Справа № 466/4562/14 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/6264/14 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представника ПАТ «КБ «Приватбанк» - Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто позивачу у зв'язку з непідсудністю справи Шевченківському районному суду м. Львова.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк». Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою через порушення норм процесуального права та порушення судом порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зазначає, що довідка, на яку посилається суд першої інстанції не містить жодної інформації про місце проживання відповідача, оскільки «місто Київ» не може вважатися місцем проживання в розумінні ст. 29 ЦК України. Судом не взято до уваги, що частина 9 ст. 110 ЦПК України встановлює, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим та документально підтвердженим (відмітка у паспорті) зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1, що є територією Шевченківського району м. Львова. Посилається на абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідно до якого, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі. Отже, суд був зобов'язаний відкрити провадження у справі виходячи з приписів ч. 9 ст. 110 та ч. 3 ст. 122 ЦПК України щодо останнього відомого місця проживання. Крім цього, суд повинен був не просто повернути позовну заяву позивачу, але роз'яснити, до якого саме суду позивач може звернутися для захисту свого порушеного права. Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2014 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «КБ «Приватбанк» - Жарського І.Р., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на ст. ст. 109, 115 ЦПК України та зазначив, що згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Львівській області від 22.07.2014 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. до 01.12.2011 року та знятий реєстрації і вибув у м. Київ, що не є територією Шевченківського району м. Львова, вимоги позивача ст. 110 ЦПК України не охоплюються. Тому зазначена справа Шевченківському районному сулу м. Львова не підсудна і підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду.

Однак, погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Згідно абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зазначена норма закону свідчить, що довідка, на яку посилається суд першої інстанції не містять жодної інформації про місце проживання відповідача, оскільки «місто Київ» не може вважатися місцем проживання в розумінні ст. 29 ЦК України.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги вимоги частини 9 ст. 110 ЦПК України, яка встановлює, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно абз. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Останнім відомим та документально підтвердженим (відмітка у паспорті) зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1, що є територією Шевченківського району м. Львова.

Отже, суд був зобов'язаний вирішити питання відкриття провадження у справі виходячи з приписів ч. 9 ст. 110 та ч. 3 ст. 122 ЦПК України щодо останнього відомого місця проживання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 29 липня 2014 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.