Номер провадження: 22-ц/785/9933/14
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

при секретарі - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

встановила:

Позивачі звернулися з позовом до суду про надання їм додаткового терміну для прийняття спадщини у порядку ст. 1272 ЦК України після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивач пропуск строку для прийняття спадщини пояснював роз'їздним характером своєї роботи (він працював на Одеській залізниці) а позивачка проживає в іншій області, а також взаємно неприємними стосунками зі своїм братом ОСОБА_5, (помер ІНФОРМАЦІЯ_2), який не дозволяв їм користуватися спадковим майном, оскільки після смерті матері залишився мешкати у будинку померлої.

Відповідачка позов не визнала, стверджуючи, що новий ЦК України, що діє з 01 січня 2004 року, вимагає, на відміну від ЦК України 1963 року, обов'язкове надання відповідної заяви нотаріусу для прийняття спадщини. Причини не подання позивачами такої заяви нотаріусу вважала неповажним; догляд та користування спадковим майном ОСОБА_5 здійснював виключно її рідний батько ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після смерті якого вона і приймає спадщину.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати це рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому вона мала трьох дітей, синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і доньку ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1, яку в порядку ст. 1268 п.3 ЦК України фактично успадкував ОСОБА_6 (батько відповідачки), оскільки і до смерті своєї матері ОСОБА_5 і після неї, залишався мешкати у спадковому житловому будинку, користуватися ним, обробляв земельну ділянку, ніс всі витрати по утриманню житла, а після його смерті, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 це продовжувала робити його рідна донька, відповідачка по справі. Але, при цьому ні він, ні позивачі у встановлений законом 6-ти місячний термін після смерті матері не звернулися до нотаріуса з заявами про своє право на спадщину. Тим більше, що за твердженнями позивача після смерті матері, позивачі на сімейній раді вирішили залишити спадщину своєму брату, ОСОБА_5, який фактично і мешкав разом з їх матір'ю, і лише після смерті ОСОБА_6 між сторонами виник спір про розподіл спадкового майна ОСОБА_5

Згідно положень ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважних підстав, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для прийняття спадщини, тобто для подачі нотаріусу відповідної заяви.

При вирішенні справи про призначення додаткового строку для надання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, які причини можна вважати поважними для поновлення такої процесуальної дії.

Такими причинами слід вважати: тривала хвороба спадкоємця, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання у місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі України тощо.

Судом дійсно не можуть бути визнанні поважними причинами такі причини пропуску строку, як юридична необізнаність, похилий вік, непрацездатність, несвідомість про існування заповіту, не визначення спадкоємцями особи, що буде приймати спадщину, відсутність коштів для приїзду до місця прийняття спадщини, кліматичні умови тощо.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що роз'їздний характер роботи позивача, мешкання ОСОБА_3 в іншому місці, їх взаємонеприємні стосунки з братом ОСОБА_6, ніяк не перешкоджали позивачам у встановлений законом термін звернутися до нотаріуса (враховуючи дуже тривалий термін для здійснення визначеної процесуальної дії з моменту смерті спадкодавця) з відповідною заявою.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянти не довели обставини, на які посилалися як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянтів в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький