Справа № 2-5238/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Малявко І. І., Подплетніковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», - про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування в сумі 60913 грн..

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.08.2010 р. уклала з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту № 3052528, терміном дії до 30.08.2011 р. включно, за умовами п. 15.1 якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати прямі збитки за наслідками настання певних подій та визначеними страховими ризиками за участі автомобіля Hyundai Santa FE, 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу,

11.11.2010 р. водій, ОСОБА_2, який керував автомобілем Hyundai Santa FE, реєстраційний номер НОМЕР_1, за довіреністю, рухаючись по автодорозі «Геройське - Ст. Збур'ївка», на 36 км. 400 м, при проїзді повороту скоїв наїзд на узбіччя та злетів з траси в дерева, внаслідок чого застрахований транспортний засіб був пошкоджений, що підтверджується довідкою за фактом дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до умов договору звернулась до відповідача з заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що визнано ним у листі вих. 163/12/ЦВ від 19.01.2011 р., у подальшому надала всі інші необхідні документи.

Відповідач цим же листом за вих. №163/12/ЦВ від 19.01.2011 р. відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилається на п. п. 21.4.3., 21.4.6 договору, тобто, з підстав подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання та обставини страхового відшкодування.

Проте, такі твердження не відповідають дійсності, надала правдиві відомості про факт настання та обставини страхового випадку, крім того відповідач посилається на експертний висновок від 31.12.2010 р., а ДТП трапилось 11.11.2010 р..

Пунктом 20.3. договору передбачено, що страховик повинен скласти страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів згідно з розділом 19 договору, вказаний строк може бути відстрочений у випадках, передбачених п. 20.13. договору, але жодна з причин відмови не могла бути підставою відстрочення, яка не відповідає дійсності.

Страховик провів огляд місця події 09.12.2010 р., а акт огляду з незрозумілих причин невірно датував 15.11.2010 р., на її запит відмовив у видачі страхового акту.

Крім того, посилання відповідача на те, що вона зажадала отримати відшкодування за ДТП, яке трапилося раніше, спростовується заявою на страхування та актом огляду автомобіля від 30.08.2010 р., складеними перед підписанням цього договору.

Відповідно до п. 20.11. договору при визначені суми страхового відшкодування у разі пошкодження застрахованого автомобіля у розрахунок приймається вартість його відновлення, з вирахуванням франшизи, яка згідно з п.12.2 цього договору на випадок пошкодження становить 0,5% від суми, що підлягає відшкодуванню.

Вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування в загальній сумі 53913 грн. за вже проведений ремонт автомобіля, що був об'єктом страхування, не відповідає вимогам закону та умовам договору, спрямована на порушення її законних прав та інтересів як страхувальника.

Внаслідок незаконних дій відповідач протерпіла моральні страждання та зазнала моральної шкоди через неможливість отримати кошти на ремонт автомобіля та використовувати автомобіль для роботи і життєвих потреб, що виразились у поганому самопочутті, обумовило постійні звернення до лікарів.

Позивач просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 60913 грн..

Відповідач, ПрАТ «СК АХА Страхування», позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні просив відмовити, у письмових запереченнях зазначив, що відповідно до п. 17.3. укладеного з позивачем договору страхування від 30.08.2010 р. страховик має право: перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та Правил; робити запити про відомості, пов'язані зі страховим випадком та належним виконанням страхувальником умов договору та правил, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ та організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Крім того, п. 18.1.10. договору передбачено, що страхувальник зобов'язаний надати страховику можливість провести розслідування обставин страхової події, і докладну та достовірну інформацію (в тому числі, таку, яка являє собою комерційну інформацію), що стосується цих питань.

Скориставшись своїм правом, замовив у ДП «Центр Експертних Досліджень» транспортно-трасологічне дослідження механізму отримання пошкоджень автомобілем Hyundai Santa FE, реєстраційний номер НОМЕР_1, за обставин ДТП від 11.11.2010 р., відповідно до висновку № 229-10 якого від 31.12. 2010 р. комплекс наявних на застрахованому автомобілі пошкоджень з технічної точки не відповідає обставинам, наведеним у поясненні водія, ОСОБА_2, і не міг утворитись за обставин, а саме за умов зіткнення автомобіля із вказаними ним деревами, оскільки механізм, характер утворення та об'єм наявних пошкоджень з технічної точки зору не відповідає механізму, характеру утворення та об»єму пошкоджень, які повинні були утворитися на цьому автомобілі при описаних водієм обставинах пригоди; слідова інформація, зафіксована на перешкодах, вказаних водієм як об'єкти контакту, з технічної точки зору також не відповідає обставинам пригоди і механізму зіткнення, на які посилається водій.

Наведене свідчить про те, що водій і страхувальник надали неправдиву інформацію стосовно факту та обставин настання вказаного випадку.

Відповідно до п. 21.4. договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про предмет страхування, або факт настання страхового випадку, або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин (п. 21.4.3.);

Страхувальник не виконав обов'язків, передбачених умовами договору (п. 21.4.6.), тому листом від 19.01.2011 р. за вих. № 163/12/ЦВ на підставі п. 21.4.3., п. 21.4.6. договору було відмовлено у виплати страхового відшкодування за заявленою подією.

Позивач посилається на те, що страховик нібито поставив не ту дату в акті огляду застрахованого ТЗ, а саме: огляд проводився 09.12.2010 р., а акт підписаний 15.11.2010 р., проте відповідно до копії акту огляду транспортного засобу, підписаного нею, зазначена дата огляду - 16.11.2010 р..

Також на те, що відмова у виплаті страхового відшкодування пояснювалась бажанням позивача отримати відшкодування за іншим ДТП, яке трапилося за участі застрахованого автомобіля 26.08.2010 р., та були отримані пошкодження передньої центральної частини, аналогічні заявленим, проте будь-які посилання страховика на ці обставини відсутні.

Оскільки у діях страховика відсутні порушення умов договору страхування, вимог правил та чинного законодавства, то й відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, крім того, п. 21.3.12. договору передбачено, що непрямі збитки, викликані страховим випадком (моральна шкода, втрачений прибуток/вигода, простій, перерва виробництві, штрафи, банківське обслуговування, витрати, пов'язані з реєстрацією та зняттям транспортного засобу з обліку, податки, суми за кредитними зобов'язаннями та інше) відшкодуванню не підлягають ( т. 1 а. с. 61-63, т. 2 а. с. 43-47).

Третя особа, ПАТ «УкрСиббанк» з позовом ознайомлена, заперечень не надала, крім того з наданих позивачем документів убачається, що станом 26.12.2013 р. кредитної заборгованості перед банком не існує, запис про автомобіль вилучений з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, отже вона є належним позивачем у справі.

У судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, підтримала позовні вимоги з наведених у заяві підстав, просить задовольнити.

Представник відповідача на підставі довіреності, Антоненко О.В., позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях, у задоволенні просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, опитавши експерта, ОСОБА_4, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 990 ЦК України, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 1 ст. 991 ЦК України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, подання страхувальником завідома неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку (п. 3) або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характері та розміру збитків (п. 5).

Суд установив, що 30.08.2010 р. АТ «СК «АХА Україна», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АХА Страхування», уклало з ОСОБА_1 договір добровільного страхування наземного транспорту №3052528, за умовами якого було застрахувала майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням власним автомобілем Hyundai Santa FE, 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, від передбачених ними ризиків, у тому числі на випадок дорожньо-транспортної пригоди, з франшизою за збитками внаслідок ДТП у розмірі 0,5% від страхової суми 264000 грн., строком на один рік, до 30.08.2011 р. Вигодонабувачем за договором був «АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ «УкрСиббанк» ( а. с. 9-13).

Сторони передбачили у п. п. 15.1.,15.2.2. договору, що страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій та страховими ризиками, наведеними у п. 7. (зокрема: пп. 7.2. - збитки внаслідок ДТП), які носять ознаки ймовірності та випадковості, тобто будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин, додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Херсона, 11.11.2010 р. о 19.30 год. водій, ОСОБА_2, на а/д Геройське - Н. Збур'ївка 36 км + 400 м водій, керував транспортним засобом Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_1, в темну пору доби, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв неконтрольований з»їзд на праве узбіччя, де вчинив наїзд на дерево, чим порушив п. 12.2., 2.3Б Правил дорожнього руху, визнаний винним за ст. ст. 124, 221 КУпАП, і притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. ( т. 2 а. с. 73).

15.11.2010 р. позивач звернулась до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу №3052528 від 30.08.2010 р. ( а. с. 103-106) .

19.01.2011 р. відповідач листом за вих. № 163/12/ЦВ позивачу відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.21.4.3 та 21.4.6 договору страхування, в зв»язку з повідомленням страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт і обставини настання страхового випадку, оскільки висновком спеціаліста № 229-10 від 31.12.2010 р. встановлено, що пошкодження, зафіксовані на автомобілі Hyundai Santa FE, державний номер НОМЕР_1 не могли бути утворені за обставин пригоди і механізму зіткнення, викладених у поясненнях водія (т. 1 а. с. 16, 17).

Відповідно до п. 17.3. договору страхування наземного транспорту № 3052528 від 30.08.2010 р. страховик має право перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та правил, самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Скориставшись своїм правом, страховик замовив у ДП «Центр Експертних Досліджень» проведення транспортно - трасологічного дослідження, відповідно до висновку спеціаліста № 229-10 якого від 31.12. 2010 р. комплекс наявних на застрахованому автомобілі Hyundai Santa FE, реєстраційний номер НОМЕР_1 пошкоджень з технічної точки не відповідає обставинам, наведеним у поясненні водія ОСОБА_2, і не міг утворитись за обставин, а саме за умов зіткнення автомобіля із вказаними ним деревами, оскільки механізм, характер утворення та об'єм наявних пошкоджень з технічної точки зору не відповідає механізму, характеру утворення та об»єму пошкоджень, які повинні були утворитися на цьому автомобілі при описаних водієм обставинах пригоди; слідова інформація, зафіксована на перешкодах, вказаних водієм як об'єкти контакту, з технічної точки зору також не відповідає обставинам пригоди і механізму зіткнення, на які посилається водій ( а. с. 71-80).

Позивач не погодилась з висновком спеціаліста № 229-10 від 31.12. 2010 р. щодо ДТП, яке відбулося 11.11.2010 р., вважає, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування в загальній сумі 53913 грн. за вже проведений ремонт автомобіля, що був об'єктом страхування, не відповідає вимогам закону та умовам договору, за надуманих підстав, спрямована на порушення її законних прав та інтересів як страхувальника.

14.05.2013 р., за клопотанням представника позивача, суд призначив комплексну судову транспортно - трасологічну та трасологічну експертизу, відповідно до висновку якої № 11373/11374/13-52 від 29.01.2014 р. характер пошкоджень деталей передньої частини автомобіля Hyundai Santa FE, реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідає місцю та обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які наведені в матеріалах адміністративної справи №3-4033/10 та викладені у поясненнях водія, ОСОБА_2, що надані до ПрАТ «СК «АХА Страхування»; пошкоджень капоту не могло статися під впливом ваги тіла людини, а є наслідком взаємодії з опуклою частиною еліпсоподібної (в плані) форми масивного об»ємного об»єкту (наприклад, типу бічної частини тулуба великої тварини); з технічної точки зору, комплекс механічних пошкоджень деталей передньої частини автомобіля не міг утворитися при контакті з деревом (деревами) в рамках дорожньо-транспортної пригоди, яка заявлена водієм такою, що сталася 11.11.2010 р. о 19.30 год., на відмітці «36 км + 400 м» автодороги сполучення «Геройське - Нова Збур'ївка» Херсонської області ( а. с. 138-149).

Опитаний у судовому засіданні експерт, ОСОБА_4, надав переконливі відповіді на запитання, що стосувалися висновку комплексної судової транспортно - трасологічної та трасологічної експертизи № 11373/11374/13-52 від 29.01.2014 р., і показав, що характер пошкоджень застрахованого автомобіля Hyundai Santa FE взагалі виключає можливість їх виникнення внаслідок контакту з деревом (деревами).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. № 14 роз»яснив, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого).

Тобто, за правилами ч.4 ст.61 ЦПК України, під час вирішення цивільної справи звільняються від доказування тільки два види фактів, зафіксованих у справі про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення певної дії та вчинення такої дії конкретною особою.

Ураховуючи, що Дніпровським районним судом м. Херсона не вирішувалося питання щодо пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок та за обставин дорожньо-транспортної пригоди від 11.11.2010 р., тому суд приходить до висновку, що ці факти підлягають доказуванню на загальних підставах.

Висновок комплексної судової транспортно - трасологічної та трасологічної експертизи № 11373/11374/13-52 від 29.01.2014 р., призначеної за клопотанням позивача, не спростовує висновок спеціаліста ДП «Центр Експертних Досліджень» № 229-10 від 31.12.2010 р., посилаючись на який страховик на підставі п. 21.4.3., п. 21.4.6. договору страхування прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Інших належних і допустимих доказів на спростовування висновків спеціаліста № 229-10 від 31.12.2010 р. та комплексної судової транспортно - трасологічної та трасологічної експертизи № 11373/11374/13-52 від 29.01.2014 р., позивач у встановленому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку не надала, а також клопотання про призначення повторної комплексної судової транспортно - трасологічної та трасологічної експертизи після допиту в судовому засіданні експерта, ОСОБА_4, не підтримала, не навела доводів у підтвердження необґрунтованості чи/або неправильності попереднього висновку судових експертів.

Відповідно до п.21.4 договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: страхувальник повідомив страховику свідомо неправдиві відомості про предмет страхування, або факт настання страхового випадку, або у разі надання страхувальником на запит страховика відомостей, які не відповідають дійсності, по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин (п. 21.4.3.).

Під час укладення сторонами договору страхування наземного транспорту вигодонабувачем було визнано - ПАТ «УкрСиббанк», оскільки кредитної заборгованості перед банком станом на 26.12.2013 р не існує, запис про обтяження автомобіля вилучений з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, то ОСОБА_1 є в справі належним позивачем ( т. 2, а. с. 191-194).

Не підлягають задоволенню й позовні вимоги позивача у частині відшкодування моральної шкоди, розмір якої окремо не визначений, вважається, що включений у загальний розмір страхового відшкодування, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог, які в процесі судового розгляду на знайшли свого доказового підтвердження.

Суд розглядає цивільні справи у відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними та допустимими.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, дослідивши обставини справи, і перевіривши та належно оцінивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування в розмірі 60913 грн. не доведені та не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. ст. 6, 25, 26 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 15, 16, 526, 611, 979, 988, 989, 990, 991, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 64, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», - про стягнення страхового відшкодування в сумі 60913 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко