У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду громадянина України за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даним поданням посилаючись на те, що у міському відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню вимоги № 407, виданої 28.02.2013 року УПФУ в м. Ужгород Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Ужгород 4572,42 грн. боргу.

04.07.2014 року страшим державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Протягом 2014 року рішення суду боржником не виконано.

На підставі вищенаведеного старший державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ просить встановити тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду громадянина України за кордон.

Заявник просив розглянути подання без участі представника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

У судове засідання сторони не зявились, а тому суд розглянув заяву у їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з поданих матеріалів, останні не містять жодних доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання його зобов'язань, зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження з вимогою про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним документів, що виносились у процесі здійснення виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а також інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням та реальну можливість виїзду за кордон не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду громадянина України за кордон відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий В.В. Домніцький