Справа № 204/460/14-ц
Провадження № 2/204/924/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: представника позивача - Дементьєвої О.М.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNZ0AК09980122 від 23.05.2007 року. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 10873,79 Доларів США на термін до 23.05.2012 p., а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 10873,79 Доларів США. В порушення умов кредитного Договору Відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 17.12.2013 року має заборгованість - 3614,46 Долар США, яка складається з наступного: 1220,31 Доларів США - заборгованість за кредитом, 735,36 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 448,64 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 1210,15 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNZ0AK09980122 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором № DNZ0AK09980122. Згідно з Договором поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3614,46 Доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2013 року складає 28879,54 грн. за кредитним договором № DNZ0AK09980122 від 23.05.2007 року та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності до основного боргу та відсотків в три роки, а до нарахованої пені в один рік. Надав до суду письмові заперечення.

Відповідачка ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Надала до суду письмові заперечення в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Як встановлено в судовому засіданні, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNZ0AК09980122 від 23.05.2007 року (а.с. 10-12).

Даний договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 10873,79 Доларів США на термін до 23.05.2012 p., а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNZ0AK09980122 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № DNZ0AK09980122/1 від 23.05.2007 року (а.с. 13).

Згідно з Договором поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

Відповідно до умов Договору поруки, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором № DNZ0AK09980122 (а.с. 8).

Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків»є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту «в»пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав кредитні кошти, проте відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим за договором виникла заборгованість.

Загальна сума заборгованості згідно розрахунку заборгованості наданому до суду позивачем за договором № DNZ0AК09980122 від 23.05.2007 року станом на 17.12.2013 року складає - 28879 грн. 54 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 1220 доларів 31 цент США, заборгованість по процентам - 735 доларів 36 центів США, заборгованість по комісії - 448 доларів 64 центів США, пеня - 1210 доларів 15 центів США (а.с. 5-6).

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 3614,46 Доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2013 року складає 28879,54 грн. за кредитним договором № DNZ0AK09980122 від 23.05.2007 року та судових витрат у розмірі 288 грн. 80 коп. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог щодо солідарного стягнення суми заборгованості у розмірі 3614,46 Доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2013 року складає 28879,54 грн. за кредитним договором № DNZ0AK09980122 від 23.05.2007 року та судових витрат у розмірі 288 грн. 80 коп. з поручителя ОСОБА_4, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Проте, з договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п.п. 11,12 Договору) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин, у Банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_3 перед банком - 23.05.2012 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителів Банк пред'явив лише 27.01.2014 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Крім того, Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Проте, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст. 554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того самого зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі спільного надання, у формі укладання одного договору (ч.3 ст. 554 ЦК України). У такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно.

Законом не заборонено укладання й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна говорити про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » п. 12., у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем частково доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість представником відповідача викладені обставини частково спростовані, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNZ0АК09980122 від 23.05.2007 року у сумі 3614 доларів 46 центів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2013 року складає 28879 грн. 54 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 1220 доларів 31 цент США, заборгованість по процентам - 735 доларів 36 центів США, заборгованість по комісії - 448 доларів 64 центів США, пеня - 1210 доларів 15 центів США, а також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 288 грн. 80 коп. сплачений останнім при пред'явленні позову до суду (а.с. 1), таким чином, всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 29168 грн. 34 коп.

В решті заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № DNZ0АК09980122 від 23.05.2007 року у сумі 3614 доларів 46 центів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2013 року складає 28879 грн. 54 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 1220 доларів 31 цент США, заборгованість по процентам - 735 доларів 36 центів США, заборгованість по комісії - 448 доларів 64 центів США, пеня - 1210 доларів 15 центів США та витрати по сплаті судового збору у сумі 288 грн. 80 коп., а всього 29168 грн. 34 коп.

В решті заявлених позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. В. Нізік