У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держземагенства у Обухівському районі Київської області, Нещерівська сільська рада Обухівського району Київської області, про визнання незаконним та скасування розпоряджень в частині, визнання недійсними державних актів та скасування їх державної реєстрації, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та визнання права власності на земельні ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_8, поданою його представником ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2014 року

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на нікчемність виданих ОСОБА_10 довіреностей з підстав, передбачених ст. 228 ЦК України, і просив визнати за державою право власності на земельні ділянки.

Посилався на те, що Службою безпеки України 16 квітня 2008 року порушено кримінальну справу за фактом легалізації майна, одержаного шахрайським шляхом, за ознаками злочинів передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 209 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 691 від 31 жовтня 2005 року затверджено матеріали погодження проекту землеустрою та надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки і надання їх у власність чотирнадцяти громадянам, в тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в межах Нещирівської сільської ради Обухівського району Київської області. У подальшому ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_5, діючи через свого представника ОСОБА_10, подарували належні їм земельні ділянки ОСОБА_8, а ОСОБА_7 подарувала свою земельну ділянку ОСОБА_8 самостійно без представника. Таким чином, ОСОБА_8 став власником земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради загальною площею 8,2654 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, який виданий на земельну ділянку загальною площею 14,8776 га, до складу якої входять і спірні земельні ділянки. Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 із заявами про надання спірних земельних ділянок до Обухівської районної державної адміністрації не звертались та жодних дій щодо оформлення та реалізації даних земельних ділянок не вчиняли.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 671 від 31 жовтня 2005 року «Про затвердження матеріалів погодження та надання дозволу на розробку проекту відведення із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 14-ти громадянам України в межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області» в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 871 від 20 грудня 2005 року «Про затвердження проекту відведення із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам в кількості 14 осіб, в межах території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області» в частині затвердження проекту землеустрою громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Визнано недійсним державний акт серії ЯБ № 519192 на право власності на земельну ділянку площею 1,6530 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_3 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0105, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт серії ЯБ № 519193 на право власності на земельну ділянку площею 1,6531 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_5 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0117, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт серії ЯБ № 519188 на право власності на земельну ділянку площею 1,6532 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_7 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0109, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт серії ЯБ № 519195 на право власності на земельну ділянку площею 1,6531 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_4 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0110, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт серії ЯБ №519196 на право власності на земельну ділянку площею 1,6530 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0111, скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 328672 на право власності на земельну ділянку площею 14,8776 га для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, виданий ОСОБА_8 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власні на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 31 серпня 2009 року за № 55, скасовано його державну реєстрацію.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_8 на користь держави земельні ділянки загальною площею 8,2654 га вартістю 6 275 890 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2014 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 691 від 31 жовтня 2005 року затверджено матеріали погодження проекту землеустрою та надано дозвіл на розробку проекту відведення із землеустрою щодо складання державних актів на право власності чотирнадцяти громадянам, в тому числі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в межах Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації № 871 від 20 грудня 2005 року затверджено проекти землеустрою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 На підставі вказаного розпорядження відповідачі отримали відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки.

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_5, в інтересах яких на підставі довіреностей діяла ОСОБА_10, подарували належні їм земельні ділянки ОСОБА_8, а ОСОБА_7 подарувала свою земельну ділянку ОСОБА_8 самостійно без представника.

Таким чином, ОСОБА_8 став власником земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради загальною площею 8,2654 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заступник прокурора Київської області, звертаючись до суду з позовом, не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, посилався лише на кримінальну справу, у якій обвинувального вироку не ухвалено; а ОСОБА_8 отримав у власність земельні ділянки відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд першої інстанції дійшов їх на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року» Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК України про належність і допустимість доказів. Зокрема, статтею 57 цього Кодексу передбачено, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків, тому пояснення зазначених осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК України), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд першої інстанції, встановивши, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів, які відповідають вимогам належності та допустимості доказів, дійшов правильного висновку про недоведеність позову і відмову у позові з цих підстав.

Натомість, визнати законним та обґрунтованим рішення суду апеляційної інстанції не можна.

Суд апеляційної інстанції, використавши копії протоколів допиту свідків та копії висновків експерта, які містяться у матеріалах кримінальної справи, порушеної за фактом легалізації майна, одержаного шахрайським шляхом, встановив, що відповідачі із заявами про надання їм у власність спірних земельних ділянок до Обухівської районної державної адміністрації не звертались, жодних дій, спрямованих на оформлення цих ділянок не вчиняли, державних актів на право власності не отримували, скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив частково позов.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Наведеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Обґрунтувавши рішення доказами, зібраними з порушенням порядку, передбаченого ст. ст. 131, 132, 133, 147 ЦПК України, апеляційний суд не врахував вимоги статей 58 та 59 ЦПК України про належність і допустимість доказів та не спростував відповідного висновку суду першої інстанції щодо цих доказів; неможливість допиту осіб як свідків чи призначення експертизи не встановив.

Крім того, при кваліфікації правочину як такого, що порушує публічний порядок (ст. 228 ЦПК України), має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі стороні. Доказами вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення. пошкодження майна чи незаконне заволодіння ним тощо.

У порушення ст. 316 ЦПК України суд апеляційної інстанції вказаних обставин не встановив і норм матеріального права не врахував; не надавши належної правової оцінки наданим сторонами доказам та встановленим обставинам справи, висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог не спростував; не встановивши порушень норм процесуального права при дослідженні доказів у справі і не досліджуючи нових доказів, помилково скасував рішення суду першої інстанції, що ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази й заперечення, визначив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми та ухвалив законне, обґрунтоване й справедливе рішення.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, рішення суду апеляційної підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану його представником ОСОБА_9, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 1 квітня 2014 року скасувати, рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук