Справа №2-124/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19.12.2014 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Асанової З.І.,

при секретарі - Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за участю третьої особи ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила в судовому засіданні, до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.12.1999 року придбала у відповідача ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1. Після продажу квартири ОСОБА_6 продовжує проживати в спірній квартирі, разом з ним проживають його дружина та донька. Відповідачі не виселяються та не виписуються, чим порушують її права, як власника квартири на підставі ст.48 Закону України "Про власність".

ОСОБА_6 також звернувся до суду з позовом, який уточнив в судовому засіданні, до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що у листопаді 1999 року до нього звернувся з проханням ОСОБА_5 виступити гарантом перед відповідачкою ОСОБА_4, так як ОСОБА_5 збирався укласти з нею договір позики на суму 6000 доларів США, а остання у якості забезпечення виконання висунула умову про передачу їй в заставу якогось нерухомого майна на суму, яка б перевищувала договір позики в кілька разів. У ОСОБА_5 такого нерухомого майна не було, а було у його товариша ОСОБА_6, який дав згоду це майно віддати в заставу. 18.11.1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 уклали договір позики в усній формі на суму 6000 доларів США строком на 1 рік з виплатою відсотків. В цей же день ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5 у приватного нотаріуса м. Южне ОСОБА_9 з метою посвідчення зазначеного вище договору позики в нотаріальній формі і укладення договору застави квартири за адресою: АДРЕСА_1. Проте ОСОБА_4 шляхом обману і зловживання довірою запевнила ОСОБА_10 і ОСОБА_7, що вона порядна людина і з метою ухилення від сплати держмита у великих розмірах за посвідчення двох договорів за договором позики та договором застави, запропонувала ОСОБА_6 видати їй довіреність на право розпорядження і відчуження вказаної квартири. Будучи веденим в оману і не сумніваючись в її порядності, не усвідомлюючи наслідки своїх дій в зв'язку з юридичною некомпетентністю видав їй нотаріально посвідчену довіреність на право користування, розпорядження з правом відчуження належної йому вищевказаної квартири. Згідно договору позики ОСОБА_7, взяв на себе зобов'язання про повернення грошей в сумі 6000 доларів США до 18.11.2000 року, а ОСОБА_4 зобов'язалась до цього часу не приймати ніяких дій щодо наданої їй в заставу квартири. Однак скориставшись довірою і зловживаючи цією довірою до збігу часу встановленого за договором позики зробила відчуження належної ОСОБА_6 квартири, уклавши 24.12.1999 року договір купівлі-продажу з донькою ОСОБА_1 Про зазначений договір ОСОБА_6 стало відомо з позову ОСОБА_1 про виселення в травні 2000 року. Вважає цей договір недійсним на підставі ст.57 ЦК України в редакції 1963 року. При укладені договору купівлі-продажу ОСОБА_4 діяла на підставі довіреності, в якій не вказано щодо грошей отриманих за продаж квартири. ОСОБА_6 не уповноважував ОСОБА_4 розпоряджатися цими грошима, привласнювати їх собі. ОСОБА_6 грошей за продаж квартири не отримував, ОСОБА_1 до сьогоднішнього часу не отримала квартиру, таким чином вимоги передбачені ст.224 ЦК України в редакції 1963 року, не виконані в повному обсязі. При укладенні угоди застави сторони не мали наміру продавати квартиру ОСОБА_6 і це визнавала в судових засіданнях по цій справі в період розгляду Южним міським судом Одеської області та Суворовським районним судом м. Одеси ОСОБА_4 Фактично договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на відчудження спірної квартири не укладався. ОСОБА_4 не мала права продавати квартиру, оскільки ОСОБА_5 не відмовлявся і не відмовляється від своїх зобов'язань перед ОСОБА_4 по поверненню позики і готовий погасити суму боргу, але ОСОБА_4 відмовляється отримувати гроші, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 може вже тільки викупити квартиру у її дочки за більшу суму грошей. Враховуючи, що договір позики укладався на рік, то ОСОБА_4 до цього строку не мала права пред'являти до ОСОБА_6 ніякі вимоги і тим більш продавати квартиру, але вона продала квартиру до фактичного збігу строку на повернення їй боргу ОСОБА_5

В період розгляду справи позивач ОСОБА_6 помер та правонаступником є його донька ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті батька.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась про дату та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутність до суду не надходила.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_12 в судовому засіданні від 05.07.2011 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що мати позивача ОСОБА_4 розрахувалась сімейними коштами з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за квартиру в розмірі 6000 доларів США, гроші передала ОСОБА_6. При укладанні договору купівлі-продажу були присутні ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності, ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_1 та нотаріус. ОСОБА_1 з ОСОБА_6 не зустрічалась, грошей йому не давала за квартиру. ОСОБА_4 вперше побачила ОСОБА_6 у нотаріуса при оформлені довіреності.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_13 в судовому засіданні від 19.12.2014 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що на підставі довіреності від 18.11.1999 року був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири за суму 15200 грн., яка була передана ОСОБА_6 до підписання договору. Письмового доказу отримання грошей не має. У задоволені позову ОСОБА_3 просила відмовити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, пояснивши що договору купівлі-продажу не було, а її покійний чоловік давав довіреність під заставу грошей, які позичив ОСОБА_5 у ОСОБА_4

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, пояснивши що є спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_6 Договір купівлі-продажу вважає недійсним, так як є зловмисна домовленість ОСОБА_4 з донькою. Довіреність батька давав під заставу грошей, які позичав ОСОБА_5 у ОСОБА_4, тобто фактично був договір позики, застави. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_14 в судовому засіданні від 05.07.2011 року позов не визнав в повному обсязі, підтримав позов ОСОБА_6, пояснивши що ОСОБА_6 надав довіреність ОСОБА_4 в забезпечення боргу ОСОБА_5 на його прохання. ОСОБА_4 позичила гроші ОСОБА_5 в розмірі 6000 доларів США про що написав розписку, яка знаходиться у ОСОБА_4 Дану розписку він бачив один раз при видачі довіреності. ОСОБА_6 не мав бажання продавати квартиру ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_1 Грошей за продаж квартири не отримував ні від ОСОБА_4, ні від ОСОБА_1 ОСОБА_6 проживав в квартирі зі своєю сім'єю та неповнолітню донькою. ОСОБА_4 вступила в зловмисний зговір з донькою. ЇЇ умисел в тому, що вона спочатку на підставі довіреності діяла як представник ОСОБА_6, а після продажу квартири, з'явилась до суду як представник своєї доньки ОСОБА_1 Що доказує її змову з донькою, так як ОСОБА_4 повинна була представляти інтереси ОСОБА_6, а не своєї доньки. Своїми діями вони порушили житлові права ОСОБА_6, так як він не має іншого житла, наміру продавати квартиру він не мав. ОСОБА_1 квартиру не бачила, квартира їй не передавалась і вона її не отримувала, також ОСОБА_6 грошей не передавали і він їх не отримував, тобто умови договору купівлі-продажу не відбулись. Волевиявлення ОСОБА_6 на продаж квартири відсутній, домовленостей між сторонами не було, тобто представник вийшов за рамки наданих йому повноважень, так як вона сама вирішила продати квартиру дочці. Фактично відбувся договір застави. ОСОБА_6 не бачив ОСОБА_1 жодного разу, а ОСОБА_4 один раз у нотаріуса при оформлені довіреності. Довіреність він передав ОСОБА_5, а той передав її ОСОБА_4 Також факт встановлений судовим рішенням не підлягає доказуванню, а саме те що між сторонами не було ніяких домовленостей.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_14 в судовому засіданні від 19.12.2014 року позов не визнав в повному обсязі, підтримав позов правонаступниці ОСОБА_6, надавши аналогічні пояснення.

Відповідач за вторинним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні від 05.07.2011 року позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, які є друзями, були потрібні гроші, а їй квартира, вони звернулись до неї, ОСОБА_5 запропонував їй купити квартиру ОСОБА_6 Тому 18.11.1999 року у нотаріуса були вона, ОСОБА_6, ОСОБА_5 і оформили на неї довіреність на квартиру. З ОСОБА_6 познайомилась у нотаріуса, якого представив ОСОБА_5 18.11.1999 року була в квартирі ОСОБА_6 22.11.1999 року вона віддала в кафе "Афаліна" гроші ОСОБА_6, розрахувавшись за квартиру в сумі 6000 доларів США, при цьому був присутній ОСОБА_5 Розписку не брала, так як у неї є довіреність. В присутності нотаріуса гроші не віддала, так як потрібно було подивитись квартиру. До 18.11.1999 року в спірній квартирі не була, ОСОБА_6 не бачила. Квартира складається з 4 кімнат і знаходиться на 1 поверсі, на той час її вартість складала 6000 доларів США. В спірній квартирі була неодноразово з ОСОБА_5 ОСОБА_6 жив один в квартирі. Договір купівлі-продажу не уклали відразу, так як їм потрібні були терміново гроші. З показаннями, які вона давала в 2000 році згодна частково. Зауваження на протокол судового засідання від 15.06.2000 року не подавала, рішення Южного міського суду Одеської області від 11.08.2000 року не оскаржувала. З ним згодна. Зараз каже правду. ОСОБА_5 звертався до неї з проханням позичити гроші, але чи позичала вона йому 6000 доларів вона не пам'ятає. Вона сплачувала комунальні послуги за спірну квартиру в 1999-2000 роках. А потім з 2002 року вже сплачував ОСОБА_6, так як він там мешкав.

Відповідач за вторинним позовом ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні від 19.12.2014 року позовні вимоги не визнала в повному обсязі та ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_20 у неї гроші не позичав. Що відбувалось в 1999 році не пам'ятає, що говорила суду не пам'ятає. В листопаді 1999 року познайомилась з ОСОБА_6, коли йому потрібно було продати квартиру. ОСОБА_5 запропонував придбати квартиру у ОСОБА_6, вона вирішила придбати квартиру для дочки за 6000 доларів США. 18.11.1999 року вони оформили довіреність, що б не сплачувати податок. 22.11.1999 року вона передала гроші ОСОБА_6 у нього вдома на кухні в розмірі 15200 грн. Дочка передала їй 15200 грн., а ОСОБА_6 6000 доларів, в які входять 15200 грн. Також ОСОБА_4 надала письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні вторинного позову посилаючись на те що дані вимоги вже розглядались судами та прийняті рішення.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнав в повному обсязі та пояснив, що він звернувся до ОСОБА_4 з проханням позичити кошти в розмірі 6000 доларів США, так як раніше вже звертався до неї з таким проханням. ОСОБА_4 сказала, що їй потрібні гарантії, тоді він попросив друга виступити гарантом та ОСОБА_6 погодився. У нотаріуса він познайомив ОСОБА_6 з ОСОБА_4 В кафе "Афаліна" ОСОБА_4 передала йому гроші в сумі 6000 доларів США на 1 рік під 7 %. За перший місяць він їй сплатив відсотки в сумі 700 доларів США, а на другий місяць попросив відстрочки. А ще через 2 місяці узнав, що квартира продана. ОСОБА_6 не мав наміру продавати свою квартиру нікому, так як іншого житла у нього не має, окрім того вона не коштувала 6000 доларів на той час. Потім він пропонував ОСОБА_4 повернути гроші в сумі 6000 доларів США, але вона відмовилась їх брати.

Третя особа ОСОБА_9 надала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що ОСОБА_6 звернувся до неї з проханням посвідчити від його імені довіреність на розпорядження його квартирою АДРЕСА_1, вказавши в неї право продажу, дарування, міни, застави, здачі в оренду або найом на ім'я ОСОБА_4 Нею перевірила дієздатність ОСОБА_6 шляхом бесіди, в ході розмови він поводив себе адекватно, мав свідому розумну поведінку, розумів значення своїх дій і правові підстави видачі довіреності. А також нею було роз'яснено ОСОБА_6 наслідки видачі довіреності, можливість її скасування, права повіреного - ОСОБА_4, яка мала можливість протягом трьох років на свій розсуд розпорядитися квартирою. Після чого ОСОБА_6 ознайомившись з проектом довіреності, підписав її в двох примірниках. Також повідомляє, що ОСОБА_6 збирається виступити гарантом за ОСОБА_5, який позичив у ОСОБА_4 гроші в сумі 6000 доларів США, як вказано в позові, їй не було відомо. Також просить справу розглянути за її відсутності.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а вторинний позов необхідно задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.08.2000 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, в зустрічному позові ОСОБА_6 - відмовлено (т.1 а.с.44-47). Яким встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 фактично ніякої угоди, передбаченої законом не було.

На це рішення ОСОБА_6 була надана касаційна скарга і ухвалою Одеського обласного суду від 19.12.2000 року касаційна скарга ОСОБА_6 задоволена частково, рішення суду від 11.08.2000 року у частині вимог про визнання втративши право користування жилим приміщенням і виселенням скасовано і справа в цій частині повернена на новий розгляд. Рішення суду у частині вимог про визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсним залишено без змін (т.1 а.с.69-71).

27.09.2001 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав ОСОБА_6 втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.99-99зв).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.09.2001 року скасовано, справа направлена на новий розгляд (т.1 а.с.121-122).

01.09.2005 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не чинити перешкод в здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1, виселити їх з усіма з ними проживаючими неповнолітніми особами з вказаної квартири та зобов'язати відділ паспортної реєстраційної і міграційної роботи Южненского МВ УМВС України в Одеській області зняти їх з реєстраційного обліку (т.1 а.с.173-174).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01.09.2005 року скасовано, справа направлена на новий розгляд (т.1 а.с.226-227).

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору застави укладеним, визнання недійсним договору доручення і відміну довіреності від 18.11.1999 року видану ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_4 з правом продажі квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.05.2006 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності об'єднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору застави укладеним, визнання недійсним договору доручення і відміну довіреності від 18.11.1999 року видану ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_4 з правом продажі квартири АДРЕСА_1 (т.2 а.с.69).

05.12.2006 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_16 не перешкоджати в здійсненні права власності квартирою АДРЕСА_1, виселити їх без надання іншої жилої площі з вказаної квартири та зобов'язати Южненський МВ УМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6 У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання укладеним договору застави, визнання недійсним договору доручення, відміни довіреності відмовити. (т.2 а.с.136-139).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2006 року скасовано, справа направлена на новий розгляд (т.2 а.с.210-212).

ОСОБА_6 був власником спірної квартири на підставі дублікату договору міни, виданого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 12.07.1995 року та зареєстрованого в Южненському МБТІ в реєстровій книзі №7пр під реєстровим №26, стор.12, 20.07.1995 року.

18.11.1999 року ОСОБА_6 видав ОСОБА_4 довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Южненского міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 на право розпорядження спірної квартири (т.1 а.с.9,28).

24.12.1999 року ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, наданої ОСОБА_6, продала ОСОБА_1 спірну квартиру, уклавши з нею нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири. Вищевказаний договір був зареєстрований у Южненському МБТІ 11.01.2000 року (т.1 а.с.4-4зв).

10.10.2002 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (т.2 а.с.94).

25.02.1992 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_16, що підтверджується свідоцтвом про народження (т.1 а.с.17, т.2 а.с.93,95)

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 15.06.2000 року, що позичила третій особі ОСОБА_5 в борг гроші в сумі 6000 доларів США. В забезпечення зобов'язання ОСОБА_6 дав їй генеральну довіреність на право продажу квартири, яку вони оформили 18.11.1999 року у нотаріуса. 23.11.1999 року вона передала ОСОБА_5 6 000 доларів США, які він пообіцяв повернути через 1 місяць. Борг ОСОБА_5 не повернув через місяць, так як у нього не було грошей, тоді вона пішла і оформила договір купівлі-продажу на свою доньку. До теперешнього часу борг не повернутий. Також погодилась повернути квартиру після повернення боргу (т.1 а.с.31-32, 41зв). Також ці обставини підтвердив представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_18 в своїй промові в судовим дебатах (т.1 а.с.41-42). Також ОСОБА_4 пояснювала, що ОСОБА_6 не знала, його привів ОСОБА_5, як особу яка віддає квартиру під залог в забезпечення займу в розмірі 6000 доларів США. Квартиру не бачила, у ОСОБА_6 вдома не була. Грошей від доньки за квартиру не отримувала, а переоформила квартиру на неї. Вартість квартири в розмірі 15200 грн. віддавати ОСОБА_6 не буде, так як позичила ОСОБА_5 6000 доларів США, які віддала йому, а не ОСОБА_6 (т.1 а.с.53).

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 21.08.2001 року, що позичила ОСОБА_6 в борг гроші. В забезпечення зобов'язання він дав їй генеральну довіреність. 23.11.1999 року вона передала ОСОБА_6 гроші. 23.12.1999 року ОСОБА_6 сказав, що грошей немає, і вона щоб перестрахувати себе переоформила квартиру на свою доньку (т.1 а.с.93).

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 16.06.2005 року, що в листопаді 1999 року ОСОБА_6 оформив на неї довіреність, так як вона позичала гроші в сумі 6000 доларів США на його прохання. 24.12.1999 року переоформила квартиру на свою доньку на підставі договору купівлі-продажу (т.1 а.с.169)

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 24.01.2006 року, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були потрібні гроші на ресторан, а їй була потрібна квартира, яку вона придбала за 6000 доларів США. Договір купівлі-продажу не оформлювала, так як у неї не було грошей. (т.1 а.с. 224).

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 28.11.2007 року, що 18.11.1999 року оформили генеральну довіреність, 22.11.1999 року передала ОСОБА_6 гроші за квартиру в сумі 6000 доларів США, вони була разом з ОСОБА_5. Чому не оформила договір купівлі-продажу 18.11.2014 року не може пояснити. У нотаріуса при оформлені довіреності передачу грошей оговорили, щодо ключів не оговорювали. В квартирі була в 1999 році, в ній 4 кімнати, велика кухня. Питала чи ні нотаріус про неявку ОСОБА_6 при укладенні договору купівлі-продажу, з яких причин не з'явився, не пам'ятає.

ОСОБА_4, яка діяла як представник позивача ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2007 року, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 друзі, їм були потрібні гроші, а їй квартира, тому оформили довіреність на квартиру, 22.11.1999 року передала 6000 доларів США ОСОБА_6. Договір купівлі-продажу не оформлювали, так як це дуже довгий процес, а їм швидко були потрібні гроші, вважає що придбала квартиру на підставі довіреності. Потім уточнила показання та сказала, що кошти передавала ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до оформлення довіреності бачила ОСОБА_6 один раз в кафе у ОСОБА_5, умови відчуження квартири з ОСОБА_6 обговорювала, бачила квартиру, яку їй показував сам ОСОБА_6. З ОСОБА_6 домовились, що він віддає гроші, а потім вона переоформлює квартиру. Від своїх показань на а.с. 31 т.1 вона не відмовляється, але чи говорила вона тоді правду не може сказати, так як минуло багато часу (т.2 а.с.197-198,209).

Позивач ОСОБА_1 пояснювала в судовому засіданні 15.06.2000 року, що в договорі вказана сума 15200 грн., гроші не передавала ОСОБА_4, так як вона її мати, якій потрібно було переоформити квартиру. При укладені договору купівлі-продажу ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 не були присутні. В квартирі не була, ОСОБА_6 не знає, ніяких умов з ним оговорювала. Оформленням займалась мати за довіреністю, так як за станом здоров'я вона особисто не могла (т.1 а.с.30-30зв, 52-53).

Відповідач ОСОБА_6 пояснював в судовому засіданні 15.06.2000 року, що 22.11.1999 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір займу, по якому ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_4 6000 доларів США на 1 рік з частковою виплатою щомісячно. Його квартира виступила гарантом позиченої суми. Він виступив поручителем виконання вимог договору з боку ОСОБА_5, оскільки у нього не було квартири і ОСОБА_4 хотіла гарантій (т.1 а.с.30зв-31).

Аналізуючи показання ОСОБА_4 суд бере до уваги показання, які вона надала 15.06.2000 року, так як вони мають не велику віддаленість в часі, а в судових засіданнях 19.12.2014 року та 05.07.2011 року вона плуталась в показаннях та посилалась на те, що не пам'ятає обставини, так як минув тривалий час, а також ці показаннями співпадають з показаннями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та самої ОСОБА_1

ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 з проханням позичити кошти, яка погодилась їх надати в разі отримання гаранту. Після чого ОСОБА_5 звернувся до свого друга ОСОБА_6 виступити гарантом та надати генеральну довіреність ОСОБА_4 на квартиру. 18.11.1999 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 зустрілись з ОСОБА_4 у нотаріуса. ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_6 з ОСОБА_4, після чого вони оформили довіреність на розпорядження квартирою з правом продажу. 22.11.1999 року ОСОБА_4 передала 6000 доларів США ОСОБА_5 в борг на 1рік.

Тобто фактично між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, а між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір застави.

Відповідно до ст.58 ЦК України (1963 року) недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до п.14 Постанови ПВСУ №3 від 28.04.1978 року про судову практику в справах про визнання угод недійсними встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст. 58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони мали на увазі.

Сторони цієї угоди не мали волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу квартири.

Довіреність на право розпорядження квартирою, договір купівлі-продажу укладені з метою приховати іншу угоду, яка мала місце між сторонами, а саме договір застави.

ОСОБА_4 при укладені договору купівлі-продажу діяла на підставі довіреності та представляла інтереси ОСОБА_6, але в довіреності щодо грошей отриманих за продаж квартири нічого не зазначено. Розпоряджатися цими грошима ОСОБА_6 не уповноважував ОСОБА_4

Продавець ОСОБА_6 грошей за продану квартиру не отримував. Пояснити яку саме суму ОСОБА_4 передала йому не змогла, спочатку надавала пояснення що передала 22.11.1999 року гроші в сумі 6000 доларів ОСОБА_6 в кафе "Афаліна", потім пояснила що передала гроші в сумі 15200 грн. на кухні в квартирі ОСОБА_6, при цьому ніхто не був присутній. Потім уточнила, що передала свої гроші в гривнях на кухні в сумі 15200, які входили в суму 6000 доларів США ОСОБА_6 за купівлю квартири її донькою.

Строки звільнення квартири ОСОБА_6 не обговорювались сторонами, ключі від квартири не передавались. Також не обговорювалось сторонами питання щодо укладення попереднього договору купівлі-продажу для того щоб вистачило часу зібрати документи на квартиру.

Відповідно до ст.224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином вимоги, передбачені ст.224 ЦК України (1963 року) сторонами не виконані.

Відповідно до ст.48 України (1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимога закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

В зв'язку тим, що за договором купівлі-продажу від 24.12.1999 року сторонами нічого не передавалось, не заявлялась вимога про повернення майна чи грошей.

Відповідно до п.5 Постанови ПВСУ №3 від 28.04.1978 року про судову практику в справах про визнання угод недійсними за правилами ст.48 ЦК угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції.

Відповідно до п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 18.06.1994 року, в редакції яка діяла на час складання договору купівлі-продажу, якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, доручення, заяву чи інший документ, за його дорученням і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, доручення, заяву чи інший документ може підписати інший громадян. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи доручення не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено.

Відповідно до п.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 18.06.1994 року, в редакції яка діяла на час складання договору купівлі-продажу, нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними.

Договір купівлі-продажу складений з порушенням п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, так як у посвідчувальному написі не зазначена причина особистої неявки ОСОБА_6 до нотаріуса.

Вимога про визнання угоди недійсною може мати місце і після смерті громадянина, який був її учасником. Такі вимоги можуть бути заявлені спадкоємцями померлого.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК України (1963 року) угода, укладена внаслідок зловмисної представника однієї сторони з другою стороною, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Відповідно до п.12 Постанови ПВСУ №3 від 28.04.1978 року про судову практику в справах про визнання угод недійсними при вирішенні позові про визнання угоди недійсною на підставі ст.57 ЦК суди повинні мати на увазі, що такі вимоги можуть бути задоволені при доведені фактів зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною.

Представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю і має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною, якщо діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Тобто можна визнавати недійсним правочин, якщо існувала зловмисна домовленість представника однієї сторони з другою стороною, а не домовленість між самими сторонами.

Згідно договору позики ОСОБА_7, взяв на себе зобов'язання про повернення грошей в сумі 6000 доларів США до 18.11.2000 року, а ОСОБА_4 зобов'язалась до цього часу не приймати ніяких дій щодо наданої їй в заставу квартири. Однак скориставшись довірою і зловживаючи цією довірою до збігу часу встановленого за договором позики зробила відчуження належної ОСОБА_6 квартири, уклавши 24.12.1999 року договір купівлі-продажу з донькою ОСОБА_1 При укладені договору купівлі-продажу ОСОБА_4 діяла на підставі довіреності, в якій не вказано щодо грошей отриманих за продаж квартири. ОСОБА_6 не уповноважував ОСОБА_4 розпоряджатися цими грошима, привласнювати їх собі. ОСОБА_6 грошей за продаж квартири не отримував, ОСОБА_1 до сьогоднішнього часу не отримала квартиру, таким чином вимоги передбачені ст.224 ЦК України в редакції 1963 року, не виконані в повному обсязі. При укладенні угоди застави сторони не мали наміру продавати квартиру ОСОБА_6 ОСОБА_4 не мала права продавати квартиру, оскільки ОСОБА_5 не відмовлявся і не відмовляється від своїх зобов'язань перед ОСОБА_4 по поверненню позики і готовий погасити суму боргу, але ОСОБА_4 відмовляється отримувати гроші, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 може вже тільки викупити квартиру у її дочки за більшу суму грошей. Враховуючи, що договір позики укладався на рік, то ОСОБА_4 до цього строку не мала права пред'являти до ОСОБА_6 ніякі вимоги і тим більш продавати квартиру, але вона продала квартиру до фактичного збігу строку на повернення їй боргу ОСОБА_5 ОСОБА_4 вступила в зловмисний зговір з донькою. ЇЇ умисел в тому, що вона спочатку на підставі довіреності діяла як представник ОСОБА_6, а після продажу квартири, з'явилась до суду як представник своєї доньки ОСОБА_1 Що доказує її змову з донькою, так як ОСОБА_4 повинна була представляти інтереси ОСОБА_6, а не своєї доньки. ОСОБА_4 отримала вигоду уклавши договір купівлі-продажу квартири, так як в той час чотирьох кімнатна квартира не коштувала 6000 доларів США.

Доводи ОСОБА_4 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 так як вже є рішення між тими самими сторонами, з тих самих позовних вимог та з тих підстав, суд не може прийняти до уваги, так як після набрання рішенням суду законної сили сторони позбавлені права заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а позовні вимоги ОСОБА_6 заявив з інших підстав, тому він не втрачає процесуальне право звернутись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 недійсним, але з інших правових підстав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення необхідно відмовити, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за участю третьої особи ОСОБА_5 необхідно задовольнити, визнавши договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24.12.1999 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, та посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 зареєстрований в реєстрі під №2093 недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за участю третьої особи ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 24.12.1999 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, та посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 зареєстрований в реєстрі під №2093 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Асанова