РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2014 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Дзеньдзюра С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики 3% річних та інфляційних втрат, та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики 3% річних та інфляційних втрат. В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 01.07.2004 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого остання позичила в нього грошові кошти в сумі 345800,00 що в доларовому еквіваленті становило 65000,00 доларів США. Вказану суму остання зобов'язувалась повернути до 01.01.2007 року, однак таку не повернула, а тому просив таку стягнути з врахуванням 3% річних та індексації.

ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики з тих підстав, що на час його укладення ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики 3% річних та інфляційних втрат, та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір позики укладений 01 липня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3.в користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 65000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 513500 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. У поданій до суду заяві посилається на те, що як їй стало відомо, ще до моменту винесення судом вказаного рішення сума коштів яка була стягнута рішенням суду була повернута позивачу. Однак, про існування вказаних обставин позивач суд не повідомив, та вказані обставини судом не встановлювались, в зв'язку з чим було винесено неправомірне рішення. Про існування вказаних обставин їй стало відомо лише в кінці серпня 2014 року. Зазначає, що вказані обставини мають істотне значення для справи та для прийняття правосудного рішення, а тому такі повинні були бути досліджені та встановлені судом.

Вважає, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року підлягає перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами які викладені в заяві.

Заявниця в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності та просила таку задоволити.

Позивач та його представники в судове засідання не з'явились, хоча належним чином про час і місце розгляду справи судом був повідомлений, направив на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, належить задоволити з наступних підстав.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що Франківський районний суд м. Львова 13.07.2010 року виніс рішенням яким позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволив. Визнав недійсним з моменту укладення договір позики та стягнув з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 65000,00 доларів США.

При винесенні рішення Франківський районний суд виходив з того, що 01.07.2004 року між ОСОБА_2 та було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 позичила в ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 345800,00 що в доларовому еквіваленті становило 65000,00 доларів США. Сума позики повинна була бути повернута до 01.01.2007 року. Вказані обставини підтверджуються відповідною розпискою яка складена ОСОБА_3

Також, Франківський районний суд м. Львова виходив з того, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2006 року по справі № 2-131/2006 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та доручення вбачається, що таким позовні вимоги задоволені, та визнано недійсними доручення від 18 лютого 2004 року та договір дарування ? частини будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 від 10 грудня 2004 року. При цьому підставою визнання недійсним вказаних договорів було те, що згідно висновку амбулаторної судової-психіатричної експертизи, ОСОБА_3 хворіє психічним захворюванням, та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також на час укладення договорів доручення та дарування теж хворіла психічним захворюванням, та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А отже, й на час укладення оспорюваного договору позики 01.07.2004 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, остання хворіла психічним захворюванням, та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як зазначає заявниця ОСОБА_1 вона перебуваючи вдома та складаючи мамині речі знайшла серед таких розписку про повернення грошових коштів. Про існування такої їй не було відомо, оскільки ОСОБА_3 в силу свого психічного стану не могла їй про це повідомити, а також і те що на даний час фона фактично являється опікуном матері.

Ч. 3 статті 226 ЦК України визначає, що опікун зобов'язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином.

Стаття 225 ЦК України визначає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

За правилами ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

А від так, суд прийшов до переконання, що нововиявленою обставиною є ті обставини, що на момент укладення оспорюваного правочину ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, і вимоги про повернення отриманого слід пред'являти до ОСОБА_1, а не до ОСОБА_3, і вказані обставини не були відомі позивачу на час звернення до суду. Дана обставина існувала на час прийняття рішення Франківським районним судом та вона входить до предмета доказування у справі та могла вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ.

За таких обставин суд приймає рішення про скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики 3% річних та інфляційних втрат, та зустрічним позовом ОСОБА_1.в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 01.07.2004 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого остання позичила в нього грошові кошти в сумі 345800,00 що в доларовому еквіваленті становило 65000,00 доларів США. Вказану суму остання зобов'язувалась повернути до 01.01.2007 року, яку у вказаний термін не повернула, а тому просив стягнути таку з неї.

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики покликаючись на те, що в період укладення спірного договору, ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком амбулаторної судової-психіатричної експертизи і вказані обставини встановлені судовим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2006 року.

Ч. 3 статті 226 ЦК України визначає, що опікун зобов'язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином.

А отже, обов'язок по поверненню отриманого ОСОБА_3 за недійсним правочином покладено на ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що вимоги ОСОБА_2 заявлено до ОСОБА_3 яка є неналежним відповідачем, а такі слід заявляти до ОСОБА_1, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Стаття 225 ЦК України визначає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що на даний час є рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною та вона являється опікуном, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 також слід відмовити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 4, 15, 30, 61, 62, 209, 212-218, 361-365 ЦПК України, ст.ст. 216, 225, 226 ЦК України,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року по цивільній справі №2-1713/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики 3% річних та інфляційних втрат, та зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики - скасувати у зв'язку із нововиявленими обставинами.

В задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляційних втрат та зустрічного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.