Києво-Святошинський районний суд Київської області
провадження 2/369/4179/14
16.12.2014 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Сохань Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа Києво-Святошинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. У листопаді відповідачка звернулась до неї з проханням зареєструвати у своїй квартирі її та її доньку строком на один місяць, щоб мати змогу працевлаштуватись та влаштувати доньку до навчального закладу. Після чого зобов'язувалась знятись з реєстрації в добровільному порядку. Жодного дня за місцем реєстрації ні відповідачка, ні її донька не проживали. За час відсутності відповідачка квартирою не цікавитися, комунальні послуги не сплачує. Оскільки відповідачі не проживають без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.
У судове засідання відповідачі та представники третіх осіб не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 травня 2011року ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований в КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради 14 червня 2011 року.
Відповідно до по квартирної карточки вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (невістка), ОСОБА_2 (піднаймач) та ОСОБА_3 (донька піднаймача).
Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.
Таким чином, відповідачка не є членом сім'ї власника житлового будинку, ні колишнім членом сім'ї власника житлового будинку.
Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.
Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Факт не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується актами депутата Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12 лютого 2014 року, від 03 червня 2014 року, від 22 жовтня 2014 року.
Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб .
За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.
Ст. 155 ЖК України жилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою.
На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що з листопада 2013 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, не має перешкод в користуванні спірним житлом, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила, з заявами про вселення на спірну житлову площу не зверталась.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживала більше року, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто Києво - Святошинським судом Київської області за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Н.С. Пінкевич