Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадкове майно, суд, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "ім.Щорса" с. Яблунівка Білоцерківського району Київської області був виданий 04 грудня 1995 року. Розмір земельної частки (паю) по даному підприємству становить 2,24 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) по даному господарству становить 10428 гривень. ЇЇ мати ОСОБА_2, як член КСП "ім.Щорса", набула право на земельну частку (пай) в цих землях згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720/95, проте до основного списку осіб, що додається до державного акта безпідставно (помилково) не була внесена. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадщину після смерті прийняла вона, її донька. 22 квітня 2005 року при уточненні списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 рішенням шістнадцятої сесії четвертого скликання Яблунівськї сільскої ради в числі інших включена до додаткового списку громадян-членів колективного господарства на отримання земельної частки (паю) в розмірі 2,24 умовних кадастрових гектари. Проте на ім'я ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався в зв'язку зі смертю останньої. Через відсутність правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай) виданого за життя спадкодавиці, вона позбавлена можливості в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно.

Позивач просить суд визнати за нею право на отримання у власностс в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Щорса» Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, вартістю 10428 гривень.

В судове засідання позивач не з"явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність та відсутність представника.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги відповідач визнає, просить справу розглядати без участі її представника.

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву позивача, відповідача про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "ім. Щорса" с. Яблунівка Білоцерківського району Київської області був виданий 04 грудня 1995 року, що підтверджується довідкою № 02-14-10 від 02.02.2010 року Яблунівської сільської ради.

Розмір земельної частки (паю) спадкодавця по даному підприємству становить 2,24 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки ( паю) становить 10428 гривень, що підтверджується довідкою Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області № 02-14-9 від 04.02.2010 року.

ОСОБА_2, як член КСП "ім. Щорса", набула право на земельну частку (пай) в цих землях згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720/95, проте до основного списку осіб, що додається до Державного акта безпідставно (помилково) не була внесена.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщину після її смерті прийняла її донька ОСОБА_1.

22 квітня 2005 року при уточненні списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 рішенням комісії по врегулюванню земельних і майнових відносин реорганізованого КСП "Надія" в числі інших включена до додаткового списку громадян-членів колективного господарства на отримання земельної частки (паю) в розмірі 2,24умовних кадастрових гектари, що підтверджується рішенням 16 сесії 4 скликання Яблунівської сільської ради «Про внесення пропущених членів КСП «Надія» до додаткового списку осіб, які мають право на земельну частку (пай)»» з додатком.

Проте на ім'я ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався в зв'язку зі смертю останньої.

Через відсутність правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай) виданого за життя спадкодавці позивач позбавлений можливості в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно.

Згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 11 Постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06).

Згідно із нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Відповідно до частини 2 статті 5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року суб'єктами колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств.

Згідно частини 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. До державного акта додається список цих громадян.

Земельний пай відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва " та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Право на нього мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якою це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набула права на земельну частку (пай) в землях КСП "ім. Щорса" с. Яблунівка Білоцерківського району Київської області розміром 2,24 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті останньої, а за ОСОБА_1 слід визнати право на отримання у власність спадщину за законом після смерті останньої.

Керуючись ст. ст. 5, 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року, ст. 81 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, ст. 529 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. ст., 15, 392 ЦК України, Указами Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва " та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям ", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на отримання у власность в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Щорса» Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, вартістю 10428 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Шовкопляс