Справа № 182/8676/14-ц
Провадження № 2/0182/4353/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2014 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

секретаря - Пометій Є.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,310 га, кадастровий номер -03-004-0489, -03-007-0232, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл., яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 172712, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 869-р від 11 листопада 2004 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 спадковим майном не розпорядився.

Спадкоємців першої, другої або третьої черги за законом після смерті ОСОБА_3 немає.

Позивач вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки з 1984 року та по день смерті спадкодавця проживала з ним однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою її місця реєстрації: Дніпропетровська обл., Нікопольський район, АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний побут, а після смерті ОСОБА_3 поховала його.

Тому, ОСОБА_1 просила встановити факт їх спільного проживання однією сім'єю з 1984 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Протягом строку, встановленому ст. ст. 1270 ЦК України, позивач звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак листом № 2485/01-16 від 07 жовтня 2014 року їй було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не надала доказів родинних відносин зі спадкодавцем та правоустановчих документів на земельну ділянку.

Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,310 га

В судове засідання позивач не з'явилась, від її представника ОСОБА_4 надійшла до суду письмова заява, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі, на позові наполягала.

Відповідач Покровська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області з позовом ознайомлена, про день розгляду справи належним чином повідомлена. Від виконуючого обов'язки сільського голови Берчук М.Я. надійшла заява за № 454 від 04 грудня 2014 року, в якій вона не заперечила проти задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та визнання за нею право власності на спадкове майно, просила суд справу розглянути без її участі (а.с.23).

Дослідивши письмові докази, яки містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: в тому числі, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1984 року стали проживати саме однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин. Вони проживали в одному будинку за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: Дніпропетровська обл., Нікопольський район, АДРЕСА_1, куди ОСОБА_3 перевіз свої особисті речі, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, поліпшували умови свого проживання та побуту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с.9).

Факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1984 року по день смерті спадкодавця підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме: актом про спільне проживання від 03 жовтня 2014 року та довідкою виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 2194 від 25 вересня 2014 року (а.с.15,16).

Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою (а.с.8).

Отже, суд вважає встановленим факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 1984 року по день смерті ОСОБА_3, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 року - близько 30 років.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,310 га, кадастровий номер -03-004-0489, -03-007-0232, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл., яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 172712, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 869-р від 11 листопада 2004 року (а.с.13,14).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 спадковим майном не розпорядився (а.с.11,12), тому має місце спадкування за законом.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом немає, тому відповідно до статті 1264 ЦК України право на спадщину після смерті ОСОБА_3 отримують особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом достовірно встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з померлим спадкодавцем ОСОБА_3 з 1984 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто близько 30 років, тому суд вважає, що ОСОБА_1 набула право на спадкування після його смерті як спадкоємець четвертої черги по закону.

В строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Листом № 2485/01-16 від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не надала доказів родинних відносин зі спадкодавцем та правоустановчих документів на земельну ділянку (а.с.7).

Оскільки позивач являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3, прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268 ч. 3, 1269 ЦК України, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл., яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 172712, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 869-р від 11 листопада 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,15,15,37,57,60,212-215,218,224,256,259 ЦПК України, 1223,1225,1264,1268-1270 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу з 1984 року по день смерті ОСОБА_3, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 172712, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської районної державної адміністрації № 869-р від 11 листопада 2004 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Нікополі, Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова