Справа № 675/2544/14-ц
Провадження № 2/675/617/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2014 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області в складі

головуючого - судді Демчука П.В.

при секретарі Новіковій Л.В.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції, ОСОБА_6, державного нотаріуса Ефендієвої Алли Павлівни, ОСОБА_8 про визнання дій реєстраційної служби неправомірними, скасування державної реєстрації, зобов'язання вчинити нотаріальні дії та стягнення моральної шкоди, третя особа на стороні відповідача - комунальне підприємство «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом, в якому зазначила, що 17 лютого 2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Бойко В.І. на підставі договору довічного утримання від 13 жовтня 2006 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що дана реєстрація права власності на нерухоме майно проведена з порушенням чинного законодавства та не може бути підставою виникнення прав ОСОБА_8 За договором довічного утримання мала пройти передача у власність ОСОБА_8 житлового будинку, договір мав бути зареєстрований державою, лише після цього нотаріус міг накласти заборону на відчуження новим власником отриманого ним по договору довічного утримання майна. Для виникнення прав та обов'язків по договору довічного утримання набувач зобов'язаний зареєструвати отримане майно на своє ім'я в БТІ. ОСОБА_8 такої реєстрації не зробив, отже право власності на житловий будинок до нього не перейшло, а приватний нотаріус ОСОБА_6 незаконно наклала заборону на відчуження житлового будинку його власнику ОСОБА_8 Оскільки ОСОБА_10, будучи власником будинку померла, то договір довічного утримання припинився у зв'язку із її смертю.

Після смерті ОСОБА_10 позивачка та її брат ОСОБА_11 звернулися до державного нотаріуса Ефендієвої А,П. із заявою про прийняття спадщини, заяви були зареєстровані, однак подальші нотаріальні дії нею вчинені не були. Незаконними діями нотаріусів ОСОБА_6 та Ефендієвої А.П. для позивачки було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, пов'язану із захистом своїх порушених прав у суді, а тому вона просить стягнути солідарно з них судові витрати, а також по 7000 грн. моральної шкоди з кожної.

В судовому засіданні ОСОБА_5, її представник адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали. Вважають, що зазначений позов заявлено з інших підстав, що вже розглядалися Ізяславським районним судом, а тому провадження у справі не може бути закрито.

Відповідачі - представник реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції ОСОБА_3, адвокат відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_2, ОСОБА_6, державний нотаріус Ефендієва А.П., представник третьої особи на стороні відповідача - начальник КП «Ізяславське РБТІ» ОСОБА_4 - проти позову заперечили.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідачів та представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, що має значну цінність, взамін цього набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 748 цього ж Кодексу визначено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 Кодексу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 на праві приватної власності належав житловий дерев'яний будинок, розташований у АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 12067814 від 05 жовтня 2006 року. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 квітня 1992 року, виданого державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, вказаний будинок вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_12

13 жовтня 2006 року ОСОБА_10 уклала із ОСОБА_8 договір довічного утримання, за умовами якого передала останньому у власність зазначений житловий будинок. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та у той же день зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 1640477.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідач ОСОБА_8 зареєстрував право власності на зазначений житловий будинок у Реєстраційній службі Ізяславського районного управління юстиції 13 лютого 2014 року, тобто після смерті відчужувача, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 24 лютого 2014 року № 18143587.

Позивачка та її представник вбачають неправомірність дій приватного нотаріуса ОСОБА_6 в тому, що вона незаконно безпідставно наклала заборону відчуження нерухомого майна, наголосивши у договорі, що нерухоме майно належить ОСОБА_8 як власнику вказаного у договорі будинку.

Суд вважає дану позицію хибною, оскільки відповідно до ст.754 Цивільного кодексу України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Факт реєстрації ОСОБА_8 права власності на житловий будинок пізніше, ніж було укладено договір довічного утримання, за яким у нього виникло таке право, не може бути підставою для визнання неправомірними дій Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції та скасування державної реєстрації речового права ОСОБА_8

Згідно положень Закону України «Про нотаріат» (ст. 66, ст. 68) на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відсутність відомостей у державного нотаріуса про склад спадкового майна є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так як рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на житловий будинок не скасоване, - не вбачається підстав для зобов'язання державного нотаріуса вчинити нотаріальні дії.

У подані позовній заяві позивачка та її представник посилаються на те, що незаконним діями нотаріусів була заподіяна матеріальна шкода, пов'язана із захистом порушених прав у суді, а саме, сплаті судового збору та оплати правової допомоги.

Суд роз'яснює позивачці та її представнику, що судовий збір та витрати на правову допомогу у розумінні цивільного процесуального кодексу є судовими витратами, а тому не можуть бути матеріальною шкодою. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. У даному випадку в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому судові витрати позивачці не відшкодовуються.

В силу ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під час судового розгляду не встановлено неправомірності рішень, дій чи бездіяльності приватного нотаріуса ОСОБА_6, державного нотаріуса Ефендієвої А.П., а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 210, 334, 744,745, 748, 1167 ЦК України, ст.ст. 7, 34, 36, 66, 68 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 3, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 11, 57 - 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис П.В.Демчук

Згідно з оригіналом

Суддя П.В.Демчук

Секретар