САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2120/15-ц
Провадження № 2-о/206/328/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2014 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого- судді Зайченко С.В.,

народні засідателі: Чурбакова М.М.

ОСОБА_2,

при секретарі Щербині Є.С.,

за участю прокурора Лихолад Б.Д.,

адвоката ОСОБА_3

представника заявника, лікаря-психіатра ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального закладу «ОСОБА_1 клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_1 обласної Ради, заінтересована особа ОСОБА_6, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад ОСОБА_1 клінічна психіатрична лікарня ДОР (заявник) звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Усенко,7/156.

Свої вимоги в заяві та у судовому засіданні заявник обґрунтував тим, що 27.04.2015р. о 13 год. 56 хв. ОСОБА_6 була госпіталізована до психіатричного стаціонару з діагнозом шизоафективний розлад, змішаний тип.За думкою комісії лікарів лікування можливе лише у стаціонарних умовах.

ОСОБА_6 письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

У судовому засіданні ОСОБА_6 заперечувала проти госпіталізації та пояснила, що вона є здоровою, ніякими психічними захворюваннями не хворіє. Заяву про госпіталізацію до лікарні написала її мати, з якою у неї неприязні відносини.

У судовому засіданні прокурор, прокурора, висловили думки про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню за її безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи ОСОБА_6, думку прокурора, адвоката, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 27.04.2015р. о 13год 56 хв. гр. ОСОБА_6 була госпіталізована до КЗ «ОСОБА_1 клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_1 обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер.

Представник психіатричного закладу в заяві та в судовому засіданні посилається на те, що ОСОБА_6 злобна, агресивна. Бід час бесіди погрожує: «кто меня тронет посажу». Говорить, що треба помістити до лікарні її матір, негативно налаштована на її адресу: «она меня караулит, не віпускает из дома подсіпает в еду и воду нейролептики, удар еля меня тазом по голове». Говорить за земельні ділянки, які вона допомагає оформлювати, що в неї завтра зустріч. Мислення дезорганізоване, непослідовне. Емоційно напружена. Свого стану не оцінюєі вона потребує стаціонарного лікування, оскільки відповідно до висновку комісії лікарів - психіатрів ОСОБА_6 був поставлений діагноз «шизоафективний розлад, змішаний тип».

Главою 10 (ст.ст.279-282 ) ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу" врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Виходячи з вимог Закону для госпіталізації особи до психічного закладу недостатньо лише факту наявності у цієї особи психічного розладу, а повинні бути в наявності ознаки, передбачені ст. 14 Закону України " Про психіатричну допомогу".

В ході розгляду справи заявником не було надано доказів тому, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом може вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї особисто або для її оточення, або її неспроможніть самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з матір'ю ОСОБА_7

В підтвердження своїх доводів про те, що вона не потребує примусового лікування в КЗ «ДКПЛ» ДОР ОСОБА_6 пояснила, що працює ріелтором з продажу нерухомості, самостійно забезпечує свої життєві потреби, не потребує сторонньої допомоги. Вважає, що мати звернулась з заявою про її госпіталізацію, оскільки між ними виникають сварки і склались неприязнені стосунки.

Суд перевірив довідки з медичних закладів, заяву, на підставі яких ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 була госпіталізована до КЗ «ДКПЛ», заслухавши пояснення законного представника ОСОБА_5

Доказів тому, що на даний час за своїм психічним станом ОСОБА_6 могла вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї особисто, для її оточення або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність в ході розгляду справи представлено не було. Посилання в заяві про госпіталізацію на розлад психіки ОСОБА_6 нарівні з іншими доказами, що зібрані по справі, за висновком суду не дають підставу для її примусового лікування в умовах КЗ «ДКПЛ»ДОР.

Окрім того, ОСОБА_6 була написана заява, що вона згодна пройти обстеження і в разі необхідності лікування.

Даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, поясненням і запереченням учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень Закону України "Про психіатричну допомогу" відсутні підстави для задоволення заяви КЗ «ДКПЛ»ДОР щодо примусової госпіталізації і лікування в умовах стаціонару психіатричної лікарні ОСОБА_6 Розлад в стосунках між родичами, можливо сприяли психічному розладу її життя, але не дають підстав для висновку, що вона потребує примусового лікування в умовах КЗ «ДКПЛ» ДОР.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 14, 16 Закону України від 22.02.2000 р. № 1489-ІІІ Про психіатричну допомогу , ст.ст. 4 8, 10, 11, 18, 57 60, 130, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Комунального закладу ОСОБА_1 клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_1 обласної Ради про госпіталізацію у психіатричну лікарню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 без її згоди для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зайченко С.В.

Народні засідателі: Шафран С.В.

ОСОБА_8