РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 ( одна тисяча п'ятсот ) гривень на утримання сина ОСОБА_3.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що 23 грудня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який в жовтні 2014 року було розірвано. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає разом із нею, перебуває на її повному утриманні.

За час їхнього сумісного проживання чоловік відмовлявся утримувати сина, надавати йому постійну матеріальну допомогу. Вона неодноразово зверталася до нього з проханням добровільно надавати синові матеріальну допомогу в повному обсязі, але він категорично відмовляється. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

В даний час вона не працює, тому їй важко утримувати дитину та батьків. Її мінімальні витрати на дитину в місяць становлять близько 3000 (трьох тисяч) гривень.

Чоловік не має постійного місця роботи, перебивається тимчасовими заробітками, де отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби.

В зв'язку з цим, а також для забезпечення належного матеріального, фізичного, духовного, морального розвитку дитини, просить стягнути з відповідача кошти на утримання сина у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, враховуючи рівень інфляції, обезцінення гривні, підняття цін на продукти першої необхідності, що рівень життя постійно падає, і йдуть великі витрати на харчування, одяг, комунальні послуги, духовний, фізичний, освітній розвиток дитини.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_2 є працездатним, він не являється інвалідом, його стан здоров'я - відмінний, стягнень за виконавчими документами не проводиться,а тому спроможний надавати дитині аліменти.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, однак зменшила розмір позовних вимог. При цьому доповнила, що після її звернення з позовом, відповідач почав надавати матеріальну допомогу, час від часу купляє для сина продукти харчування, іграшки, купив джинси, а тому просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 ( п'ятсот ) гривень в місяць.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але подав заяву в якій просить справу вирішувати у його відсутності, позов задовільнити частково, так як він приймає участь в утриманні і вихованні дитини. По мірі можливості допомагає сину фізично, матеріально та духовно, однак його заробітна плата не дозволяє йому платити суму , яку просить позивачка.

Вислухавши думку позивачки, яка просить справу вирішувати у його відсутності, враховуючи заяву відповідача, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні, на підставі наявних у ній доказів, змінені позовні вимоги позивачки задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2007 року (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2, видане 23 грудня 2007 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області) який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/415/14 від 23 жовтня 2014 року. Рішення суду вступило в законну силу.

За час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане Кошляківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 12 березня 2010 року.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З довідки №38 від 26 січня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Кошляківської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1, разом з сином ОСОБА_4 зареєстрована в с. Кошляки Підволочиського району Тернопільської області.

Відповідач, який після розірвання шлюбу разом з сім`єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина, до останнього часу не надавав.

Статтею 181 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік становить - 1032 ( одна тисяча тридцять дві ) гривні.

Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини.

З 16 січня 2015 року відповідач працює водієм вантажного автомобіля згідно трудового договору № 2 від 16.01. 2015 року в ФОП ОСОБА_6 і його посадовий оклад становить 1218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять ) гривень в місяць, про що свідчить довідка № 3 від 31.03. 2015 року ФОП ОСОБА_6

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України позов ОСОБА_1, з урахуванням її заяви про зменшення розміру позовних вимог та вищезгаданої довідки ФОП ОСОБА_6 від 31.03. 2015 року, в якій зазначено що відповідач з 16 січня 2015 року працює по договору, що свідчить що він має нерегулярний заробіток, про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає до задоволення, тому в її користь із відповідача ОСОБА_2 підлягають до стягнення щомісячно кошти на утримання дитини (аліменти) неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, у розмірі 500 ( п'ятсот ) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 3,4,10, 14, 15, 60, 169, 212, 213, 215, 224, 294 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 ( п'ятсот ) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 30 січня 2015 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 ( один ) місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення позивачкою може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: