Провадження № 2/127/6587/14
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
24.12.2014 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,
при секретарі Завадюк О.І.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , страхової компанії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , СК ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.2013 року, близько 18:10 год., в м. Вінниці по вул. Бевза, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої внаслідок протиправних дій водія автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 було пошкоджено належний дружині позивача ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 .
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012 року між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 .
Оскільки відповідальність за скоєну дорожньо-транспортну пригоду покладається на заподіювача шкоди, тому власником пошкодженого автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 13.01.2014 року була подана заява про виплату страхового відшкодування із відповідним пакетом документів.
Проте, всупереч положенням ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на 09.09.2014 року ані письмового повідомлення щодо прийнятого рішення, ані повного страхового відшкодування позивач не отримав.
А відтак, вважає, що відповідачі повинні відшкодувати на його користь наступні витрати: 1) витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля, що з урахуванням виплаченого страхового відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» у розмірі 906,00 грн. становить 3 856,17 грн.; 2) заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду здоров`ю у розмірі 1 047,89 грн.; 3) витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн. Окрім того, вважає, що з відповідача ОСОБА_2 додатково слід стягнути розмір франшизи у розмірі 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , представник СК ПрАТ «СК «УСК» до судового засідання не з`явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Однак, матеріали справи містять письмове заперечення проти позову від представника відповідача ПрАТ «СК «УСК», відповідно до змісту якого останній позов не визнає та просить у задоволенні останнього відмовити.
Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 24.05.2013 року о 18:10 год. в м. Вінниці по вул. Бевза, 2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримавшись безпечного інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої було пошкоджено належний дружині позивача ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , про що свідчить довідка УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 24.05.2013 року (а.с.8 зворот).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012 року між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу автомобіля марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.43).
Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної
життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на ст.6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, зіткнення автомобіля відповідача ОСОБА_2 з автомобілем, яким керував позивач, є визначеним законом страховим випадком, з настанням якого у страхувальника виникає обов`язок виплатити страхове відшкодування.
Стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Проте, в порушення вимог закону, відповідачем ОСОБА_2 не було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується копією журналу вхідної кореспонденції за період з 24.05.2013 року по 31.05.2013 року та журналу реєстрації страхових випадків страховика з 24.05.2013 року по 29.05.2013 року (а.с.71-77).
Про настання дорожньо-транспортної пригоди страховику стало відомо лише 29.11.2013 року з письмового повідомлення позивача, тобто позивач звернувся до відповідача ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» із повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи, лише 29.11.2013 року, тобто після спливу піврічного терміну після дорожньо-транспортної пригоди (а.с.44-45).
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Огляд пошкодженого автомобіля за участю представника страховика та позивача було проведено 03.12.2013 року, тобто на четвертий календарний день після отримання страховиком повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно Акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 03.12.2013 року (а.с.62-63) встановлено лише пошкодження автомобіля у вигляді подряпин лівої частини переднього бамперу. Наприкінці акту позивачем зазначено, що ліва фара була відновлена ним до огляду у зв`язку з частим використанням автомобіля.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, позивач порушив право страховика на визначення розміру збитків, у зв`язку з чим встановити факт пошкодження лівої передньої фари та його причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою не вбачається можливим.
Разом з тим, страховиком було встановлено розмір збитку на підставі Звіту №13/410 від 17.12.2013 року, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , та склав 1 687,20 грн. (а.с.50-65).
Згідно розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» від 22.01.2014 року, останній був здійснений наступним чином: 1 687,20 грн. 281,20 грн. 500 грн. = 906,00 грн., де: 1 687,20 грн. вартість відновлювального ремонту пошкодженого бамперу; 281,20 грн. вартість ПДВ; 500 грн. розмір франшизи; 906,00 грн. страхове відшкодування (а.с.68).
Окрім того, суд звертає увагу, що надані позивачем калькуляції, рахунки-фактури (а.с.9, 10 ,11) не є звітами про оцінку майна в розумінні ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а відтак не є належними та допустимими доказами, які б свідчили про завдання позивачу шкоди в результаті пошкодження автомобіля на загальну суму 4 762,17 грн., а відтак позов в частині відшкодування з відповідачів на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 3 856,17 грн. не підлягає задоволенню.
Однак, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 розмір франшизи, що складає 500 грн., з наступних міркувань.
Відповідно до змісту ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Так, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8196182 від 24.10.2012, розмір франшизи становить 500 грн., а відтак дана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.
Що ж стосується вимог про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди здоров`ю у розмірі 1 047,89 грн., то суд вважає останні безпідставними та таким, що не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме: повідомлення позивача до страховика про настання страхового випадку (а.с.44), довідки №9203450 УДАІ УМВС України у Вінницькій області вих. від 09.01.2014 року №317 (а.с.48-49), у графі «Відомості про потерпілих», як позивачем, так і органом УДАІ УМВС України у Вінницькій області зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілі відсутні. Окрім того, зі змісту постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2013 року не вбачається інформації про госпіталізацію будь-кого з учасників ДТП до лікарні (а.с.6).
Надані позивачем копії листків непрацездатності з 14.05.2013 року, з 01.06.2013 року по 11.06.2013 року (а.с.17-18), копія квитанції на придбання ліків на суму 359,69 грн. (а.с.19), як на підставу про задоволення позову в частині відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, суд не приймає до уваги, оскільки з останніх не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між настанням ДТП та перебуванням позивача на лікарняному. Окрім того, суд звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода сталась 24.05.2013 року, а позивач з 14.05.2013 року уже знаходився на лікарняному, а відтак вищевикладені обставини свідчать про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між настанням ДТП та перебуванням позивача на лікарняному.
Що ж стосується позовної вимоги позивача щодо відшкодування з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то суд вважає, що дана вимога є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають ріні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Однак, позивачем вищезазначених вимог не дотримано. Наданий позивачем розрахунок моральної шкоди за методикою ОСОБА_5 суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки він не відповідає дійсності, так як з останнього не зрозуміло з чого виходив позивач, оцінюючи психічні страждання, глибину моральних страждань, істотність вимушених змін у своєму житті тощо, а з урахуванням відмови в задоволенні шкоди, завданої здоров`ю та вартості страхового відшкодування пошкодженого майна, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині позову.
Судові витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн. також не підлягають відшкодуванню на користь позивача, оскільки останнім не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів таких витрат, що останні здійснювались фахівцем у галузі права у відповідності до положень ст.56 ЦПК України.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 5,00 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , а решту судового збору у розмірі 238,60 грн. слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 20 Закону України «Про страхування», ст.3, 6, 22, 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.526, 530, 625 ЦК України, ст.ст.10, 56, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер відсутній, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 11.04.2012 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , розмір франшизи, що складає 500 (п`ятсот) грн., згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «Український страховий стандарт» №АВ/8196182 від 24.10.2012 року.
В іншій частині задоволення позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 5,00 грн. судового збору в дохід держави, а решту судового збору у розмірі 238,60 грн. компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: