АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2979/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСкіця М. І.
суддівЗахарової А. Ф. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що в період з 1995 року по 2001 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2007 року з ОСОБА_6 стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 170 грн. щомісяця, до досягнення донькою повноліття.

У серпні 2013 року донька ОСОБА_3, вступила до Національного університету біоресурсів і природокористування України на денну форму навчання. Згідно договору , загальна вартість освітньої послуги становить 32 800 грн., у тому числі за один навчальний рік по 8 200 грн. Плата вноситься за навчання по семестрового в сумі по 4 100 грн.

Позивачка зазначає, що 25 липня 2014 року нею було здійснено оплату за перший семестр 2014-2015 навчальний рік в сумі 4 100 грн. В серпні 2014 року було сплачено 2 620 грн. за проживання доньки в гуртожитку. Іншу суму 4 100 грн. повинна сплатити в грудні 2014 року.

В добровільному порядку приймати участь у витратах пов'язаних з навчанням доньки відповідач відмовляється.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь 5 410 грн. половину вартості витрат, пов'язаних з навчанням доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у 2014-2015 навчальному році та судові витрати.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 половину вартості витрат, пов'язаних із навчанням доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2014-2015 навчального року в сумі 5 410 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 543 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати , а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, такі витрати передбачені.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, оскільки судом невірно застосовані вимоги ст. 185 СК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальним обов'язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов'язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років). Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов'язком, за виключенням випадків, передбачених Главою 16 СК.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, їх хворобою, каліцтвом, тощо).

Відповідно до ст. 201 СК України зазначено порядок застосування норм СК до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх доньку, сина та зазначено, що до даних відносин застосовуються виключно норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Дана стаття має відсилочний характер та передбачає застосування певних норм щодо стягнення аліментів на утримання дитини, щодо відносин по утриманню повнолітнього сина, доньки.

Стаття 185 СК України, на яку послався суд першої інстанції при задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача закріплена главою 15, якою врегульовано правовідносини щодо обов'язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Підсумовуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, підстави заявленого позову та встановлені фактичні обставини по справі, колегія суддів вважає, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину передбачений ст. 185 СК України, яка поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей і правила цієї статті не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітніми дітьми та їх батьком і зазначена норма права не застосовується до правовідносин щодо обов'язку утримувати повнолітню дитину.

Як вбачається із матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з листопада 1995 року по 2001 рік. В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу дитина проживає із позивачкою. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки згідно рішення Городищенського районного суду на користь позивачки в твердій грошовій сумі - 170 грн. щомісяця.

Також судом встановлено, що згідно довідки № 187 від 16.09.2014 року ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України.

Позивачка сплатила половину вартості навчання доньки ОСОБА_3 у 2014 -2015 навчальному році в розмірі 4 100 грн., що підтверджується квитанцією № 3644.868.1 від 25.07.2014 року та сплатила послуги за проживання у гуртожитку за період з 01.09.2014 року по 01.08.2015 року в розмірі 2 620 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.292504791.1 від 27.08.2014 року.

Домовленості щодо утримання повнолітньої дитини сторони не досягли.

Відповідно до ст. 6 Сімейного Кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що донька ОСОБА_3, являється повнолітньою особою.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :