Провадження № 2/127/7234/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2014 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Кашпрука Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики

Позов мотивований тим, що 01.08.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, в усній формі було укладено договір позики на загальну суму чотириста десять тисяч гривень. На підтвердження укладення договору позики позивачем надано розписку від 01.08.2014 року про отримання ОСОБА_3 відповідних коштів. За умовами розписки строк повернення позики був визначений сторонами не пізніше 01 жовтня 2014 року. Відповідач у встановлений строк борг не повернула, зобов'язання не виконала.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

Протокольною ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2014 року до початку розгляду справи по суті, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі.

В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, щодо задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно розписки від 01 серпня 2014 року складеної та підписаної ОСОБА_3, остання позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 410 000,00 ( чотириста десять тисяч) грн.

За умовами вказаної вище розписки ОСОБА_3 зобов'язувався повернути позивачу суму позики в строк до 01 жовтня 2014 року.

В порушення умов зазначеної розписки відповідач борг не повернула.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до положень статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання підлягають виконанню у строки, встановлені договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене та враховуючи безумовне визнання відповідачкою ОСОБА_3 позову у повному обсязі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 410 000, 00 (чотириста десять тисяч гривень 00 коп.).

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 31, 58, 60, 88, 174, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, борг за договором позики від 01.08.2014 року в сумі 410 000, 00 ( чотириста десять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, 3 654,00 грн. в рахунок понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів після його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: