Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/88/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

05.02.1015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючої судді Франко В.А.

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

при секретарі Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агродар - Україна», треті особи - Відділ Держземагенства у Маловисківському районі Кіровоградської області, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Кіровоградській області про розірвання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати.

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з вище вказаним позовом до ТОВ „Агродар-Україна" та зазначала, що 28 липня 1999 року між нею та Агрофірмою «Петрівка», (правонаступником якої є ЗАТ «АгроДар», а потім ТОВ ТОВ «Агродар - Україна», було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди земельною ділянкою, площею 10.37 га, згідно з сертифікатом серії КР № 0158824, яка була передана в оренду на 15 років.

Відповідно до рішення Мар"янівської сілької ради Маловисківського району від 30.11.1999 року їй було передано у власність земельну ділянку площею 14.35 га, яка розташована на території Мар"янівської сілької ради і 20 грудня 1999 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії МВ 1051 від 20.12.1999 року.

Про зміну предмету договору вона неодноразово повідомляла представника відповідача. 06.08.2007 року між нею та ЗАТ „АгроДар" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 28 липня 1999 року, відповідно до якої вона передала відповідачу в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на строк до 01 серпня 2018 року, проте виправлення вказують на передачу землі в оренду до 2013 року, а згідно відомостей відділу Держземагенства в Маловисківському районі договір діє до 17 серпня 2017 року, що свідчить про недосягнення згоди між сторонами.

Протягом дії договору відповідач допускав порушення його умов в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати.

Ні договір оренди від 28 липня 1999 року ні додаткова угода до нього від 06.08.2007 року не містять всіх істотних умов та відсутні невід'ємні частини договору, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Крім того відповідач без укладення договору суборенди та без повідомлення позивача передав у користування належну їй земельну ділянку ОСОБА_4

За таких обставин вважає, що відповідач порушує умови договору щодо використання земельної ділянки.

З врахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати угоду від 06 серпня 2007 року до договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 28 липня 1999 року та стягнути орендну плату на її користь в сумі 6288 грн.83 коп за 2014 рік.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ "Агродар - Україна" про розірвання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати було відмовлено.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 суд першої інстанції зазначив зокрема, що обґрунтування позову щодо розірвання додаткової угоди через невідповідність її змісту та змісту самого договору оренди вимогам закону може бути підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною (ч.1 ст.125 ЦК України). Проте такі вимоги позивачем не заявлялись. Позивач звернувшись в суд з вказаним позовом, обрав невірний спосіб захисту свого цивільного права у разі його порушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення позових вимог, а також вирішити питання з судовими витратами.

Зазначається, зокрема, що між ОСОБА_2 та ЗАТ „Агродар" 17.08.2007 року зареєстровано договір оренди земельної ділянки на 10 років. Позивач вважає, що відповідач порушує зобов'язання, що виникли у нього внаслідок укладення договору. Так, протягом 2009-2014 років земельною ділянкою , що є предметом договору, користується інша особа- ОСОБА_4, проте будь-якої згоди на його користування ОСОБА_2, як орендодавець , не надавала.

Окрім того, позивач та її представник вважає, що орендарем не повною мірою сплачувалась орендна плата з 2007 по 2014 рік, що також є підставою для розірвання договору оренди.

Ухвалою колегії суддів від 25 грудня 2014 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про зміну вимог апеляційної скарги та закрито апеляційне провадження в цивільній справі в частині стягнення заборгованості невиплаченої орендної плати за використання земельної ділянки за 2014 рік.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав доводи в іншій частині апеляційної скарги. Пояснив, що відповідач фактично надав земельну ділянку, яку орендує у ОСОБА_2 без її згоди у суборенду ОСОБА_4, про що свідчать перевірки державної інспекції сільського господарства у Кіровоградській області., хоч офіційного договору суборенди не було укладено., чим порушує права позивача.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, та пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 1999 року між ОСОБА_2 та Агрофірмою «Петрівка», правонаступником якої є ЗАТ «АгроДар» (а.с.78-79) було укладено договір на право тимчасового користування на умовах оренди земельною ділянкою, площею 10.37 га, згідно з сертифікатом серії КР № 0158824, яка передана в оренду на 15 років. Договір був зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 29 липня 1999 року за № 8 Мар"янівською сількою радою.(а.с.11-12).

Відповідно до рішення Мар"янівської сільської ради Маловисківського району від 30.11.1999 року ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку площею 14.35 га, яка розташована на території Мар"янівської сілької ради згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 20 грудня 1999 року.(а.с.13).

06.08.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ „АгроДар" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 28 липня 1999 року (а.с.14-16), відповідно до якої ОСОБА_2, діючи як власник земельної ділянки та ЗАТ „АгроДар" дійшли згоди про наступне : земельна ділянка надається на умовах оренди до 01.08.2018 року.

Орендна плата за користування землею сплачується щорічно у розмірі 2 % , що складає 1903.51 грн. від нормативної грошової оцінки землі з урахуванням індексації на дату складання даної угоди з послідуючою щорічною індексацією згідно чинного законодавства. Орендар проводить розрахунки до 31 січня наступного року, слідуючого за роком оренди.

Вказана додаткова угода була зареєстрована у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства ЦДЗК при Держкомземі України, про що у книзі реєстрації договорів вчинено запис від 17 серпня 2007 року за № 90.

Встановлено, що юридична особа ТОВ «Агродар - Україна» являється правонаступником всіх прав та обов»язків ЗАТ «АгроДар» (а.с.59-61).

Відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Питання оренди землі врегульовано ст.ст.759,760,774,792 ЦК України та Законом України „Про оренду землі".

Разом з тим на вказаний договір поширюються норми ЦК України, що стосуються загальних положень про правочин.

Відповідно до ст.15 Закону України „ Про оренду землі" передбачено істотні умови договору оренди.

Встановлено, що у договорі оренди землі від 28 липня 1999 року та у додатковій угоді до договору оренди землі від 06.08.2007 року не містяться умови щодо можливості передачі земельної ділянки у суборенду.

ОСОБА_2, звертаючись у суд з зазначеним позовом про розірвання договору оренди, вважає, що орендарем ТОВ „Агродар - Україна" , порушено умови договору, оскільки обробіток землі здійснює особа ОСОБА_4, на підставі усної домовленості з орендарем що підтверджується актом перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Кіровоградській області., тобто фактично укладено договір суборенди земельної ділянки, який не був погоджений з орендодавцем.

Згідно зі ст.8 Закону України „Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватись орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Належних доказів невиконання відповідачем умов договору оренди землі ОСОБА_2 не було надано суду.

Посилання на те, що в порушення умов договору відповідач передав належну їй земельну ділянку ОСОБА_3 без її згоди є безпідставним. Оскільки договору суборенди не укладено, а також ТОВ „Агро Дар-Україна" свою діяльність не припинило. Орендна плата виплачується саме відповідачем, що не заперечувалось позивачем та її представником та підтверджується матеріалами справи (а.с.74-77).

Усна домовленість відповідача з ОСОБА_4 на виконання робіт з обробітку землі не є суборендою у розумінні ст.8 Закону, а є одним із способів реалізації відповідачем принципів підприємництва відповідно до ст.44 Господарського кодексу України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно зазначив в рішенні, що обґрунтування позову щодо розірвання додаткової угоди через невідповідність її змісту та змісту самого договору оренди вимогам закону, може бути підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною (ч.1ст.215 ЦК України).

Проте, такі вимоги позивачем не заявлялись.

Апеляційний суд погодився в цілому з висновками суду першої інстанції і вважає, що суд правильно визначився з спірними правовідносинами, справа була розглянута в межах позовних вимог та відповідно до наданих доказів.

Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: