У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Жашківської міської ради Черкаської області, заінтересована особа, - ОСОБА_3, про визнання спадщини відумерлою за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року Жашківська міська рада звернулася до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1.

Так як спадщину у встановлений законом строк ніхто із спадкоємців чи інших родичів не прийняв, просила заяву задовольнити.

Робочою комісією Жашківської міської ради Черкаської області від 3 вересня 2013 року проведено обстеження будинку, в ході якого встановлено, що ОСОБА_3, який є онуком ОСОБА_4, за цією адресою не проживає, у житловому будинку проживають квартиранти.

На підставі претензії кредитора - філії Жашківського відділення № 2980 ПАТ «Державний ощадний банк України» заведена спадкова справа.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року, позов задоволено.

Визнано відумерлою спадщиною житловий будинок по АДРЕСА_1 та передано його у власність територіальної громади м. Жашкова в особі Жашківської міської ради.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 212, 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1.

Дійшовши висновку про те, що ніхто із родичів чи спадкоємців ОСОБА_4 про свої права на спадщину не заявив, суд першої інстанції заяву задовольнив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 травня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_3

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив також з того, що ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця постійно з нею не проживав, а знаходився в місцях позбавлення волі; заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв.

Крім цього, за висновками суду апеляційної інстанції, заповіт складений на користь ОСОБА_5, а на спадщину претендує ОСОБА_3

З такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ст. 1277 ЦК України).

Відповідно до ч. з ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Задовольняючи заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця постійно з нею не проживав, так як знаходився в місцях позбавлення волі.

Проте згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункту, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Помилково ототожнивши перебування фізичної особи у місцях позбавлення волі з місцем проживання, суд апеляційної інстанції не з'ясував, чи був спірний будинок постійним місцем проживання ОСОБА_3 до часу відкриття спадщини, а якщо був, то з якого часу, і дійшов передчасного висновку про визнання спадщини відумерлою, перевіривши лише обставини щодо спадкування за заповітом і залишивши поза увагою питання спадкування за законом.

Оскільки суди не встановили усіх фактичних обставин справи, допустили порушення норм процесуального права, що мало наслідком неправильне вирішення справи, оскаржувані судові рішення необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко