Провадження № 2/331/2266/14
(№ 331/9238/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала в ДП «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та 10.10.2014 року була звільнена на підставі ст..36 п.1 КЗпП України. При звільненні розрахунок з нею проведено не було. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 37306,87 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

В подальшому позивач доповнила позовні вимоги, просить додатково стягнути з відповідача 3112,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з10 жовтня по 17 грудня 2014 року.

В судове засідання сторони не з'явилися. Подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач на позові наполягає. Представник відповідача подав заперечення проти позову, в яких визнає заборгованість по заробітній платі у сумі 37306,87 грн. Інші позовні вимоги не визнає, оскільки рахунки підприємства були арештовані і його вини у не проведені розрахунку при звільненні немає. Моральна шкода позивачу не заподіяна.

Вивчивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 працювала в ДП «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до 10.10.2014 року і була звільнена на підставі ст..36 п.1 КЗпП України.

Сума заборгованості з зарплати визнана відповідачем, тому доказування не підлягає.

Згідно з довідкою ДП «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 968 від 11.12.2014 року середньоденна зарплата ОСОБА_1 складає 95,68 грн.

Позивачем зроблений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, виходячи з суми середньоденної зарплати 48,63 грн. Тому суд розглядає позов у межах позовних вимог, виходячи з суми середньоденної зарплати 48,63 грн., вказаної позивачем.

Постановами держвиконавця Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ від 15 жовтня, 07 та 11 листопада 2014 року на рахунки ДП «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» накладені арешти за вимогами ДПІ у Жовтневому районі.

Згідно з довідкою ДП «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 972 від 11.12.2014 року кредиторська заборгованість складає 10854258,08 грн., дебіторська державних установ - 9082801,54 грн.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13 відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Тому суд вважає, що незважаючи на арешт коштів відповідача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню з нього.

При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного:

Згідно з п. 2,3,5,8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Сума середньоденного заробітку позивача складає 48,63 грн. Тому з відповідача підлягає стягненню 3112,32 грн. за 64 робочих дня.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач вказала, що внаслідок протиправної поведінки відповідача зазнала моральних страждань, вона вимушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя, шукати роботу.

Вина відповідача в заподіяні моральної шкоди позивачу повністю підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та характеру немайнових втрат. Суд враховує не велику тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та морально-психологічних хвилювань.

Розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи. Тому суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 116,117 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у сумі 37306,87 грн. без урахування податків і обов'язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені 3112,32 грн. без урахування податків і обов'язкових платежів та 1000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Запорізькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави судовий збір у розмірі 404,19 грн. за вимоги матеріального характеру та 243,6 грн. судового збору за вимоги нематеріального характеру.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Мінасов