Справа № 603/886/14-ц
Провадження №2-о/603/24/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Осиф Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, з урахуванням змін до заяви, про встановлення факту батьківства померлого 1952 року ОСОБА_4 відносно дочки ОСОБА_1, яку протягом життя називали іменем «ОСОБА_1». У заяві посилається на те, що приблизно з 1948-1949 року її мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, перебуваючи у церковному шлюбі. За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась дочка - заявниця ОСОБА_1. Однак у свідоцтві про народження містяться дані лише про її матір - ОСОБА_6, відомості про батька відсутні. Крім того, у свідоцтві про народження заявник записана як «ОСОБА_1», хоча всі називали її іменем «ОСОБА_1». За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини і ніколи не заперечував вказаного факту. Проте в 1952 році він помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати - ОСОБА_6 У свідоцтві про смерть матері вказано прізвище «ОСОБА_6», оскільки її вважали законною дружиною ОСОБА_4 А тому заявниця просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно дочки ОСОБА_1, яку протягом життя називали іменем «ОСОБА_1». Даний факт необхідно встановити для оформлення спадщини після померлого 1993 року ОСОБА_2

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала повністю. У судовому засіданні 17.12.2014 року ОСОБА_1 зазначила, що її батьки ОСОБА_6 і ОСОБА_4 у 1949 році уклали церковний шлюб, однак жодні записи не збереглись. В органах РАЦСу їхній шлюб не був зареєстрований, але прізвище її матері всі знали як «ОСОБА_6» та вважали дружиною ОСОБА_4 Також заявниця ствердила, що з самого народження і по сьогоднішній час всі її називають по імені «ОСОБА_1».

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, проти задоволення заяви не заперечили. У судовому засіданні 17.12.2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтвердили, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_4, родичі та знайомі називають її по імені «ОСОБА_1».

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС).

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім'єю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.10.1951 року заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У даному свідоцтві про народження у графі мати вказано - ОСОБА_6, у графі батько - відомості відсутні, що підтверджується витягом із актового запису про державну реєстрацію народження №26 від 22.09.1951 року, складеного Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1» (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 10.11.1973 року).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області складено актовий №1, що вбачається із Витягу з Державного реєстру актів громадянського стану про смерть від 12.12.2014 року.

Таким чином, при вирішенні даної заяви необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб і сім'ю Української РСР (в ред.1969 року).

Відповідно до ст.53 КпШС при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У судовому засіданні 17.12.2014 року заінтересована особа ОСОБА_2, двоюрідна сестра заявниці, ствердила, що ОСОБА_1 дійсно є дочкою ОСОБА_4, вона часто навідувалась до їхнього дідуся і бабусі, які визнавали останню своєю онукою та називали її іменем «ОСОБА_1». Вказане також підтвердила і ОСОБА_3 - заінтересована особа, яка також являється двоюрідною сестрою заявниці, додавши, що вона добре пам'ятає весілля ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що зОСОБА_6 були подругами ще зі школи, на їхньому весіллі була дружкою, також була присутня під час хрещення дитини ОСОБА_1. Батьки заявниці ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали разом як подружжя, ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_1 На оглянутих у судовому засіданні фотознімках, що долучені до матеріалів справи, вказала на подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_4, з чим погодились заявник і заінтересовані особи.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 зазначила, що у її батька ОСОБА_4 було ще два брати - ОСОБА_10, який помер 1983 року, та ОСОБА_2 (помер 1993 року). Останні роки життя ОСОБА_2 проживав у Канаді. Ще за життя він склав заповіт на ім'я заявниці та її двоюрідних сестер ОСОБА_2, ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 не вказано відомостей про батька, остання не може підтвердити родинні відносини з її дядьком ОСОБА_2, який помер у 1993 році. Крім того у заповіті, складеному померлим ОСОБА_2, ім'я заявниці зазначено «ОСОБА_1»(оскільки таким іменем її всі називають), що не відповідає імені, записаному у документах, які посвідчують її особу - «ОСОБА_1». Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно дочки ОСОБА_1 необхідне заявниці для оформлення спадщини після померлого 1993 року ОСОБА_2

Наведене в судовому засіданні підтвердили також і заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За вказаних обставин, суд вважає доведеним факт батьківства померлого 1952 року ОСОБА_4 відносно дочки ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_1, яку протягом життя називали іменем «ОСОБА_1» та приходить до переконання, що встановлення вказаного факту відповідатиме інтересам заявниці, забезпечить реалізацію її законних прав, зокрема права на оформлення спадщини, а тому слід встановити факт, що має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213-215, 256, 259 ЦПК України, ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт батьківства померлого 1952 року ОСОБА_4 відносно дочки ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Зубрець Бучацького району Тернопільської області, яку протягом життя називали іменем «ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. Г. Гудкова