РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про повернення депозиту, нарахованих відсотків та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на його користь суму внеску за строковим договором банківського вкладу №234707 від 10 жовтня 2013 року в розмірі 5 482 Євро 62 центи, що складається з суми основного неповернутого банківського вкладу 5 000 Євро, суми несплачених відсотків в розмірі 441 Євро 06 центів, суми відсотків за користування Банком банківським вкладом за період з 16 жовтня 2014 року по 17 листопада 20014 року в розмірі 41 Євро 56 центів, та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 жовтня 2013 року між ним та ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №234707, відповідно до умов якого Банк прийняв від нього як Вкладника за Договором кошти в розмірі 5 000 Євро 00 центів, з процентною ставкою за вкладом в розмірі 9% відсотків річних, з визначеною датою повернення вкладу 15 жовтня 2014 року, та сплатою відсотків в дату повернення вкладу.

Позивач також зазначив, що 01 жовтян 2014 року, не маючи наміру продовжувати термін дії зазначеного договору, він звернувся до Банку з заявою, в якій просив Банк забезпечити йому виплату коштів у валюті вкладу - Євро по закінченню строку дії договору, тобто 15 жовтня 2014 року. Крім того, він повторно звернувся до Банку в день повернення вкладу з заявою про повернення суми, внесеної на рахунок Банку з нарахованими на вклад процентами, разом з тим, Банк відмовив йому у видачі вкладу та процентів, нарахованих на вклад, тим самим порушивши умови договору, що стало підставою для звернення його до суду за захистом порушених прав.

Окрім того, позивач вказав, що відмова відповідача від повернення йому вкладу спричинила йому фізичні та душевні переживання, погіршився його стан здоров'я, впродовж останніх місяців і він, і його сім'я находяться в скрутному матеріальному становищі, внаслідок чого в сім'ї почали виникати сварки, чого раніше у родині не було.

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи в порядку ст.31 ЦПК України позовні вимоги уточнив, та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача за договором банківського вкладу №234707 від 10 жовтня 2013 року грошові кошти в розмірі 5 041 Євро 06 центів та 41 Євро 56 центів як проценти за користування банком його вкладом за період з 16 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної в Договру, в розмірі 9% відсотків річних.

Відповідач ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 05.12.2014 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання на час судового розгляду справи на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим такі, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 жовтня 2013 року між ПАТ «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу №234707 (вклад «Максимальний»), за умовами якого Банк прийняв від вкладника ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 Євро 00 центів з процентною ставкою за вкладом в розмірі 9% відсотків річних з датою повернення вкладу 15 жовтня 2014 року. Виплата Банком нарахованих процентів на вклад здійснюється в дату повернення вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених Договором та законодавством України.

Факт внесення позивачем ОСОБА_1 грошових коштів в розмір 5 000 Євро на депозит підтверджується квитанцією №5954 від 10 жовтня 2013 року.

10 жовтня 2013 року між сторонами було укладено також договір №32-в/21/405 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, за умовами якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу - картрахунок №01201 в валюті Євро та видає Клієнту спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки.

Судом також встановлено, що між сторонами, а саме: позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі публічним акціонерним товариством „Комерційний банк «Фінансова ініціатива» існували договірні відносини, при цьому взаємні зобов'язання сторін були прямо визначені положеннями укладеного між сторонами договору банківського вкладу №234707 (вклад «Максимальний») від 10 жовтня 2013 року.

За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п.п.3.1.4 Договору Банк зобов'язувався повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену в п.2 цього Договору, шляхом перерахування на власний (поточний) рахунок (з використанням платіжної картки) рахунок Вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви Вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з депозитного рахунку.

Остаточний розрахунок Банку з Вкладником (повернення суми вкладу) у «Дату повернення» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви вкладника (п.4.2 Договору).

В свою чергу, п.7.1 ст.7 договору №32-в/21/405 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 10 жовтня 2013 року визначено право клієнта безперешкодно розпоряджатися коштами на картрахунку з урахуванням обмежень, встановлених цим Договором, та дотриманням вимог чинного законодавства України, за винятком випадків примусового списання (стягнення), утримання податку з доходів фізичної особи згідно з чинним законодавством України.

Судом також встановлено, що 01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з заявою, яка була отримана останнім 03 жовтня 2014 року, з проханням забезпечити Банком повернення йому у повному обсязі коштів у валюті вкладу - Євро по закінченню строку договору 15 жовтня 2014 року.

Крім того, звернення ОСОБА_1 до Банку з вимогою про повернення в повному обсязі коштів та процентів у валюті вкладу - Євро по закінченню строку договору мало місце і 15 жовтня 2014 року.

При цьому, судом відзначається, що зазначені вимоги Позивача Банком залишено без задоволення, натомість Банк в адресованій на адресу позивача заяві повідомив його про вжиття Банком всіх необхідних заходів щодо невідкладного вирішення ситуації, викладеної у його зверненні щодо повернення в повному обсязі коштів.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до виписки Банку від 15 жовтня 2014 року по угоді №234707 від 10 жовтня 2013 року по особовому рахунку НОМЕР_1, вкладник ОСОБА_1 станом на 15 жовтня 2014 року залишок по депозиту становить 5 000 Євро 00 центів, відсотки по договору становлять 441 Євро 06 центів.

Під час судового розгляду справи позивач зазначив, що 28 листопада 2014 року та 11 грудня 2014 року Банк виплатив йому з карткового рахунку НОМЕР_2 відсотки на суму 400 Євро, залишок коштів становить 5 041 Євро 13 центів, з яких залишок по депозиту 5 000 Євро, залишок по нарахованих процентах 41 Євро 13 центів, що підтверджується виписками ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» від 28.11.2014 року та від 11.11.2014 року відповідно по рахунку фізичної особи.

З урахуванням викладеного вище, а також приймаючи до уваги, що по закінченню строку дії строкового договору банківського вкладу Банк належні позивачу кошти у вигляді банківського вкладу (депозиту), внесені на рахунок в Банк в розмірі 5 000 Євро та залишок нарахованих на вклад процентів в розмірі 41 Євро 13 центів не повернув, позивач не має можливості розпорядитися власними коштами на свій розсуд, за наявності встановлених обмежень зі сторони відповідача, при цьому, зазначені дії Банку не відповідають вимогам законодавства та безпосередньо умовам укладеного між сторонами Договору, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення прав позивача неналежним виконанням зобов'язань за договором банківського вкладу з боку відповідача, на підставі чого вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суму внеску та залишку нарахованих на вклад процентів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з банку на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладку №234707 від 10 жовтня 2013 року суми вкладу в розмірі 5 000 Євро 00 центів та залишок нарахованих, але не виплачених на вклад відсотків в розмірі 41 Євро 06 центів.

Позивачем ОСОБА_1 пред'явлено також вимоги про стягнення з відповідача на його користь процентів в розмірі 41 Євро 56 центів за період з 16 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року як відсотки за користування відповідачем банківським вкладом та стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.610 та ч.2 ст.625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на положення вищезазначеної норми права, вбачається, що вимагати суму боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Крім того, даною нормою права передбачено можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов'язання проценти річних, розмір яких визначається сторонами в договорі, якщо ж сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, то підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Ці проценти не є мірою відповідальності, а є платою за користування чужими грошовим коштами, і, отже, стягуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження, грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що внесені позивачем грошові кошти відповідно до вказаного вище договору банківського вкладу у визначений договором строк не повернені позивачу, при цьому, останній не має можливості безперешкодно розпоряджатися належними йому коштами на свій розсуд, зокрема, безперешкодно та без будь-яких обмежень в частині встановлених Банком лімітів на видачу готівки в іноземній валюті, зняти зазначені кошти з рахунку, виходячи з положень Розділу 6 Договору банківського вкладу, за яким Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та внесенням (надходженням) грошових коштів (вкладу) на депозитний рахунок та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором в повному обсязі, суд приходить до висновку, що після визначеної сторонами в договорі дати повернення вкладу 15 жовтня 2014 року, відповідач порушив свої грошові зобов'язання за Договором банківського рахунку, належні позивачу кошти не повернув, тим самим продовжуючи користуватися вкладом, належним позивачу, який останньому не повернуто, на підставі чого та в межах заявлених позивачем позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у вигляді відсотків в розмірі 41 Євро 56 центів по банківському вкладу, виходячи з розміру відсотків 9% річних, за прострочений строк за період з 16 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року справа №6-39цс-13, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, судом відзначається, що правовідносини за договором банківського вкладу №234707 від 10 жовтня 2013 року, який був укладений між сторонами, регулюються параграфом 3 Глави 71, 72 ЦК України, статтями якого не передбачено відшкодування моральної шкоди, як не передбачено відшкодування моральної шкоди і зазначеним договором, крім того, у суду відсутні достатні підстави вважати, що позивач отримав моральну шкоду, яка потребує компенсації, на підставі чого вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. 00 коп. слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, керуючись положеннями п.п.2 п.11 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10 з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 045 грн. 61 коп.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 625, 1058, 1060 ЦК України, Закону України "Про банки та банківську діяльність", керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про повернення депозиту, нарахованих відсотків та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 041 (п'ять тисяч сорок один) Євро 06 центів за договором банківського вкладу №234707 (Вклад "Максимальний") від 10 жовтня 2013 року, та 41 (сорок один) Євро 56 центів як грошові кошти за прострочення виконання грошового зобов'язання, а всього 5 082 (п'ять тисяч вісімдесят два) Євро 62 центи.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на користь держави судовий збір в розмірі 1 045 грн. 61 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн. 00 коп., - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова