Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2014 Справа №607/20020/14-ц
Тернопільський міськрайонний Тернопільської області суду в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишковицької сільської ради, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, звернулась в суду із позовною заявою до відповідача Мишковицької сільської ради про визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позові вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними побудовами та спорудами (будинковолодіння). Цю частку успадкувала його дружина і мати позивачки - ОСОБА_3, однак своїх спадкових прав не оформила і ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частини вказаного будинковолодіння. Єдиним спадкувальником за заповітом цього майна є позивачка. Звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивачці було відмовлено оскільки право особистої власності на житловий будинок, видане на колгоспний двір, який поділений на п'ять членів цього двору, що суперечить інформаційній довідці про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, де вказано, що будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за шістьма особами, по 1/6 частині за кожною особою.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та з мотивів, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву в якій клопоче про розгляд справи за його відсутності та зазначає, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

З довідки № 903 від 12 листопада 2014 року, виданої виконкомом Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що станом на 01 липня 1990 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 було колгоспним двором і його членами були ОСОБА_4 (голова двору), ОСОБА_3 (його дружина), ОСОБА_1 (його дочка), ОСОБА_5 (його зять), ОСОБА_6 (його внучка), ОСОБА_7 (його внучка).

Вказане майно було створено до 15 квітня 1991 року, що стверджується фотокопією інформаційної довідки № 223 від 07 липня 2014 року, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09 серпня 1991; актовий запис № 18 здійснена у Мишковицькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України, котрі він виклав у своїй Постанові № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи принцип рівності часток усіх членів колгоспного двору, та зважаючи на те, що у суду відсутні відомості, що хто небуть із членів колгоспного двору втратив право на частку у його майні, до спадщини, котра відкрилась після смерті ОСОБА_4 входила 1/6 частини вказаного будинковолодіння.

На момент відкриття спадщини, тобто 09 серпня 1991 року, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 р.)

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, а отже має місце спадкування за законом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.)

Отож, після смерті ОСОБА_4 було два спадкувальники першої черги: це його дружина ОСОБА_3 та дочка - ОСОБА_1 Котрі в рівних частках отримали право на цю спадщину, тобто по 1/12 (1/6 : 2) кожна.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР)

Таким чином, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, спадщину після померлого, ОСОБА_4 прийняли його дружина, котра в результаті отримала 1/4 (1/6 + 1/12) та дочка ОСОБА_1 частка якої також склала 1/4 (1/6 +1/12) зазначеного будинковолодіння.

Однак ні мати ні дочка своїх спадкових прав на 1/12 частину вказаного будинковолодіння не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06 січня 2014 року, виданим Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 01.

На момент відкриття спадщини, тобто 04 січня 2014 року, діяв і продовжує діяти Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року (далі - ЦК України) і саме ним регулюються спірні правовідносини у частині, що стосується прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Після смерті останньої відкрилась спадщина, до якої, окрім іншого, входить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1, загальною прощею 67,4 мІ (житловою - 39,7 мІ) з надвірними побудовами та спорудами.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 28 лютого 2005 року секретарем Мишковицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської, згідно якого належний їй на паві особистої власності житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла позивачці.

У подальшому позивачка, звернулась до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом, однак постановою останнього № 2615/02-14 від 18 листопада 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії оскільки право особистої власності на житловий будинок, видане на колгоспний двір, який поділений на п'ять членів цього двору, що суперечить інформаційній довідці про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації, де вказано, що будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за шістьма особами, по 1/6 частині за кожною особою.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд прийшов до переконання, що позивачка набула право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, з яких 1/12 частка після смерті батька - ОСОБА_4, а 1/4 - після смерті матері ОСОБА_3 однак можливості оформити на нього право власності та розпоряджатись ним позивачка позбавлена. Таке порушене право ОСОБА_1 слід захистити шляхом визнання права власності на зазначене спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 549, 529 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1268,1270, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідетн. № НОМЕР_1) право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, з якої:

· 1/12 частка - в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а

· 1/4 частина - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько