АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3173/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та відшкодування матеріальних збитків, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та відшкодування матеріальних збитків. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 23 жовтня 2002 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким все її майно заповіла ОСОБА_6

21 березня 2003 року ОСОБА_7, як родичка отримала 2000 доларів США в рахунок долі в спадщині, а саме частини будинку по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкодавець померла. Після її смерті в передбачений законодавством строк він звернувся до державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Миколенко І.М. із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

24 травня 2004 року відповідачка, дізнавшись про смерть спадкодавця, увійшла до будинку і поміняла замки. ОСОБА_7 перешкоджає йому вселятись в свою частину будинку, вимагаючи повної сплати боргу за рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 19 грудня 2005 року та 26 травня 2008 року, якими зобов'язано його як правонаступника спадкодавця сплатити відповідачці борги.

Зазначав, що ним неодноразово робились спроби як мирного врегулювання конфлікту, так і шляхом звернення до правоохоронних органів, проте вона систематично порушує його право на володіння та користування частиною зазначеного будинку.

Внаслідок неможливості проживання в будинку він змушений орендувати житло і платити орендну плату, що за період з 24 травня 2004 року по 01 липня 2014 року становило 56 600 грн.

Просив зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні майном, а саме 63/100 будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_7 на його користь відшкодування суми сплаченої орендної плати за час неможливості доступу до житла в розмірі 56 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_6 в користуванні 63/100 житлового будинку по АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, посилаючись на не відповідність рішення суду вимогам чинного законодавства, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити його позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов в частині усунення перешкод ОСОБА_6 в користуванні 63/100 житлового будинку по АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з того, що з моменту відкриття спадщини позивач набув право володіння та користування спадковим майном.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 (частка 63/100) на підставі дублікату договору дарування від 15 лютого 2006 року, а також ОСОБА_7 (частка 37/100) на підставі договору дарування від 18 серпня 1993 року (а.с15).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після її смерті за заповітом позивач прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте свідоцтво про спадщину не отримав і право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстрував. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб'єкта, де зазначено, що в даному реєстрі відсутні відомості щодо ОСОБА_6.(а.с.42).

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2005 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 53 290 грн. заборгованості за договором позики (а.с.33). Вказаним рішенням встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадщина відкрилась як на майно спадкодавця, так і на обов'язок погасити борг спадкодавця перед ОСОБА_7 на підставі договору позики. Спадкоємець за заповітом, ОСОБА_6, має реальну можливість задовольнити вимоги кредитора спадкодавця в межах спадкового майна.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2010 року за період прострочення грошового зобов'язання стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму інфляції в розмірі 43 021,09 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1000 грн., судові витрати, всього стягнуто 44 791,30 грн (а.с. 35-36).

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 листопада 2012 року за період прострочення грошового зобов'язання стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму інфляції в розмірі 5 542,27 грн., 3% річних 4 183,13 грн., всього 9707,40 грн.(а.с.38).

В зв'язку з тим, що позивач не зареєстрував право власності на спадкове майно, в порядку виконавчого провадження стягнення заборгованості за виконавчими листами № 2-679/12 від 18 грудня 2012 року, № 2-2205 від 23 вересня 2010 року, № 2-544 від 15 травня 2006 року проводиться шляхом відрахування з пенсії. Згідно довідки ЦВ ДВС ЧМУЮ вбачається, що станом на 20 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_10 боргу в сумі 5884,21 грн., а залишок боргу становить 98 002,83 грн.(а.с.31-32).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-164цс12, в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього.

Таким чином, ОСОБА_6, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Відмовляючи у відшкодуванні матеріальних збитків, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не надав об'єктивних та переконливих доказів того, що з вини відповідачки він ніс збитки внаслідок неможливості проживання в успадкованій частині будинку, а саме: ним не надано ні договору оренди житла, ні розрахункових документів по оплаті найму.

Згідно ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, яким суд дав правильну правову оцінку.

Судова колегія уважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та відшкодування матеріальних збитків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :