РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1178/14-ц

18 серпня 2014 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Гулов Д.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визначення порядку користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житлом, зобов'язання вчинення певних дій та утримання від вчинення дій, що порушують право на житло,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8, в якому просить визначити порядок користування житловим будинком розташованим за адресою АДРЕСА_1, виділивши в користування позивачам дві ізольовані кімнати на розсуд відповідачів, кухню, душову, коридор залишити в спільному користуванні позивача та відповідачів та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні вказаним будинком, а саме надати ключі від замків вхідних та міжкімнатних дверей, відновити подачу в будинок води, та надати можливість користуватися газом, не відмикати електроенергію, та не вчиняти інші дії, що порушують право позивачів на користування житлом.

В обґрунтування позову позивачка посилається, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_7, від якого в вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вони всі разом зареєстровані у спірному будинку. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідачі наполягали, щоб вона з дітьми виїхала із будинку, однак цього зробити не може, адже фінансової можливості знімати інше житло не має. Після її відмови у виїзді із будинку відповідач ОСОБА_7 став створювати для неї із дітьми нестерпні умови проживання, а саме відключати воду в будинку, забрав газову плитку, закрив на ключ дитячу кімнату з дитячими речами та періодично відключає електроенергію.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 підтримали свої позовні вимоги із підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_3 проти позову заперечували з тих підстав, що на їх думку, відповідачі не створюють позивачу та дітям перешкод в користуванні жилим приміщенням, адже фактично в будинку не проживають, лише інколи приходять по-прибирати у будинку та на прибудинковій території.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_7 з 14.05.2007 року по 20.01.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дані факти сторонами не оспорються, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Встановлено, що спірному у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується будинковою книгою та довідкою №1053 від 07.07.2014 року виданою КП «Костопільське будинкоуправління» (а.с.41, 42-43).

Житловий будинок з надвірними будівлями, який розташованому по АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Костопільського районного суду від 18.10.2013 року та витягом з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 16020701 від 13.01.2014 року (а.с.34, 35).

Із пояснень відповідача ОСОБА_4 допитаної в якості свідка встановлено, що за її згоди позивач із дітьми були зареєстровані у належному їй будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1. Для проживання позивачу, дітям та відповідачу ОСОБА_7 нею було виділено дві житлові кімнати даного будинку, інші кімнати були зачиненні, адже в даному будинку не завершені внутрішні роботи, не налагоджене водопостачання та каналізація. Всі ремонтні роботи в будинку здійснюються за її кошти, хоча вона фактично в ньому не проживає, у зв'язку із негативною поведінкою позивача. Крім того, із пояснень свідка встановлено, що на даний час, вона проживає у квартирі, розташованій по АДРЕСА_2, разом із сином ОСОБА_9, в будинок приходить рідко, тому не може чинити перешкод позивачу у користуванні будинком.

З пояснень свідка ОСОБА_7 встановлено, що він хоча і зареєстрований у будинку розташованому по АДРЕСА_1, однак фактично там не проживає, лише у деякі дні лишається ночувати аби побути з дітьми. Він дійсно закрив дитячу кімнату та свою кімнату на ключ, адже там, його речі, речей дітей там не має. Кімната, яка була залишена позивачу є досить велика та придатна для проживання. Свідок зазначив, що побоюється за збереженість кімнат, адже позивач псує всі речі в будинку. Крім того, встановлено, що перешкод у користуванні іншими приміщеннями позивачу та дітям свідок не чинить, на даний час водопостачання та електроенергія у будинку відновлена.

Згідно з ст. 395 ЦПК України право користування (сервітуту) є речовим правом на чуже майно. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач ОСОБА_2 не є власником спірного житлового будинку, а тому на думку суду не має права вимагати від відповідачів, одним з яких є власник будинку, усунення перешкод в користуванні житлом та вчинення певні дій чи утриматись від вчинення дій, адже це пряме порушення прав власника ОСОБА_4 володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, яке закріплено ст. 319 ЦПК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Встановлено, що власником будинку ОСОБА_4 надано позивачу та її дітям право користування однією кімнатою та іншими не житловими кімнатами, такими як кухня, коридор та душова кімната.

Як встановлено судом із пояснень сторін, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 фактично не проживають. Водопостачання та електроенергія у спірному будинку на даний час працює, та відповідачами не відключаєтьсь. Комунальні послуги оплачуються відповідачем ОСОБА_7

Таким чином судом встановлено, що відповідачі не чинять перешкод позивачу в користуванні житловим будинком.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визначення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житлом, зобов'язання вчинення певних дій та утримання від вчинення дій, що порушують право на житло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 391, 395, 396, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визначення порядку користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні житлом, зобов'язання вчинення певних дій та утримання від вчинення дій, що порушують право на житло - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.