АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2915/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Савранський О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБабенка В. М.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретарі Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо,

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про встановлення порядку участі у вихованні дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 посилаючись на те, що позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку, на утримання якої він щомісячно добровільно сплачує аліменти. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дочкою.

У суді позивач ОСОБА_7 і його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_9 вимоги позивача не визнали повністю, надавши письмові заперечення про те, що дитина отримала психологічну травму із-за тривалої відсутності спілкування з батьком.

Представник третьої особи спочатку ОСОБА_10, а потім ОСОБА_11 вважають, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, посилаючись на те, що батько має право спілкуватися з дитиною, але не всі вихідні та святкові дні, а по черзі з матір'ю. При цьому повинен бути і менший час для спілкування, так як дитина ще маленька. Також зазначили, що мати категорично відмовилася дозволяти батькові спілкуватися з дитиною.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено порядок участі у вихованні доньки, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, при якому дозволити батькові ОСОБА_7, який проживає в АДРЕСА_1 наступне:

- у першу і третю суботи місяця забирати дочку до себе додому по місцю його проживання з 10 години до 19 години;

- у другу і четверту неділі місяця забирати дочку до себе додому по місцю його проживання з 11 години до 18 години;

- у два святкові дні в місяць, що визначені як державні свята, що припадають на перший і третій тижні місяца забирати дочку до себе додому по місцю його проживання з 13 години до 19 години;

- у день народження дитини 14 листопада, після досягнення нею п'яти років, з 2015 року, а потім через рік забирати дочку до себе додому по місцю його проживання з 13 години до 19 години;

- власним транспортом у встановлені години забирати дитину з місця її проживання до себе додому і повертати дитину за місцем її постійного проживання, передаючи матері чи іншим повнолітнім членам її сім'ї;

- один раз на рік в період відпустки брати дитину не більше чотирнадцяти діб для проживання з ним та здійснення з нею оздоровчих поїздок;

- всі побачення з дитиною без обов'язкової присутності матері дитини чи інших осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення суду. У апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи. Апелянт просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким у позові про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення зі слідуючих підстав.

Згідно матеріалів справи позивач і відповідач проживали в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року, від якого у них є спільна дитини - дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 21 листопада 2013 року шлюб сторін було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю, а позивач на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 25 лютого 2014 року сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_12 в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Так, відповідно до приписів ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права і обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що висновок органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської адміністрації не є належним та допустимим доказом, бо оформлений не на бланку державної адміністрації, що не відповідає вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». При цьому необхідно зазначити, що у вказаній постанові мова йде про висновок органу опіки та піклування про доцільність усиновлення та його відповідність інтересам дитини, які орган опіки та піклування надає суду у справі про усиновлення малолітньої чи неповнолітньої дитини. Будь-яких вимог до висновку органу опіки та піклування про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо, вказана постанова не встановлює.

Стосовно доводів апелянта, що в рішенні суду першої інстанції вбачається порушення норм ЦПК України в тому, що в судовому засіданні в якості представників третьої особи брали участь представники не органу опіки і піклування, а служби у справах дітей, колегія суддів вважає необґрунтованими. Згідно статті 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Корсунь -Шевченківською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, по даній справі на підставі довіреності було уповноважено представників служби у справах дітей брати участь у даній справі у суді. Це цілком узгоджується із постановами Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, та від 08 жовтня 2008 року № 905 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», встановлено компетенцію служби у справах дітей як підрозділу, до відання якого належать безпосереднє виконання функцій органу опіки і піклування.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не залучив ОСОБА_14 до участі у справі в якості спеціаліста, а вона була допитана в якості свідка, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 54 ЦПК України спеціаліст залучається судом до участі у справі для надання консультацій, технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій з питань, що потребують спеціальних знань. Заявляючи клопотання про залучення ОСОБА_14 в якості спеціаліста, відповідач та її представник не вказали для проведення яких процесуальних дій вони просили залучити вказаного спеціаліста і в подальшому просили допитати вказану особу як свідка.

Також під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 протягом трьох днів на тиждень займається вихованням дітей у м.Києві, а її малолітня дочка перебуває з бабусею.

Враховуючи, що апелянт не надала суду жодних доказів про те, що позивач негативно впливає на психологічний стан доньки ОСОБА_12 та завдає інших негативних наслідків її вихованню, колегія суддів з врахуванням доводів сторін, наданих сторонами доказів, положень норм матеріального права, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на законність ухваленого рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :