Провадження № 2-н-666/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-майстер» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2014 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ТОВ «Арт-майстер» грошових коштів в сумі 42146,37 грн., з яких: 25143,36 грн. - нарахована, але не виплачена сума заробітної плати за червень-липень 2014 року, 17003,01 грн. - загальнообов'язкові платежі до бюджету.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суддя вважає, що в прийнятті заяви про видачу судового наказу повинно бути відмовлено, виходячи з наступного.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

Відповідно до вимог ст. 100 ЦПК України, суддя приймає рішення про відкриття провадження за відсутності підстав для повернення заяви про видачу судового наказу та для відмови у її прийнятті.

Пункт 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України встановлює, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2012 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз'яснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з наданих заявником матеріалів, ТОВ «Арт-майстер» визнає вимоги заявника лише в частині, а саме в розмірі 25143,36 грн. нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати за червень-липень 2014 року, що підтверджується листом ТОВ «Арт-майстер» від 12.08.2014 №01.1-230.

Враховуючи викладене вище, суддя із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачає спір про право, а тому приходить до висновку про відмову у її прийнятті.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-майстер» нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: