Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1358/12 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 33 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання: Ходаківської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління міністерства доходів і зборів у Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування,

за апеляційною скаргою представника Головного управління міністерства доходів і зборів у Житомирській області на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою слідчого податкової міліції ДПІ у Житомирській області 15 березня 2010 року проти неї, як директора ТОВ «Мега Абсолют 06» була порушена кримінальна справа по факту умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Постановою слідчого від 10.09.2010 року кримінальна справа щодо неї закрита за відсутністю в її діях складу злочину на підставі п.2 ст. 6 КПК України.

Позивач зазначала, що в результаті незаконного порушення проти неї кримінальної справи, незаконного притягнення як обвинуваченої, незаконного проведення обшуків по місцю проживання та роботи, виклики на допити, їй заподіяна матеріальна та моральна шкода в розмірі 200000,00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 28 липня 2014 року позов задоволено частково. Судом вирішено відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнанні, досудового слідства, прокуратури і суду в сумі 10000,00 грн. за рахунок коштів з державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України в Житомирській області. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Міністерства доходів і зборів у Житомирській області, порушує питання про скасування зазначеного рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового рішення - про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2010 року податковою міліцією ДПІ у Житомирській області відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу по факту умисного ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.212 КК України (а.с.19,20).

Постановою слідчого від 10.09.2010 року кримінальна справа щодо позивача закрита у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину, на підставі ст.6 п.2 КПК України (а.с.23).

Із матеріалів справи також вбачається, що на протязі досудового слідства неодноразово проводились обшуки по місцю проживання та місцю роботи позивача, та остання неодноразово допитувалася (а.с.7-18,21,22,24-29).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції належним чином визначився із характером спірних правовідносин та вірно встановив наявність моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок її незаконного перебування під слідством. Визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. суд врахував глибину, характер та обсяг завданих ОСОБА_2 моральних страждань у зв'язку з безпідставним звинуваченням у скоєнні тяжкого злочину, проведенням незаконних обшуків, а також - засади розумності, виваженості та справедливості та дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову про відшкодування за рахунок держави вищезазначеної моральної шкоди.

Доводи апелянта, що час незаконного перебування ОСОБА_2 під слідством необхідно рахувати з моменту пред'явлення звинувачення, тобто з 28.05.2010, є безпідставними, оскільки виходячи із системного аналізу положень КПК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) часом, з якого особа вважається такою, що перебуває під слідством є дата винесення постанови про порушення кримінальної справи (тобто в даному випадку - 15.03.2010 року).

Залишення постановою Богунського райсуду м.Житомира від 06.04.2010 року без задоволення скарги позивача про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 15.03.2010 року, правового значення для вирішення спору не має, оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди в даному випадку є незаконне перебування позивача під слідством та закриття кримінальної справи у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують і на правильність ухваленого рішення не випливають.

Разом з тим ухвалюючи рішення та вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, судом першої інстанції не вірно була визначена особи з якої має бути стягнута завдана позивачеві шкода та спосіб її стягнення.

Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного Кодексу України (далі - БК України) в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державною казначейською службою України операцій з коштами державного бюджету.

Державна казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах.

Відповідно до п. 8 ст. 7, пп. 1, 2 ст.23 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України».

Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визначення особи з якої має бути стягнута завдана позивачеві шкода та спосіб її стягнення підлягає зміні.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Головного управління міністерства доходів і зборів у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 липня 2014 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції :

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 10000,00 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :