Справа № 212/9603/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ваврушак Н.М. секретаря Плотнікової Т.Б., за участю сторін, представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 ним 14.05.2013 року було складено заповіт, за яким він призначив спадкоємцем усього свого майна ОСОБА_6, 04.05.2001 року, опікуном якої є ОСОБА_2 Вказаний заповіт складено під час перебування на стаціонарному лікуванні у Криворізькій міській лікарні №5. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 за життя тривалий час зловживав спиртними напоями. У зв'язку з чим за станом здоров'я та неадекватної поведінки він знаходився на обліку в період з 22 квітня 2013 року по 17 травня 2013 року. ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні № 2 Криворізької міської лікарні № 5 з діагнозом: цироз печінки змішаної етіології, прогресуюча течія, порушення функції печінкових клітин III ст., а також ОСОБА_5, перебував на обліку у Криворізькому обласному комунальному закладі «Психоневрологічний диспансер».

З огляду на те, що він перебував на лікуванні, зловживав алкогольними напоями, позивач вважає, що укладаючи спірний заповіт, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, у зв'язку з чим заповів своє майно сторонній людині, з якою він не перебував у сімейних стосунках.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти позову, так як померлий ОСОБА_5 був чоловіком її померлої доньки ОСОБА_8 шлюб було зареєстровано в 2008 року, в них є донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча він не зазначений батьком дитини в свідоцтві про її народження, але є її біологічним батьком. Відповідача по справі - ОСОБА_9 є опікуном над малолітньою онукою. Вона здійснювала догляд на зятем, доглядала його у лікарні. На прохання ОСОБА_5 запросила нотаріуса у лікарню для складання заповіту, але за станом здоров'я він не зміг його підписати і тоді нотаріус роз'яснив право у приступності двох свідків при посвідченні заповіту та свідка для підписання заповіту. Померлий ОСОБА_5 не мав ніяких відхилень у психічному стані, він мав фізичні вади, а саме не міг писати, читати, йому важко було сидіти та ходити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, пояснення свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2013 року ОСОБА_5 склав заповіт, в якому на випадок смерті зробив таке розпорядження - спадкоємцем усього майна, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, із з чого б не складалось, а також все те, що буде за законом мати право, заповів ОСОБА_6, 04.05.2001 року, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.32).

Як видно з висновку судово-психіатричної експертизи № 151 від 06.10.2014 року - ОСОБА_5 на момент складання заповіту розумів значення своїх дій та міг ними керувати. (а.с.109).

Спірний заповіт 14.05.2013 року був посвідчений приватним нотаріусом у присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 та підписаний за ОСОБА_5 - ОСОБА_12, відповідно до ст. 1253 ЦК України (а.с.37).

Так, свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює лікарем терапевтичного відділення № 2 Криворізької міської лікарні № 5, де проходив лікування ОСОБА_5, однак про стан його здоров'я нічого не може сказати. Крім того, не може сказати, що викладено у виписці, так як не пам'ятає його особисто.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11, кожний окремо вказали, що вони були присутні при складанні ОСОБА_5 заповіту. Він погано говорив, не міг писати, йому важко було читати. Вони вголос прочитали йому текст заповіту та ОСОБА_12 підписала заповіт від імені ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_14, ОСОБА_15 суду доповіли, що вони родичі позивача ОСОБА_4, знали особисто померлого ОСОБА_5, з приводу його психічного стану нічого сказати не можуть.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вказаний заповіт був складений у відповідності до вимог ст. 1247, 1253 ЦК України.

Статтею 1257 ЦК України визначені підстави для визнання заповіту недійсним, а саме: заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивач, представник позивача не надали суду доказів того, що заповідач на момент його складання не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними чи заповіт складено з порушенням встановлених вимог.

Таким чином, судом не встановлено зазначених у ст. ст. 225, 1257 ЦК України підстави для визнання заповіту недійсним.

Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України та відносить їх за рахунок позивача.

На підставі ст.ст.225, 1247, 1257 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. М. Ваврушак