Справа № 510/1312/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2014 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Маряни Іванівни, ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Лиманської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивачі на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, помер 26.04.2006р.; копія заповіту від 04.04.2005р. ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_1; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.11.2003р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2003р.; копія технічного паспорту на імя ОСОБА_2;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що з 09.07.1997р. проживають у житловому будинку, розташований по вул. Комсомольська, № 40 в с. Лиманське Ренійського району Одеської області. Власником зазначеного будинку був ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.08.2003р. Померлий ОСОБА_2 залишив заповіт 04.04.2005р. на імя позивачів, де заповів їм усе його майно, що належало йому при житті. Таким чином, з 1997 року по теперішній час позивачі фактично, відкрито володіють житловим будинком по вул. Комсомольська, № 40 в с. Лиманське, стежать за її технічним станом, сплачують за утримання комунальні послуги, зробили поточний ремонт та ін. У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вважають, що має право на житловий будинок, оскільки з 1997 р. володіють та безперервно користуються ним, слідкують за його технічним станом, несуть витрати у звязку із його утриманням, зберігають у себе всю документацію на нього, як власники нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набули право власності на нерухомість.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивачів, вони з 1997 р. по теперішній час безперервно, відкрито володіють житловим будинком, сплачують всі належні платежі, як власники нерухомості, розпоряджаються нею. За весь час володіння позивачами будинком, ОСОБА_2, як власник, не предявляв до позивачів жодних вимог про витребування нерухомості, документів на нього, не брав участі в утриманні квартири та не ніс витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді Лиманська сільська рада Ренійського району не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачами житловим будинком є добросовісними (тобто позивачі вважають, що вони володіють нерухомістю з законних підстав, оскільки ОСОБА_2 заповів їм житловий будинок), правомірним, відкритим (позивачі, вважають себе власниками, сплачують комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається житлом та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок цілком з законних підстав був переданий у володіння та користування позивачів, внаслідок чого останні набули право власності на нього за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 Маряни Іванівни, ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Маряною Іванівною, ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на житловий будинок № 40, по вул. Комсомольська, в с. Лиманське Ренійського району Одеської області.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник