АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_1, Солюка Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції на ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2014 року,

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою.

Просила:

- визнати дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (далі - Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ) Солюка Р.М. щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів незаконними та скасувати постанову про зняття арешту з майна боржника від 16 жовтня 2014 року та відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2-1986 виданого 15 листопада 1996 року;

- зобов'язати державного виконавця отримати довідку управління статистики про середній заробіток відповідної категорії працівників та зробити перерахунок заборгованості по аліментам.

Посилалася на те, що 28 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюком Р.М. була винесена постанова про зняття арешту з майна боржника з порушенням вимог закону.

Єдиною законною підставою для винесення вищевказаної постанови є повне погашення боргу по аліментам боржником, однак такий борг ним погашений не був.

Також зазначала, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження в порушенні вимог закону неправильно нарахована заборгованість по аліментам, не звернуто стягнення на майно боржника та не заведена кримінальна справа за злісне ухилення від сплати аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2014 року скаргу задоволено.

Визнано дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюка Р.М. незаконними та скасовано постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 від 16 жовтня 2014 року.

Зобов'язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюка Р.М. поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1986, виданого 15 листопада 1996 року Шевченківським районним судом міста Чернівці про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1

Зобов'язано старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюка Р.М. витребувати від управління статистики в Чернівецькій області довідку про середній заробіток зубного техніка та зробити перерахунок заборгованості по аліментам.

В апеляційній скарзі Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою залишити скаргу без задоволення.

Посилається на те, що суд постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що діями державного виконавця Солюка Р.М. при закінченні виконавчого провадження порушено права ОСОБА_1, як стягувача у виконавчому провадженні.

Останнім відомим місцем роботи боржника ОСОБА_3 є Чернівецький цегельний завод №3 за професією зубний технік. Державний виконавець про визначенні розміру заборгованості по сплаті аліментів повинен був витребувати з управління статистики інформацію про середню заробітну плату зубного техніка в Чернівецькій області та здійснити розрахунок заборгованості відповідно до отриманої інформації.

У боржника ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів понад три місяці, яка становить з лютого 2007 року по 26 травня 2014 року 31 743 гривні, що перевищує десять мінімальних заробітних плат, однак державник виконавцем в порушенні вимог чинного законодавства не звернуто стягнення на майно боржника, що свідчить про його бездіяльність при примусовому виконанні рішення суду.

В матеріалах справи відсутні докази про отримання скаржником коштів, якими погашено заборгованість боржника.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Так, статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, N 606-XIV (далі - Закону) визначено порядок зняття арешту з майна.

Відповідно до частини 3,4 Закону розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику:

у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для

виконання;

за заявою сторін виконавчого провадження;

у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства,

установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця

для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії

та стипендії боржника;

у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з

надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу

державної виконавчої служби;

за власною ініціативою;

в інших передбачених законом випадках.

Згідно статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до вимог статті 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою.

Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У силу вимог частини 1 статті 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі статтею 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюка Р.М. знаходиться виконавче провадження ВП №4148027 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду міста Чернівці від 15 листопада 1996 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частки неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 5 жовтня 1996 року до досягнення дитиною повноліття на підставі виконавчого листа №2-1986 від 15 листопада 1996 року (а.с.5).

16 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ Солюком Р.М. винесено постанову про звільнення з-під арешту 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 (а.с.4).

Постановляючи ухвалу, яка оскаржується суд першої інстанції в порушення вимог ст. 387 ЦПК України не зазначив, які саме дії та бездіяльність державного виконавця він визнав неправомірними.

Скасовуючи постанову державного виконавця суд першої інстанції в порушення вимог ст. 387 ЦПК України не визнав її неправомірною.

Суд також помилково зобов'язав державного виконавця поновити виконавче провадження №4148027, оскільки 17 липня 2014 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюком Р.М. винесена постанова про відновлення вищевказаного виконавчого провадження (а.с.40).

Суд першої інстанції в ході розгляду справи не перевірив дотримання заявником строків передбачених ст. 385 ЦПК України для подання до суду скарги.

Колегія суддів вважає що скарга ОСОБА_1 в частині оскарження дій та бездіяльності державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

29 травня 2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ скаржнику була надана разом з іншими матеріалами виконавчого провадження довідка-розрахунок заборгованості по виплаті аліментів №8054 (а.с.8-9).

Однак у встановлений правилами статті 385 ЦПК України десятиденний строк ОСОБА_1 не подала до суду скаргу на вказані дії. Також в матеріалах справи відсутнє клопотання щодо поновлення вказаного строку.

Помилковим є висновок суду про скасування постанови про зняття арешту з майна боржника від 16 жовтня 2014 року з підстав відсутності доказів про отримання заявником коштів в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Шевченківського районної у місті Чернівці ради №7104 від 14 жовтня 2014 року та квитанції №2416 від 13 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 повернув кошти по тимчасовій допомозі, яка виплачувалась ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 замість аліментів у повному обсязі, заборгованості немає (а.с.15).

З квитанції №2369 від 13 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 внесено на депозитний рахунок Шевченківського ВДВС Чернівецької МУЮ 6 646 гривень 43 копійки в рахунок повернення заборгованості по аліментів перед ОСОБА_1 (а.с.15)

Таким чином ОСОБА_3 погасив заборгованість в сумі 25 097 гривень 40 копійок перед державою та 6 646 гривень 43 копійки перед стягувачем.

Суд також зробив помилковий висновок про те, що заборгованість у боржника перед стягувачем складає 31 743 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість перед ОСОБА_1 у боржника складала 6 646 гривень 43 копійки.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що постанова старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Солюка Р.М. про зняття арешту з майна боржника від 16 жовтня 2014 року винесена з порушенням вимог закону, а саме положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню саме з цих підстав.

Так відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт,

належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом

про визнання права власності на це майно і про зняття з нього

арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна

арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не

пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та

органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова

про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою

начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому

безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено

порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.

Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про

зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її

винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі)

для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта

оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості

чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку

із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо

витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення,

перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт

з майна боржника може бути знято за постановою державного

виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він

безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного

виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше

наступного робочого дня після її винесення сторонам та

відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого

провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням

суду.

Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз зазначених положень Закону вказує на те, державний виконавець може винести постанову про зняття арешту з майна у випадках прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, наявності письмового висновку експерта, суб'єкта

оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано (частини 2, 4 ст. 60 Закону).

В матеріалах справи відсутні докази наявності підстав передбачених ст. 60 Закону для винесення державним виконавцем постанови про скасування арешту майна боржника.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід скасувати та постановити нову ухвалу.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича від 16 жовтня 2014 року про звільнення з-під арешту 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та належить боржнику ОСОБА_3.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича щодо проведення розрахунку заборгованості із сплати аліментів залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2014 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича щодо проведення розрахунку заборгованості із сплати аліментів залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича від 16 жовтня 2014 року про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Солюка Романа Миколайовича від 16 жовтня 2014 року про звільнення з-під арешту 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та належить боржнику ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: