РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року смт ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі Л.Ф. Великородній

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нововодолазької районної державної Адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права на земельну частку /пай/,

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом ОСОБА_2, в якому зазначила 24 жовтня 2001 року між нею та ОСОБА_3Г, відповідачем по справі, був укладений договір купівлі-продажу земельної частки /паю/, яка належала відповідачу на підставі сертифікату серія ХР № 028023, та сторонами за договором були виконані в повному обсязі умови договору, але ОСОБА_3 ухилилась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної частки /паю/, а з 01.01.2002 року змінилось законодавство, відповідно до якого продаж земельної частки /паю/ був заборонений. В 2014 році позивачу стало відомо, що відповідач по справі, ОСОБА_3, використала право на земельну частку /пай/ шляхом виділення земельної ділянки в натурі та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,4980 гектарів серія ХР № 122918 на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 11 травня 2002 року № 107. Виходячи з наведеного позивач просила визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної частки /паю/, скасувати розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 107 від 11 травня 2002 року, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР № 122918, визнати за мною, позивачем право на земельну частку /пай/ КСП ,,Правда,, , в розмірі 7,48 в умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності КСП ,,Правда,, Нововодолазького району Харківської області.

Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі.

Відповідач по справі, Нововодолазька районна державна Адміністрація Харківської області, надала до суду заяву, в якій попросила справу розглядати без участі представника, та зазначила, що проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, надала до суду заяву, в якій попросила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, розглянув заяви позивача та відповідачів по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач по справі, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була власником сертифікату на право на земельну частку/пай/, реформованого КСП «Правда», розміром 7,48 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/ серія ХР № 028023, що виданий на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 293 від 07.06.1996 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ КСП «Правда» Нововодолазького району Харківської області за № 23 від 14.08.1996 року.

Судом встановлено, 24 жовтня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної частки /паю/, відповідно до якого відповідач по справі продала позивачу належну їй земельну частку /пай/, а позивач сплатила визначені договором купівлі-продажу гроші в сумі двадцять три тисячі гривень. Договір був укладений та сторонами за договором були виконані в повному обсязі умови договору. Земельна частка /пай/ була передана позивачу відповідачем за актом приймання-передачі, а сертифікат за умовами договору залишився у продавця до нотаріального посвідчення договору.

Суд зазначає, в звязку з тим, що продавець, відповідач по справі, ухилилась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної частки /паю/, договір в термін до 31 грудня 2001 року не був посвідчений нотаріально, а з 01.01.2002 року змінилось законодавство, відповідно до якого продаж земельної частки /паю/ був заборонений. Позивач неодноразово зверталася до відповідача по справі з питанням прискорення посвідчення нотаріально договору купівлі-продажу, але відповідач по справі ігнорувала її вимоги.

Судом встановлено, в 2014 році на звернення представника позивача до відділу Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області, позивач отримала відповідь, з якої їй стало відомо, що відповідач по справі, ОСОБА_3, використала право на земельну частку /пай/ шляхом виділення земельної ділянки в натурі та отримала 04 березня 2004 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,4980 гектарів серія ХР № 122918 відповідно до розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 107 від 11 травня 2002 року.

Суд вважає, що відповідач по справі, уклавши із позивачем договір купівлі-продажу земельної частки /паю/ втратила право на виділення земельної частки /паю/ в натурі, тому, отриманий нею державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним.

Згідно до ст.ст. 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Договір купівлі-продажу земельної частки /паю/ був укладений відповідно до діючого на той час законодавства, а саме: Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст. 3 якого визначала, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування застави.

Відповідно до ст. 6 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування, та обміну.

Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України №84/5/232 від 08.08.2005 року) - громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом (п.2.2.); договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку (п.2.3.).

Суд зазначає, за таких обставин, коли позивач передала гроші за куплене нею право на земельну частку /пай/, а продавець передала їй за актом приймання передачі право на земельну частку /пай/, то на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, відбулося повне виконання договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), розміром 7,48 в умовних кадастрових гектаах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Правда» . Отже, право власності на земельну частку /пай/ придбане позивачем у ОСОБА_3, підлягає захисту шляхом визнання за нею цього права та визнання правочину дійсними.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

З наведеного вбачається, що сторонами за договором купівлі-продажу фактично виконані всі умови договору, але не відбулося нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України- сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. При цьому, у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) відповідні зміни, як-то дані про особу, якій передано право на земельну частку (прізвище, ім'я, по батькові громадянина або назва юридичної особи, місце проживання або місцезнаходження), підстава передачі права на земельну частку (договір купівлі-продажу, дарування, заповіт тощо) мають бути внесені до сертифіката відповідною районною державною адміністрацією, якою видано сертифікат.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток/паїв/, право на земельну частку /пай/ мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку /пай/.

Відповідно до статті 2 вищезазначеного закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку/пай/, є сертифікат на право на земельну частку /пай/, виданий районною /міською/ державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/ також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 152 Земельного Кодексу України врегульовано способи захисту прав на земельні ділянки.Так, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до положень ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст.152 ЗК України, якою встановлені способи захисту прав на земельні ділянки, передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що судам (підсудні) справи за заявами, зокрема про визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.Суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Враховуючи заяви, що надані відповідачами по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, за відповідачем зареєстроване право власності на земельну ділянку, яка фактично повинна належати позивачу при виділенні в натурі земельних ділянок взамін земельних часток /паїв/, оскільки договором купівлі-продажу земельної частки /паю/ визначені були всі істотні умови договору. Таким чином суд вважає, що належним способом захисту прав і законних інтересів позивача є визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 122918, виданого 04 березня 2005 року Нововодолазькою райдержадміністрацією Харківської області на підставі розпорядження голови Нововодолазької райдержадміністрації від 11 травня 2002 року № 107 та визнання за позивачем права на земельну частку / пай/ відповідно до сертифікату на право на земельну частку / пай/ серія ХР № 028023.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5-11, 57-66, 114, 159, 174, 175, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 328 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Нововодолазької районної державної Адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та визнання права на земельну частку /пай/ задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної частки /паю/, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 24 жовтня 2001 року.

Скасувати розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 107 від 11 травня 2002 року.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ХР № 122918, виданий Нововодолазькою райдержадміністрацією Харківської області 18 жовтня 2005 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації 04 березня 2004 року на ім'я ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку /пай/ КСП ,,Правда,, , в розмірі 7,48 в умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності КСП ,,Правда,, Нововодолазького району Харківської області .

Зобов'язати Нововодолазьку районну державну адміністрацію Харківської області виділити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку в натурі замість земельної частки /паю/ із земель колективної власності КСП ,,Правда,, відповідно до сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія ХР № 028023, виданого 14 серпня 1996 року на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марюхна Л.А.