23.12.2014 227/5205/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

при секретарі Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності.

В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона є власником житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1. Вона дозволила зареєструвати місце проживання ОСОБА_2, за адресою свого будинку, він є другом її сина. Відповідач не приходиться їй родичем. Місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано у її будинку 06.06.2014 року, але фактично він не мешкав за даною адресою, не бере участі у витратах за житлово-комунальні послуги. Тому позивач на підставі ст.. 391 ЦК України, просить суд усунути перешкоду у здійсненні нею права власності на будинок за адресою АДРЕСА_1, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення по суті позовних вимог, з яких вбачається, що пред'явлений до нього позов про позбавлення його права користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, вважає законним та визнає його, просить розглянути справи у його відсутність.

Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, наведене підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №754537 від 11.06.2003 року, договором купівлі продажу житлового будинку від 15.04.2003 року.

Місце проживання відповідача, ОСОБА_2, було зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 - 06.06.2014 року, що підтверджується домовою книгою (а.с.10-14) та повідомленням Добропільського МВ ГУДМС України в Донецькій обл.. №4764 від 02.12.2014р. (а.с.16).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкає в будинку за адресою АДРЕСА_1, будинком не користується, не виконує обов'язків наймача, пов'язані з утриманням, оплатою комунальних послуг.

Згідно вироку Добропільського міськрайонного суду від 8 листопада 2013 року, який набрав чинності 07.05.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки (а.с.21-23). ОСОБА_2 взятий під варту та перебуває в Артемівському слідчому ізоляторі УДПС України і Донецькій області (а.с.31).

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись правилами ЦК України, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст..ст.10, 11, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця

23.12.2014