Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 55 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Кочетова Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2014 року по матеріалам справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "КПВ-Будінвест" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 вересня 2014 року позовна заява ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди визнана неподаною і повернута заявнику.

На цю ухвалу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій порушують питання про її скасування та направлення матеріалів справи до суду першої інстанції, посилаючись на те, що підстави для повернення заяви були відсутні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд виходив з того, позивачі не усунули недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення її без руху.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у серпні 2014 року з посиланням на КЗпП України звернулись із позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "КПВ-Будінвест" заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні питання про відкриття провадження суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно яких судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП в порядку, передбаченого гл.ХV цього Кодексу, підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.

Таким чином, розглядаючи трудовий спір суд повинен виходити із того, що колективні позови, які випливають з трудових правовідносин, апріорі, чинним трудовим законодавством не передбачені.

Крім того, вирішення питання чи заподіяна працівнику моральна шкода також вирішується із врахуванням можливих індивідуальних моральних страждань, інших негативних факторів, тощо по кожному позивачу окремо.

Відтак, підстав для визнання позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 неподаною та повернення у суду не було.

За таких обставин ухвала суду не може залишатись без змін і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про роз'єднання позовів.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 04 вересня 2014 року скасувати, а матеріали справи направити до того ж суду для вирішення питання про роз'єднання позовів.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді