Справа №175/3997/14-ц
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2014 pоку Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Єльшиній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд розглядати справу за його відсутності та винести рішення, яким визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою A.B. 15.12.2011 року, реєстровий №4-2878; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1080 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:001:0257, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідачка у судове не з'явилася, відповідно до письмової заяви просила суд розглядати справу за її відсутності та винести рішення, яким визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою A.B. 15.12.2011 року, реєстровий №4-2878; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1080 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:001:0257, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого позивач як продавець передав, а відповідачка як покупець прийняла у приватну власність земельну ділянку площею 0,1080га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :04:001:0257, що розташована за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район АДРЕСА_1 Зазначений Договір купівлі-продажу посвідчений Державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської травної нотаріальної контори 15.12.2011 року за реєстровим №4-2878. Зазначена земельна ділянка належала позивачу на підставі Державного на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №925313, виданого відділом Держкомзему у Дніпропетровській області 17.11.2011 року. Після укладання Договору купівлі-продажу земельної ділянки на вказаному акті нотаріус зробив відповідну відмітку про відчуження землі.

Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинялася за 5000 грн.

Згідно п. 8 Договору купівлі-продажу, право власності на земельну виникає з моменту державної реєстрації цього права. Цей договір є підставою для видачі власнику земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2011 року за реєстровим №4-2878, укладався сторонами фіктивно, тобто продавець та покупець, заздалегідь знали, що зазначений правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків для них.

На час укладання вищезазначеного Договору купівлі-продажу позивач мав значні боргові зобов'язання перед партнерами по бізнесу, тому для захисту своєї родини та збереження майна він ініціював та здійснив продаж землі дочці своєї дружини.

Факт фіктивності угоди підтверджується також наступними фактами: грошові кошти за продаж земельної ділянки відповідачем не передавалися, тобто, розрахунок за Договором купівлі-продажу від 15.12.2011 року з позивачем не здійснений; правовстановлюючі документи на земельну ділянку знаходяться у позивача; відповідачка не здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку в органах земельних ресурсів та не отримала Державного акту на право приватної власності на землю на своє ім'я, що підтверджується Витягом з земельного кадастру про земельну ділянку від 11.07.2014 року №НВ-, згідно якого власником спірної земельної ділянки на теперішній час є позивач ОСОБА_1; користування земельною ділянкою та сплату податків за землю також здійснює позивач.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору, (ст.626 ЦК України).

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України зміст правочину має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

З урахуванням викладеного, Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2011 року за реєстровим №4-2878, не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 ЦК, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним, тому повинен бути визнаний судом недійсним правочином.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за іонами, які існують на момент відшкодування, (ст. 216 ЦК України).

Згідно ст. ст. 317. 319. Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст.319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки право власності на об'єкти нерухомого майна підлягає державній реєстрації, то рішення суду про задоволення позову про визнання договору недійсним є підставою для скасування здійсненої державної реєстрації права власності на це майно за відповідачем у страві та для здійснення такої реєстрації за позивачем (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст.4 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації залягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється, зокрема, на підставі рішенця суду.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В зв'язку з тим, що сторони спірного правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення та уклали фіктивний правочин, у суду є законні підстави для визнання Договору купівлі продажу земельної ділянки від 15.12.2011року, реєстровий №4-2878 недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом відновлення права позивача на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 202, 203, 215, 216, 234, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 173, 174, 215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Єремеєвою A.B. 15.12.2011 року, реєстровий №4-2878.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста Дніпропетровська, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 19 лютого 1998 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований по АДРЕСА_2) право власності на земельну ділянку площею 0,1080 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:001:0257, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А.Борисов