АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2014 у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк національний кредит», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві - Тертична Віта Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що вчинення виконавчого напису мало місце з чисельними порушеннями, зокрема позивача не було повідомлено у визначений законом строк про вимогу банку, що позбавило можливості врегулювати питання мирним шляхом, не було надано документів, які підтверджують безспірність правовідносин, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження не були внесені до відповідного реєстру.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2014 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк національний кредит», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві - Тертична Віта Володимирівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального права, а саме апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що безспірність заборгованості боржника не була підтверджена банком, а тому нотаріус не мав права вчиняти напис і він не підлягає виконанню, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Справа № 753/21070/13
№ апеляційного провадження 22-ц/796/10650/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому , в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 26.12.2007 між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Альфа Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є відповідач був укладений кредитний договір № 800002886, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит в сумі 152000 (сто п'ятдесят дві тисячі) доларів США /а.с.55-57/.

У забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено Іпотечний договір № 800002886-И від 26.12.2007, за яким іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з основного договору, укладеного між сторонами із всіма змінами та доповненнями до нього (п. 2.1.). Предметом іпотеки є квартира, що складається з трьох кімнат, загальною площею 70,1 кв.м. та житловою площею 42,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю (позивачу) на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2007. Сторонами оцінений предмет іпотеки у 811830 (вісімсот одинадцять тисяч вісімсот тридцять) гривень, що станом на день укладень договору становили 160758 (сто шістдесят тисяч сімсот п'ятдесят вісім) доларів США. Пункт 6.2. договору передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса /а.с.51-53/.

Згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 22.02.2013 та зареєстрованому в реєстрі за №186, запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності /а.с.8,36/.

15.03.2013 головним державним виконавцем відділу ДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві Тертичною В.В. відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного вище виконавчого напису /а.с.7/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що банком було виконано всі дії, які передують вчиненню виконавчого напису та подано всі необхідні документи, а тому підстави для відмови у вчиненні виконавчого напису у нотаріуса були відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції вважає за можливе погодитись і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі і в порядку встановленому законом.

На виконання умов договору та використовуючи способи захисту своїх прав, передбачені договором та чинним законодавством, Банк звернувся до Приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису.

22.02.2013 приватним нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності /а.с.8,36/.

В силу ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В порядку ст.589 ЦК України, ст.ст.12, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язань, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порядку ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вже вказано вище умови укладеного між сторонами договору містяться положення щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.6.2 Іпотечного договору).

Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягутачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (глава 16). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п.3.2.).

Так, згідно «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (діючого), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172: а саме оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не перевірив та не встановив безспірність суми заборгованості спростовуються матеріалами справи, оскільки звернувшись до нотаріуса, банк надав документи , що підтверджують безспірність заборгованості, зокрема, договір іпотеки від 26.12.2007, укладений між позивачем та відповідачем, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 800002886 від 26.12.2007 станом на 16.01.2013 та виписку по особовому рахунку позивача, досудову вимогу від 07.12.2012 з реєстром відправлення із штампом поштового відділення та квитанцією про здійснення оплати відправлення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 31.01.1992, при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Отже, наявність наданих банком документів, в тому числі і первинних бухгалтерських документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, виключає його неправомірність.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що вимога була направлена позивачу рекомендованим листом 11.12.2012 /а.с.48 на звороті/.

В порядку п. 8.7. Іпотечного договору будь-які повідомлення, попередження, згоди та інший обмін інформацією між сторонами, що стосується цього договору мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і направлені іншій стороні на її поштову адресу, зокрема, рекомендованим листом.

А отже умови договору щодо порядку направлення кореспонденції є додержаними, також є додержаним і встановлений Законом тридцятиденний строк, так як виконавчий напис був вчинений 22.02.2013.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на Закон України «Про охорону дитинства», норми якого відповідають нормам Конвенції «Про права дитини», оскільки суду не були надані докази на підтвердження наявності права власності або права користування неповнолітніх дітей на предмет іпотеки. Натомість з Іпотечного договору вбачається, що предмет іпотеки - квартира належить іпотекодавцю (позивачу) на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі правочинів 26.12.2007 під № 2609908 (п.3.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Інших доводів щодо визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що підлягає виконанню апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, коли позивач, всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України, не довів обставин на які посилався, як на обґрунтування своїх вимог, то суд правильно встановивши фактичні обставини, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позову у цілому.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому підстав до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: