Провадження № 2/522/8597/14
18 грудня 2014 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі -Герасименко Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації та реєстрації фізичних осіб Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач 23.09.2014 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації та реєстрації фізичних осіб Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та зняття відповідачки з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову, вказує, що на підставі договору дарування від 23.12.2000р. він є власником 284/1000 частини квартири АДРЕСА_1, в 2009 році він уклав шлюб з ОСОБА_2 та з 03.03.2010 року зареєстрував відповідачку в цій квартирі. На даний час відповідачка в квартирі не мешкає приблизно два роки, але зареєстрована в ній, речей належних їй в квартирі немає, також вона не сплачує за комунальні послуги, в наслідок чого втратила право користування житлом.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що відповідачка його колишня дружина, рішенням суду від 26.11.2014р. їхній шлюб розірвано. Одного разу вони посварилися і вона в березні 2013 року поїхала до матерів в Придністров'я, а потім він дізнався від інших людей, що вона поїхала працювати до Росії, з тих пір він про неї нічого не знає, він її не виганяв, вона сама зібрала речі та пішла з дому, це його квартира, спільних дітей у них не має.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 284/1000 частини квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 03.12.2000 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 11.02.2001р. под. № 291 стр.186 кн.366 пр. (а.с. 6).
06.03.2009 року позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого повторно Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 19.08.2014 року. (а.с. 5).
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад родини та про прописку) дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» від 21.08.2014р., в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_1, на якого відкрито особовий рахунок на кімнату житловою площею 24,75 кв.м. та дружина власника кімнати ОСОБА_2.(а.с. 7а)
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм Майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право члена сім'ї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається членом сім'ї власника житла.
Судом встановлено, що подружні стосунки припинені з кінця 2012 року, та відповідачка з 2013 року не проживає за місцем реєстрації, що також підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу.
Враховуючи, що відповідачка оплату комунальних платежів не здійснює, фактично в квартирі позивача не проживає більше двох років, тим самим порушуючи право власності позивача, оскільки він не може вільно розпоряджатися своїм майном.
Щодо позовних вимог про скасування реєстрації відповідача, то у їх задоволенні суд відмовляє у зв'язку з тим, що зазначена вимога стосується порядку виконання рішення суду.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог у частині визнання ОСОБА_2 втратившою право користування житловим приміщенням, вважає їх обґрунтованими і доведеними та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 150,156 ЖК України; ст.ст. 1, 3, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.3,4,10, 11,15, 58, 60, 61, 88 ч.1, ч.4 169, 208, 209, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, , суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації та реєстрації фізичних осіб Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

18.12.2014