Провадження № 2/331/1788/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжі у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, з якою він підтримував дружні стосунки. Оскільки донька померлої - ОСОБА_2 відмовилася її поховати, він своїм коштом оплатив поховання ОСОБА_3 у сумі 4558 грн. Також він оплатив за послуги моргу 550 грн., поминальний обід - 1125 грн., облаштування могили, виготовлення пам'ятника, - 4000 грн., для цього він купив 1 м.куб. бетону на 890 грн., виготовлення огорожі 5600 грн. на загальну суму 16723 грн. Він зняв з банківської картки померлої 2000 грн., яку слід відняти від цієї суми Тому просить стягнути з ОСОБА_2, як спадкоємця померлої ОСОБА_3 14723 грн. та судові витрати.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає на підставах, викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Пояснила, що відповідач в березні 2014 року була вагітною. Від звістки про смерть матері перебувала у шоковому стані і не контролювала себе. Позивач самовільно, без узгодження з нею, оплатив поховання матері та поніс інші витрати. Більш того, надані позивачем документи не є належними доказами понесених ним витрат. Квитанція про сплату 890 грн. не підтверджує, що цей бетон він використав для облаштування могили, а не у власних цілях. Благодійний внесок 550 грн. це його особиста справа. Тому просить у позові відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва та лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1.

З копії паспорту вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1.

Згідно з договором-замовленням № 1276 вартість організації та проведення похорону ОСОБА_3 складає 4558,36 грн.

За квитанціями № 171,786 від 11 та 18 березня 2014 року ОСОБА_3 оплачено СКП «Запорізька ритуальній службі» 2467,36 грн. та 2098 грн.

За квитанцією № 309159 від 28.03.2014 року ОСОБА_1 оплачено ПП ОСОБА_4 за виготовлення огорожі кованої 5600 грн.

З накладної № 512 вбачається, що ОСОБА_1 оплатив ТОВ «Будсервіс» 890 грн. за 1 м.куб. бетону.

За квитанцією № 642918 від 26.03.2014 року ОСОБА_1 оплатив ПП ОСОБА_5 4000 грн. за ритуальні послуги.

З кошторису-розрахунку до квитанції № 642918 від 26.03.2014 року вбачається, що ПП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 виконані бетонні роботи 1 м.куб., гравірування ПІБ, дати на кладовищі, квітник гранітний.

З товарного чеку № 2 від 12.03.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 оплатив ФОП ОСОБА_6 за поминальний обід 125 грн.

Тобто всі понесені ОСОБА_1 витрати підтверджені відповідними платіжними документами.

Представником відповідача в судовому засіданні визнаний факт того, що ОСОБА_2 є донькою та спадкоємцем ОСОБА_3, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 на час її смерті, тому, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач не зазначала та будь якими доказами не підтверджувала, що відмовилася від спадщини після померлої ОСОБА_3

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Тому суд вважає, що позивач здійснив витрати на поховання ОСОБА_3, ці витрати є розумними і, тому підлягають стягненню з ОСОБА_2

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 11.03.2014 року ОСОБА_1 сплатив 550 грн. пожертви БФ «Крок назустріч здоров'ю».

Суд не приймає цю квитанцію як доказ обов'язкових витрат на поховання, оскільки позивачем не доведено, що внесена добровільно сума пожертви благодійної організації пов'язані саме з необхідністю поховання.

Тому в цієї частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 1232, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14173 грн. витрат на поховання та 243,6 грн. судового збору.

В решті позивних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Мінасов