Провадження №2/369/4638/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21.08.1997 з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше , ніж ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18.08.1997 і до досягнення дитиною повноліття.

Внаслідок систематичної несплати аліментів з вини відповідача за період з 01.01.2001 по ІНФОРМАЦІЯ_2 утворилась заборгованість у розмірі 45501 грн.

Відповідно до її розрахунку сума неустойки ( пені ) по аліментам становить: за 2001 рік: 38687.30 грн.; за 2002 рік: 46398.50 грн.; за 2003 рік: 52232.70 грн.; за 2004 рік: 75923.40 грн.; за 2005 рік: 63215.10 грн.; за 2006 рік: 85271.90 грн. ; за 2007 рік: 63 102.80 грн.; за 2008 рік: 84199.970 грн.; за 2009 рік: 7211 1.00 грн.; за 2010 рік: 49202.10 грн.; за 201 1 рік: 32158.90 грн.; за 2012 рік ( по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ): 7845.60 грн.

Загальна сума неустойки ( пені ) по аліментам становить 670349.10 грн.

Зазначена сума неустойки (пені) по аліментам є не співмірною з розміром заборгованості по аліментам (45501 грн.) і перевищує її у кілька разів. Тому, вважає за можливе зменшити розмір неустойки ( пені ) до 5000 грн.

Тому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 за період з 01.01.2001 по ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 50000 грн., судовий збір: 243, 60 грн., витрати на правову допомогу: 500 грн.

В судове засідання позивач не з»явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність.

Відповідач та представник позов не визнали, оскільки відповідач сплачує аліменти, на що надали копії чеків про сплату аліментів.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом, встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21.08.1997 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше , ніж ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 18.08.1997 і до досягнення дитиною повноліття.

З тексту позовної заяви вбачається, що відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, також вказана заборгованість яка складає 45501 грн. а загальна сума неустойки 670349.10 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до зазначеної постанови - порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношені. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно розрахунку позивачки сума неустойки ( пені ) по аліментам становить: за 2001 рік: 38687.30 грн.; за 2002 рік: 46398.50 грн.; за 2003 рік: 52232.70 грн.; за 2004 рік: 75923.40 грн.; за 2005 рік: 63215.10 грн.; за 2006 рік: 85271.90 грн. ; за 2007 рік: 63 102.80 грн.; за 2008 рік: 84199.970 грн.; за 2009 рік: 7211 1.00 грн.; за 2010 рік: 49202.10 грн.; за 201 1 рік: 32158.90 грн.; за 2012 рік ( по ІНФОРМАЦІЯ_2 року ): 7845.60 грн. Загальна сума неустойки ( пені ) по аліментам становить 670349.10 грн. , проте, крім цього розрахунку дана обставина нічим не доведена в судовому засіданні.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З аналізу змісту Ч.1 ст. 196 СК України вбачається, що для проведення розрахунку розміру пені за не своєчасну сплату аліментів, необхідно мати данні про розмір боргу, час з якого виникла заборгованість, та до якого часу вона існувала, а оскільки аліменти нараховуються та мають сплачуватись щомісячно, то розмір пені має розраховуватись за кожен місяць окремо виходячи з розміру не сплачених аліментів (заборгованості) за конкретний місяць, часу з якого вона виникла та часу її існування у вигляді кількості днів. На підтвердження своїх вимог позивачка надала суду розрахунок суми боргу по аліментах відповідача за кожен місяць окремо з 01.01.2001 по ІНФОРМАЦІЯ_2 як це вимагає зміст ч.1 ст. 196 СК України, однак сума заборгованості по аліментам в ньому визначена не з реальних доходів, що мав відповідач за цей період, щомісяця, що підтверджується довідками про доходи, наданими відповідачем за період з 2007 по липень 2012 з місця роботи його.

Крім цього, як вбачається з довідки розрахунку, наданою позивачкою, відповідачем сплачувалися аліменти з 2001 року в межах , якій вказано у постанові суду , тобто не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 1 ст.195 СК України визначає: Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Ч. 2 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Ч. 3 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За таких обставин суд, аналізуючи дані норми права, приходить до висновку про не можливість покладення в основу даного рішення розрахунку суми боргу по аліментах відповідача з 01.01.2001 по ІНФОРМАЦІЯ_2 , що наданий позивачем, оскільки сума заборгованості по аліментам в ньому визначена невідомо з яких доходів, що мав відповідач за цей період, також наданими квитанціями підтверджується те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів. Крім цього розписками позивачки від 15.06.2009 та 24.10.2009 підтверджується факт надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина сторін .

Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач систематично не сплачував аліменти, обґрунтованість розрахунку з підстав відсутності у сторони позивача відомостей про місце роботи відповідача та його помісячний дохід на період заборгованості, законодавством не передбачається. Посилання позивачки на систематичну несплату аліментів відповідачем спростовується довідками про доходи його з місця роботи з 2007 року де вказано загальна сума доходу за винятком аліментів, тобто з підприємства на якому працював відповідач, були перераховані аліменти.

Згідно довідки-розрахунку від 21.07.2014 відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 45501 гр. , однак для проведення розрахунку пені по цій заборгованості необхідно розмежування даної суми по кожному місяцю окремо, та визначення часу існування заборгованості по кожному місяцю окремо. Оскільки в матеріалах справи відсутні такі данні, що були б підтверджені належними та допустимими доказами, то не вбачається за можливе проведення такого розрахунку пені по даній сумі заборгованості. Матеріалами справи встановлено, що відповідач працював з 2007 року у ТОВ «ІТЕС» ТАВ «АМД ПЛЮС» ТОВ «ІТАЛ-ЕСТ» ТОВ «ТРЕЙДИНГ» КМС». Виходячи з заробітної плати відповідача, яка підтверджується довідками про доходи , відповідачем була надана довідка розрахунок з урахуванням сплачених згідно квитанцій аліментів , та з урахуванням боргу по аліментам борг по аліментам станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутній.

Тобто позивачкою не доведені ті обставин на які вона посилалася як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування своїх вимог, не спростувала тих обставин на які посилалися відповідач та представник його в обґрунтування своїх заперечень, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.195-196, 199-200 СК України, ст. ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: