Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/9955/14-ц
провадження № 2/369/3925/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський територіальний центр соціального обслуговування, про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Києво-Святошинський територіальний центр соціального обслуговування, про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є соціальним працівником Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування та до 03 червня 2014 року була призначена соціальним працівником ОСОБА_3, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, але за життя він склав заповіт на належне йому майно на ім»я дочки ОСОБА_1.

ОСОБА_2 є власницею половини будинку і була сусідкою ОСОБА_3. Дізнавшись про те, що ОСОБА_3 був складений заповіт на належне йому майно, ОСОБА_2 почала вести себе нечемно, при кожній зустрічі вела себе агресивно і зухвало, на підвищених тонах виражалась брутальною лайкою, образливими словами в бік неї, ОСОБА_1. Неодноразово це відбувалось і в присутності сусідів і навіть у присутності керівників ОСОБА_1.

11 вересня 2014 року ОСОБА_2 написала звернення на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4. У зверненні зазначено: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...».

Крім того, майже при кожній зустрічі ОСОБА_2 висловлюється образливими словами та пустими звинуваченнями. Дана інформація є наклепом і жодних доказів її правдивості не існує, оскільки згідно заповіту від 01 листопада 2013 року, складеного ОСОБА_3, ніхто не змушував і не підбивав його на складання заповіту; згідно лікарського свідоцтва про смерть № 336 від 14 липня 2014 року смерть ОСОБА_3 була не насильницька, а через хворобу серця; згідно акту від 19 вересня 2014 року та лікарської довідки тіло ОСОБА_3 забрав його рідний брат і жодних заперечень щодо поховання не мав; згідно того ж акту жодних нарікань на роботу ОСОБА_1 не було ані з боку ОСОБА_3, ані з боку ОСОБА_2, ані з боку інших осіб, та добросовісність, уважність та піклування за підопічним підтверджують всі сусіди ОСОБА_3 і ОСОБА_2.

Оскільки постійні образи та лайка призводять до подавленого стану, головного болю, підвищення тиску, крім того, ці події у присутності сусідів та її керівництва направлені на дискримінацію її на роботі і серед сусідів, а м. Боярка є невеликим містом, в якому розмови передаються швидко, через що вона і її родина страждають, а тому вона вважає, що розмір морального відшкодування становить 20 мінімальних заробітних плат, а саме станом на подачу позову складає 24 360 грн..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати недостовірною інформацію відносно неї, поширену ОСОБА_2, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...», зобов»язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті шляхом направлення звернення на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4 із зазначенням у ньому такого тексту: «інформація, викладена у зверненні від 11 вересня 2014 року вх. № 237 на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...» щодо ОСОБА_1 не відповідає дійсності та є неправдивою, стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 24360 грн., витрати на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування, не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із зверненням до директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4, у якому зазначила, що вона, ОСОБА_2 з м. Боярка, не може замовчувати злочинний факт поведінки та дій соціального робітника Києво-Святшинського територіального центру ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного ОСОБА_3. Призначений йому соціальний працівник з»явилась у нього в листопаді 2011 року, присвоїла собі заслуги іншої людини, яка півроку щоденно його опікувала і доглядала за ним до її появи. Підбила його написати заповіт на майно (половина будинку та 10 соток землі) на її доньку. При цьому вона ще мала нахабство отримувати за роботу зарплатню і спати зі своїм підопічним. 05 червня 2014 року після якоїсь сварки вона забрала свої речі і покинула його, зайшла до її квартирантів і сказала: « Что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет». ОСОБА_2 вважала, що її дії призвели до його передчасної смерті. Ця соціальна працівниця взяла на себе клопоти по похованню. На власний розсуд поховала його не біля батьків, а біля бомжів, на ліву сторону безіменні, на право у бур»яні, бідний одинокий ОСОБА_3. ОСОБА_2 просила у зверненні розібратись з таким соціальним працівником, як ОСОБА_1, аби вона не шукала собі нові жертви.

Згідно складеного акту директором територіального центру ОСОБА_4, завідувачем відділення СДВ ОСОБА_7 від 19 вересня 2014 року було проведено обстеження за місцем проживання підопічного ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1-АДРЕСА_1, для з»ясування обставин, викладених ОСОБА_2 у звернені від 11 вересня 2014 року, і встановлено, що соціальний працівник ОСОБА_1 постійно відвідувала ОСОБА_3 і добросовісно виконувала свої функціональні обов»язки, взяла на себе всі клопоти по похованню ОСОБА_3, за даними територіального центру звернень від ОСОБА_2 ні в 2012 р., ні в 2013 р. не надходило з приводу обслуговування ОСОБА_3.

Згідно вимог ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що поширені ОСОБА_2 в зверненні до директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4 11 вересня 2014 року відомості, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...», є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, принижують честь і гідність ОСОБА_1 і підлягають спростуванню, і також з урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості, суд задовольняє позов частково та визначає розмір стягнення на користь позивачки ОСОБА_1 з відповідачки ОСОБА_2 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Щодо заявлених вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки на її користь витрат на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн., то суд відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Позивач і представник позивача не надали суду доказів про понесення витрат в розмірі 4000 грн. на надання правової допомоги та що правова допомога надавалась позивачу адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, як того вимагає ст. 84 ЦПК України.

Судові витрати по платі судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 277, 280, 297 ЦК України, ст. ст. 60, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_1, поширену ОСОБА_2, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...».

Зобов»язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті шляхом направлення звернення на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4 із зазначенням у ньому такого тексту: «інформація, викладена у зверненні від 11 вересня 2014 року вх. № 237 на ім»я директора Києво-Святошинського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_4, а саме: «... злочинний факт поведінки та дій ОСОБА_1, які призвели до смерті її підопічного-ОСОБА_3», «...присвоїла заслуги іншої людини...», «... підбила його написати заповіт на її доньку...», «...спати зі своїм підопічним...», «... что Вы его жалеете и носите кушать. Нечего его жалеть. Пусть попробует, он еще на коленях ко мне приползет», «... її дії і призвели до його передчасної смерті...», «... на власний розсуд поховала...», «... аби вона не шукала собі нові жертви...» щодо ОСОБА_1 не відповідає дійсності та є неправдивою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.