№ 207/3897/13-ц
№ 2/207/84/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Плохій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради, в якому просили суд встановити факт належності на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 їх матері, спадкодавцю ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 за кожним з них право власності на 1/2 частину домоволодіння - житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 61,4 м.кв., житловою площею 46,4 м.кв., господарчі споруди: Б-1 літню кухню, В-1 сараю, Г-1 вбиральню, Д-1 душ, № 4 водопровід, № 2 зливна яма, № 1, 3, 5, 6 забори, І - II тротуари.

В наданій суду ОСОБА_1 письмовій заяві в порядку ст. 31 ЦПК України позивачкою уточнено позовні вимоги у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та правонаступник у даній справі померлого позивача ОСОБА_2 в своїй заяві просить суд встановити факт належності на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 її матері - ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 загальною площею 61,4 м.кв., житловою площею 46,4 м.кв., господарчі споруди: Б-1 літню кухню, В-1 сараю, Г-1 вбиральню, Д-1 душ, № 4 водопровід, № 2 зливна яма, № 1, 3, 5, 6 забори, І - II тротуари в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та після смерті брата - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою у судовому засіданні та її представником ОСОБА_4 зазначено, що згідно договору дарування від 31 січня 1992 року її матері, ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок під АДРЕСА_1 житловою площею 46,4 м.кв, загальною площею 61,4 м.кв. з господарчими спорудами розташованими на земельній ділянці 600 м.кв. Мати позивачки та ОСОБА_2, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За життя ОСОБА_3 заповітів не складала, а тому позивачка і її брат, ОСОБА_2, є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася

спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернулася до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1. У серпні 2013 року ОСОБА_1 отримала від нотаріуса письмову довідку з питань діючого законодавства, відповідно якої нотаріус роз'яснила, що для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок необхідні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкоємцеві. Брат позивачки ОСОБА_2 разом з матірю проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за цією адресою, спадщину після смерті матері прийняв фактично, з письмовою заявою до нотаріуса не звертався. Оригінал договору дарування від 31 січня 1992 року був втрачений, можливо ще за життя спадкодавця, у позивачки є тільки копія даного документу. Саме відсутність правовстановлюючого документу не дала можливості позивачці та її померлому брату отримати в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Протягом судового розгляду позову позивачка ОСОБА_1 звернулась до нотаріату як єдиний спадкоємець після смерті свого брата, тому є правонаступником позивача ОСОБА_2 у справі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила той факт, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, дійсно проживала власниця будинку ОСОБА_3, та її донька ОСОБА_1 і син ОСОБА_2, на час смерті ОСОБА_3 вони проживали з нею, інших власників будинку наскільки свідкові відомо не було.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовою заявою, у якій підтримав позов повністю та просив його задовольнити, закінчити судовий розгляд без його участі.

Від представника відповідача Т.К. Островерх надійшла до суду письмова заява, в якій представник просить розглянути справу без її участі, заперечень проти позову виконком Баглійської районної ради не має.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору дарування від 31 січня 1992 року за матір`ю позивачки, ОСОБА_3, зареєстровано право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 житловою площею 46,4 м.кв, загальною площею 61,4 м.кв. з господарчими спорудами розташованими на земельній ділянці 600 м.кв. Даний факт підтверджується інформацією директора ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" (л.с.20), копією договору від 31.01.1992 (л.с.16-17). Факт належності вказаного будинку спадкодавцю ОСОБА_3 також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивачів, ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідцтво про смерть (л.с. 18), видане Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. За життя ОСОБА_3 заповітів не складала, а тому позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Позивачка ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджено копіями їх паспортів, довідкою з місця проживання та показами свідка ОСОБА_5. Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України позивачка та її брат є такими, що фактично прийняли спадщину; позивачка звернулася до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, але у серпні 2013 року ОСОБА_1 отримала від нотаріуса письмову відмову (л.с. 19),

відповідно якої нотаріус роз'яснила, що для одержання свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок необхідні правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкоємцеві. При цьому позивач не мала оригіналу правовстановлюючого документу на будинок, який би підтверджував належність майна спадкодавцю. Брат позивачки - ОСОБА_2 разом з матірю проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за цією адресою, спадщину прийняв фактично, з письмовою заявою до нотаріуса не звертався, звернувся до суду разом з позивачкою щодо визнання за ним права власності, однак помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що свідчить свідоцтво про смерть (л.с. 106), видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Як видно зі спадкової справи після його смерті (л.с. 126-136), крім позивачки ОСОБА_1, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно мешкає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку встановленим ст. 1270 ЦК України не надав заяву про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_2, фактично прийняла спадщину, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Дніпропетровської області загальною площею 61,4 м.кв., житловою площею 46,4 м.кв., господарчі споруди: Б-1 літню кухню, В-1 сараю, Г-1 вбиральню, Д-1 душ, № 4 водопровід, № 2 зливна яма, № 1, 3, 5, 6 забори, І - II тротуари, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.

Згідно з оригіналом. Рішення набрало чинності 28.11.2014 року.

Оригінал рішення у справі № 207/3897/14 Баглійського районного суду.

Суддя Погребняк Т.Ю.