013 року при розгляді справи № 6-93цс 13, предметом якої був спір про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним за позовом прокурора. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді справи № 6-92цс 13.

За змістом наведеної правової позиції стосовно спору в даній справі вирішення питання про правомірність видачі державного акту на право власності на земельну ділянку безпосередньо залежить від законності правочину, на підставі якого такий акт виданий.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті рішення суду слід залишити без змін , оскільки воно відповідає обставинам справи та вимогам закону

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2013 року скасувати в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №325136 площею 0,15 з кадастровим номером :01:043:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 виданого на ім'я ОСОБА_1 та в цій частині ухвалити нове.

В задоволенні позову прокурора м. Ірпеня в інтересах держави до ОСОБА_1, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №325136 площею 0,15 із кадастровим номером :01:043:0030 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 виданого на ім'я ОСОБА_1 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: