Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4368/14 Головуючий у 1 інстанції: Мірошниченко О.В.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 серпня 2014 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування ..

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу "KIA -RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1. Між ПрАТ "ПРОСТО-страхування" та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, поліс № АС/6111439, згідно з яким було застраховано відповідальність ОСОБА_2 як власника транспортного засобу.

23.10.2013 року в м. Красний Лиман Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та "KIA -RIO", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач. Внаслідок пригоди ОСОБА_3 зазнав матеріальних збитків від пошкодження власного автомобіля, вартість збитків становить 1875,56 грн. Постановою суду встановлена вина ОСОБА_2 в скоєнні ДТП.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було відшкодовано на користь ОСОБА_3 суму матеріальних збитків. Вважає, що до нього як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат, перейшло право вимоги до ОСОБА_2 як до особи, відповідальної за заподіяні збитки. На їх думку, відповідач порушив чинне законодавство, не повідомивши страховика про настання страхового випадку у строки, визначені законом та договором.

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути з відповідача на їх користь витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1875,56 грн. та судовий збір.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 серпня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 1187 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює небезпеку та на статтю 1191 ЦК України згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Виходячи з існуючих між сторонами правовідносин, суд вірно застосував статтю 27 Закону України «Про страхування», за якою до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток та статтю 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за змістом якої страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу,який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки та за умов,визначених в законі. При цьому законом визначено тривалість такого строку 3 дні.

Відмовивши ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в позові до ОСОБА_2 про стягнення витрат по виплаті страхового відшкодування, суд зазначав, що відсутні законні підстави для задоволення позову, оскільки порушень цивільних прав позивача та порушень вимог цивільного законодавства відповідачем в даному разі не вбачається.

Основний довід апеляційної скарги полягає в тому, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_2 неналежним чином проінформував страховика про страховий випадок - треба було письмово повідомити про настання такого випадку.

Цей довід апеляційної скарги не спростовує висновків суду першої інстанції.

Так, з матеріалів справи видно, що позовні вимоги «ПрАТ ПРОСТО-страхування» ґрунтуються на тій обставині, що відповідач звернувся до страховика з повідомленням про настання страхового випадку із пропуском визначеного законом 3-денного строку, а тому в силу вимог статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право подати регресний позов до страхувальника - ОСОБА_2, оскільки ними було здійснено виплату страхового відшкодуванн.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що від ОСОБА_2 надійшло усне повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку - до органу ДАІ МВСУ та до цілодобової спеціалізованої служби страхової компанії 23.10.2013 року близько 19 годин 15 хвилин (а.с.24).

З письмовою заявою відповідач звернувся до страховика 31.10.2013 року - в зв'язку з його зайнятістю на роботі (він є машиністом електровозу локомотивного депо Красний Лиман та 24, 25, 26 жовтня 2013 року працював) та неможливістю швидко з'явитися до страхової компанії, оскільки у м. Красний Лиман відсутня філія (представництво) страхової компанії (а. с. 77).

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції, виходячи із засад добросовісності, розумності, справедливості, передбачених статтею 3 ЦК України, дійшов вірного висновку, що відповідач вжив всіх можливих заходів для невідкладного повідомлення страховика про настання страхового випадку. Оскільки вина відповідача у пропуску 3-денного строку повідомлення, передбаченого статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутня, то відсутні і підстави для задоволення позовних вимог ПрАТ «ПРОСТО-страхування».

Інші доводи апеляційної скарги не доводять порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а відтак підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: