КОТОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/721/14-ц
Провадження № 2/505/593/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2014 року м. Котовськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Н.В.

при секретарі - Шершун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Котовськ Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділення його в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив провести розподіл спільного майна подружжя, придбаного за час проживання у шлюбі між ним та відповідачем ОСОБА_2, з 17.05.1997 року він знаходиться з відповідачем з зареєстрованому шлюбі. З 1997 року він з дружиною проживав у квартирі яка належить матері його дружини - ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Позивач стверджує, що не маючи свого житла вони проживали у вказаній квартирі на правах власників, сплачували комунальні послуги, проводили ремонти у квартирі.

Позивач стверджує, що на час звернення з позовом він проживає окремо від позивача та фактично шлюбні відносини між ними припинені, та він проживає у гуртожитку для військовослужбовців.

Позивач стверджує що за час проживання у шлюбі ними як подружжям було зроблено ремонтні роботи у вказаній квартирі 17 700 гривень. А всього придбано майна на суму 133 170 гривень.

Позивач у позовній заяві просив суд розділи майно придбане за час проживання у шлюбі, витребувавши у ОСОБА_2 його особисті речі золотий ланцюжок вагою 6 грам вартістю 3000 гривень та золоту каблучку вагою 5 грам, вартістю 2500 гривень. Виділити йому у власність автомобіль НОМЕР_1 вартістю 42 909 гривень, болгарку (кутову шліфувальну машинку) вартістю 300 гривень, перфоратор (дриль ударний) вартістю 360 гривень та міні мийку вартістю 900 гривень, а всього на загальну суму 44 469 гривень.

Відповідачу ОСОБА_2 просив виділити:

- меблеву стінку МДФ коричневого кольору вартістю 3500 гривень;

- куток м'який вартістю 2100 гривень;

- диван дитячий вартістю 900 гривень;

- меблеву стінку дитячу вартістю 700 гривень;

- кухонний диван кутовий зі столом та 4 стільцями вартістю 3000 гривень;

- прихожу з дзеркалом вартістю 2500 гривень;

- шафу для одежі вартістю 700 гривень;

- стіл письмовий з офісним кріслом вартістю 600 гривень;

- пенал для одягу вартістю 200 гривень;

- пральну машину вартістю 2300 гривень;

- відеокамеру касетну вартістю 700 гривень;

- відеокамеру цифрову вартістю 2200 гривень;

- фотоапарат цифровий вартістю 750 гривень;

- телевізор марки LG вартістю 750 гривень;

- телевізор марки ДЕУ вартістю 750 гривень;

- комп'ютер вартістю 1600 гривень;

- монітор вартістю 1200 гривень;

- магнітофон касетний вартістю 300 гривень;

- пилосос вартістю 300 гривень;

- холодильник вартістю 1600 гривень;

- мікрохвильову піч вартістю 800 гривень;

- електричну м'ясорубку вартістю 700 гривень;

- електричну соковижималку вартістю 1000 гривень;

- грошові кошти у сумі 7000 доларів США;

- ДВД програвач вартістю 450 гривень;

- принтер вартістю 900 гривень;

- кронштейн вартістю 900 гривень;

- сканер вартістю 300 гривень.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, телефоном повідомив про неможливість явки у судову засідання, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити частково, виділивши йому ? частину автомобіля ВАЗ 2115, д/з НОМЕР_1 та витребувати у відповідача його золоті прикраси.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково.

Заслухавши доводи та пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба ) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

До нормативно-правових актів які регулюють порядок поділу майна подружжя відноситься і Постанова пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», (далі - ППВС України № 11 від 21.12.07 p.). Пункт 23 ППВС України № 11 від 21.12.07 p., дає роз'яснення згідно з яким спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

З зазначеного витікає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будинки, квартири та інші об'єкти, які належать подружжю.

Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 24.04.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділення його в натурі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання щодо визначення вартості ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 та вартість побутової техніки, придбаної подружжям ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 22.05.2014 року у зв'язку із не проведенням в строки вказаної експертизи сторонами, поновлено провадження по справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставідоказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69, 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вартість транспортного засобу ВАЗ 2115 д/з НОМЕР_1 згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 26.12.2013 року складає 42 909 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 до суду не надано переконливих та достовірних доказів, щодо накопичення з відповідачем ОСОБА_2 заощаджень на суму 7000 доларів США.

Архівна довідка б/н щодо сум заробітку ОСОБА_1 за період з травня 2004 року по лютий 2005 року жодним чином не відображує про наявність на час звернення із позовом до суду суми 7000 доларів США у відповідача.

Ствердження ОСОБА_1 щодо існування суми заощадження 7000 доларів США, не знайшли свого відображення в судових засіданнях та позивач не надав суду доказів, що зазначена сума перебуває у його дружини.

Статтею 212 ЦПК України передбачено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділення його в натурі - задовольнити частково.

Провести розподіл спільно майна подружжя ОСОБА_2, згідно якого,

ОСОБА_1 виділити автомобіль НОМЕР_1 вартістю 42 909 гривень, болгарку (кутову шліфувальну машинку) вартістю 300 гривень, перфоратор (дриль ударний) вартістю 360 гривень та міні мийку вартістю 900 гривень, а всього на загальну суму 44 469 гривень.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 особисті речі: золотий ланцюжок вагою 6 грам вартістю 3000 гривень та золоту каблучку вагою 5 грам.

Виділити ОСОБА_2 - меблеву стінку МДФ коричневого кольору вартістю 3500 гривень; куток м'який вартістю 2100 гривень; диван дитячий вартістю 900 гривень; меблеву стінку дитячу вартістю 700 гривень; кухонний диван кутовий зі столом та 4 стільцями вартістю 3000 гривень; прихожу з дзеркалом вартістю 2500 гривень; шафу для одежі вартістю 700 гривень; стіл письмовий з офісним кріслом вартістю 600 гривень; пенал для одягу вартістю 200 гривень; пральну машину вартістю 2300 гривень; відеокамеру касетну вартістю 700 гривень; відеокамеру цифрову вартістю 2200 гривень; фотоапарат цифровий вартістю 750 гривень; телевізор марки LG вартістю 750 гривень; телевізор марки ДЕУ вартістю 750 гривень; комп'ютер вартістю 1600 гривень; монітор вартістю 1200 гривень; магнітофон касетний вартістю 300 гривень; пилосос вартістю 300 гривень; холодильник вартістю 1600 гривень; мікрохвильову піч вартістю 800 гривень; електричну м'ясорубку вартістю 700 гривень; електричну соковижималку вартістю 1000 гривень; ДВД програвач вартістю 450 гривень; принтер вартістю 900 гривень; кронштейн вартістю 900 гривень; сканер вартістю 300 гривень, а всього на загальну суму 31700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості спільного нажитого майна 12 769 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Бондаренко