Справа № 459/3851/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 грудня 2014 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

при секретарі Ганас К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про виселення, покликаючись на те, що являється власником квартири АДРЕСА_1. Разом з ним в зазначеній квартирі зареєстрований і відповідач, який являється сином його дружини ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 24.01.2013 р. вироком Червоноградського міського суду відповідача було засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі із відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі. Відтак, ОСОБА_2 фактично з часу затримання - 9.05.2012 р. не проживає у вказаній квартирі та не знявся з реєстраційного обліку, незважаючи на його неодноразові прохання, що змушує його нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу.

Оцінивши зібрані матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 2.09.1999 р., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира по АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 змінив прізвище на ОСОБА_1.

У відповідності свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 46 р.

Згідно довідки КП «Комінтех» № 8487 від 28.08.2014 р., по АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, який являється власником та ОСОБА_2, як член сім'ї власника (син).

П.7 ч.3 статті 71 ЖК України передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Як вбачається з довідки Червоноградського міського суду № 13760/14 від 19.08.2014 р., ОСОБА_2 був засуджений 24.01.2013 р. вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ст. 186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі. Строк відбуття покарання ОСОБА_2 слід рахувати з 9.05.2012 р., тобто з часу фактичного затримання.

Згідно п..1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожній особі гарантовано право на повагу до її житла. Правові позиції Європейського суду охоплюють право займати житло, а не бути виселеною чи позбавленою житла. Це покладає на Україну, в особі її державних органів зобов'язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту права. Таким чином, вказана Конвенція, відповідно до ст.. 9 Конституції України, ст.. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства. Відповідно до ст.. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава Україна, як Висока Договірна Сторона, гарантує кожному, хто перебуває під її юриcдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не може бути виселений з квартири за вказаною адресою, скільки, його відсутність у даному житлі пов'язана із відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, а тому, на визначений період за ним залишається право на користування житлом.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 - ти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя: А. І. Жураковський