Справа №521/8617/14-ц
Провадження № 2/521/5090/14
11 грудня 2014 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїка Д.Я.,
при секретарі судового засідання Дукіній Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про зворотну вимогу (регресу) до винної особи, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась Військова частина НОМЕР_1 із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, зазначаючи, що 16 квітня 2002с року, керуючи закріпленим за ОСОБА_1 службовим автомобілем УАЗ-469 в/н НОМЕР_2 , що є державним військовим майном та знаходиться в оперативному управлінні військової частини НОМЕР_3 , порушивши п. 16.12 ПДР, в результаті чого у місті Одеса на перехресті рівнозначних доріг вул.. Ячинського і провул. Орликова, не надав дорогу рухаючому праворуч автомобілю та скоїв наїзд на автомобіль «Фіат-Уно`д/н НОМЕР_4 , який належить громадянину ОСОБА_2 на праві власності, в результаті чого вказаний автомобіль отримав технічні пошкодження.
26.06.2011 року військової частиною було сплачено на користь громадянина ОСОБА_3 суму відшкодування у розмірі 3906, 88 грн., яке позивач просить суд стягнути з відповідача.
Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Але від нього до суду була подана заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню.
З рішення Військового місцевого суду Одеського гарнізону від 12.09.2002 року вбачається, що військову частину НОМЕР_5 (в/ч НОМЕР_3 ), як власника підвищеної небезпеки-автомобіля ВАЗ-469 в/н НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 було зобов`язано сплатити 3906, 88 грн., у якості відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Згідно ст. 1166 ЦК України, шкода відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Оскільки джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, то відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, згідно чинного законодавства України, відповідач, як особа винна в нанесенні шкоди, зобов`язаний був, відшкодувати матеріальні збитки, нанесенні власнику автомобіля «Фіат-Уно`д/н НОМЕР_4 , який належить громадянину ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Оскільки джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, то відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Ця ж позиція дістала своє відображення і у судовій практиці. Так, в абзаці 2 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року N 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди вказано, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, відповідно до чинного законодавства України, реалізація права регресної вимоги можлива лише тільки після виплати відшкодування.
Виплата позивачем відшкодування підтверджується роздавальною відомістю № 41 від 26.06.2011 року.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання відшкодування може призвести до зменшення надходжень до бюджету, так як в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України,-
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про зворотну вимогу (регресу) до винної особи задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_6 , що мешкає за адресою: с. Олександрівна, Красноокнянський район, Одеської області, суму шкоди у розмірі 3906 (три тисячі дев`ятсот шість) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_6 , що мешкає за адресою: с. Олександрівна, Красноокнянський район, Одеської області на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Д.Я. Роїк