Справа № 524/8650/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ПАТ «АвтоКрАЗ» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

В судовому засіданні 11.11.2014 року судом було роз'яснено позивачу право уточнити позовні вимоги, в зв'язку з чим за клопотанням позивача в судовому засіданні було оголошено перерву.

12.11.2014 року ОСОБА_1 до суду було подано уточнену позовну заяву. В ній ОСОБА_1 просила суд скасувати наказ № 680-п від 09.09.2014 року про її звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку з посади комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ». Поновити її на посаді комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ». Стягнути з ПАТ «АвтоКрАЗ» заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Інших уточнених позовних заяв ОСОБА_1 суду не надавала.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві від 12.11.2014 року (а.с. 76) підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки адміністрація ПАТ «АвтоКрАЗ» належним чином не з'ясувала події про які йдеться в наказах № 609-п від 13.08.2014 року та № 643-п від 27.08.2014 року, відповідно до яких її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. При ознайомлені із вказаними наказами вона зазначила на них свої коментарі.

Після дослідження всіх доказів по справі у своїх додаткових поясненнях позивач просила суд задовольнити також вимоги, які вона виклала в додатках до позовної заяви.

Враховуючи те, що надані ОСОБА_1 додатки до позовної заяви (а.с. 81-83, 97-102, 128-134) містять вимоги до осіб, які не визначені позивачем як відповідачі у справі, позивачу судом роз'яснено право заявити вимоги до відповідних осіб, визначивши їх відповідачами.

Оскільки ОСОБА_1 не заявляла суду клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів і не подала суду відповідну уточнену позовну заяву, суд проводив розгляд справи в межах позовних вимог, зазначених в уточненій позовній заяві від 12.11.2014 року.

Представник відповідача ПАТ «АвтоКрАЗ» - Назаренко В.К. просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, посилався на письмові заперечення надані суду.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються, зокрема, трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, спори про відмову у прийнятті на роботу, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Згідно з ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пунктами 22-23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 107 від 30.07.2013 року, ОСОБА_1 була прийнята на посаду старшого комірника цеху складського господарства ПАТ «АвтоКрАЗ» з 31.07.2013 року.

Наказом № 609-п від 13.08.2014 року за грубе порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «АвтоКрАЗ», старшому комірнику ЦСГ ОСОБА_1 оголошено догану і позбавлено 100 % усіх заохочувальних надбавок за серпень 2014 року. З вказаним наказом позивач ознайомлена 15.08.2014 року (а.с. 18).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що 05.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбулася бійка з нанесенням один одному тілесних ушкоджень, що потягло за собою втрату робочого часу і затримку подачі товарно-матеріальних цінностей в термічний цех.

На підтвердження вказаних обставини, представником відповідача надано суду доповідну записку № 171-75 від 07.08.2014 року заступника генерального директора - директора по питанням безпеки ОСОБА_9., пояснення ОСОБА_1, пояснення працівників ПАТ «АвтоКрАЗ» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8., направлення ОСОБА_3 до травматолога, витяг з журналу обліку травм (а.с.20-32).

Наказом № 643-п від 27.08.2014 року, за неодноразове грубе порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «АвтоКрАЗ», старшому комірнику ЦСГ ОСОБА_1 оголошено догану. З даним наказом позивач була ознайомлена (а.с. 33).

Зі змісту наказу вбачається, що на підставі доповідних записок працівників ЦСГ і працівників інших підрозділів заводу, старший комірник складу 26 ЦСГ ОСОБА_1 постійно ображає, принижує людську гідність, регулярно грубіянить, погрожує, чим створює нестерпну психологічну атмосферу в колективі, що призводить до втрати робочого часу і затримки подачі товарно-матеріальних цінностей в цеха підприємства.

На підтвердження вказаних обставини, представником відповідача надано суду колективний лист працівників ПАТ «АвтоКрАЗ», доповідні записки ОСОБА_10., ОСОБА_11., акт відмови ОСОБА_1 від надання пояснень (а.с. 34-37).

Відповідно до наказу Генерального директора ПАТ «АвтоКрАЗ» Черняка Р.Є. за № 680-п від 09.09.2014 року ОСОБА_1, старшого комірника цеху складського господарства, складу великого литва і штамповок № 26, звільнено 09.09.2014 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України).

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що 28.08.2014 року о 9 год. 00 хв. старший комірник цеху складського господарства, складу великого литва і штамповок № 26 ОСОБА_1 в робочий час відмовилась проводити прийом товарної продукції, яка надійшла з м.Челябінська. На розпорядження майстра цеху складського господарства ОСОБА_7 провести перерахунок товарної продукції і прийняти товарно-матеріальні цінності ОСОБА_1 відповіла відмовою, мотивуючи тим, що вона не є матеріально-відповідальною особою. Внаслідок відмови ОСОБА_1 від виконання своїх функціональних обов'язків і порушення нею п. 3.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, було затримано вивантаження товару у склад № 26. Надати письмове пояснення з приводу невиконання своїх обов'язків ОСОБА_1 відмовилась, про що складено акт. Порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняла неодноразово.

09.09.2014 року комісією в складі заступника начальника ЦСГ ОСОБА_13., спеціаліста по кадрам, побуту і режиму ОСОБА_12., майстра ЦСГ ОСОБА_7 було складено акт про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом № 680-п від 09.09.2014 року про звільнення. Згідно вказаного акту позивач отримала копію наказу про звільнення, однак відмовилась ставити відмітку про ознайомлення з наказом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала факту ознайомлення її з наказом про звільнення.

Проаналізувавши встановленні судом обставини та надані суду докази, суд приходить до висновку, що наказ № 680-п від 09.09.2014 року про звільнення ОСОБА_1 відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України прийнятий без порушення вимог трудового законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає звільнення позивача з займаної посади обґрунтованим. За таких обставин суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення її на роботі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, її позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 14, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: