Провадження №2/761/7263/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі Касянчук Л.М., Нечипорук А.В., Лазоришинець К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державного ощадного банку України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
17 березня 2014 року у даній справі Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ Державного ощадного банку України - задоволено (а.с.95-100).
29 квітня 2014 року, в порядку ст. 228 ЦПК України, відповідачем - ОСОБА_1 подано до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.105-109).
Позивачем в процесі розгляду справі видавались заяви про збільшення позовних вимог 16.12.2013р. та 21.01.2014р. в частині розміру заборгованості (а.с. 68-71, 82-85,148-149).
Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 01.06.2007 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 1936 від 01.06.2007р. за умовами якого Позивач надав, а Відповідач-1 отримав кредит в розмірі 60 000,00 доларів США під 12,5% річних з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 31.05.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором відновлювальної кредитної лінії № 1936 від 01.06.2007 року між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 928, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстровано в реєстрі за № 1878, та передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка має загальну площу 104,30 кв.м.
В зв'язку з виникненням заборгованості у Відповідача-1 перед Позивачем по сплаті кредиту, останній протягом 2010-2012рр. неодноразово направляв Відповідачу-1 листи-повідомлення та вимоги про усунення порушень. Окрім того, Позивач в грудні 2012 року направив Відповідачам 1 та -2 листи про усунення порушень. В порушення умов Кредитного договору, Відповідачем-1 не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в результаті чого станом на 17.07.2013 року виникла заборгованість в загальному розмірі 43 585,06 доларів США (еквівалент у гривні - 348 375,28 грн.), яка складається з: - нарахованої та несплаченої суми основного боргу - 26 423,00 доларів США; - прострочена сума основного боргу - 12 559,29 доларів США; - нараховані та несплачені відсотки - 814,94 доларів США; - сума пені по про строчці - 3 787,83 долари США.
Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 162).
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надали, доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, щодо реєстрації в квартирі неповнолітніх дітей Відповідача-1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4., - не надали.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 01 червня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1 було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 1936 (далі - Кредитний договір) (а.с.8-9).
Відповідно до п.п. 1.1., 1.6. Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 60 000,00 доларів США строком на 10 років з датою остаточного погашення кредиту не пізніше 31 травня 2017 року, а Позичальник зобов'язується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі, на умовах та в строки, визначені цим Договором.
Згідно п.1.7. Кредитного договору Позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси Банку на рахунок банку, що зазначений в цьому договорі, по: - погашенню кредиту, після закінчення періоду надання кредиту, згідно графіку - щомісячно з червня 2009р. по квітень 2017р. включно рівними частинами в сумі по 625,0 доларів США, а останній платіж в сумі 625 доларів США - не пізніше дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором; - сплаті процентів, які нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, щомісячно починаючи з місяця в якому видано перший транш, а останній платіж не пізніше дати остаточного погашення кредиту.
Проценти нараховуються Банком на рахунок відкритий в банку для нарахування та обліку нарахованих доходів за кредитом, щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит (п.1.9.1. Кредитного договору).
В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, 01 червня 2007 року між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 928 (далі - Іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1878 (а.с.10-12). В цьому ж Договорі нотаріусом зазначено про накладення заборони на зазначену в договорі квартиру, зареєстровано в реєстрі за №1879 (а.с. 12зворот).
Предметом іпотеки за Договором є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (п.1.2. Іпотечного договору).
Відповідно до п.1.3. Іпотечного договору, вартість предмета іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і звіту про експерту оцінку 18 травня 2007 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «САНТ-2000» (Сертифікат ФДМУ № 31/01 від 17.03.2005р.) становить 1 436 300,00 грн.
Договірна оцінка предмету іпотеки, визначена сторонами, становить 600 000,00 грн.
Згідно п.3.3.10 Іпотечного договору, Іпотекодавець зобов'язаний у тридцяти денний строк повідомити Банк про зміну реєстрації свого постійного місця проживання, про зміну місця проживання осіб, що зареєстровані за місцезнаходженням Предмету іпотеки, реєстрацію інших осіб за адресою місцезнаходження Предмету іпотеки, їх прізвищ, імен, по-батькові, та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов'язань за іпотечним договором.
Водночас, станом на момент оформлення Іпотечного договору, в АДРЕСА_1 не були зареєстровані малолітні чи неповнолітні діти Відповідачів, що підтверджується Довідкою ТОВ «ДОМ-СЕРВІС ПЛЮС» від 23.04.2007р. № 36/07 (а.с.133).
Як встановлено у судовому засіданні Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, що підтверджується випискою з рахунка Відповідача-1 за період з 01.06.2007р. по 22.05.2013р. (а.с.6-7), проте Позичальник - ОСОБА_1 своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконує в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується довідкою про заборгованість № 15 від 16.10.2014р. (а.с.150).
Позивач неодноразово звертався до Відповідача-1 з вимогою погасити заборгованість, яка виникла в процесі виконання Кредитного договору, що підтверджується листами, копії яких є в матеріалах справи (а.с.17-28).
В грудні 2012р. Позивач, керуючись ст. 1,2 Закону України «Про іпотеку» направив Позичальнику - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як Іпотекодавцю, листи-вимоги № 08-0941 від 29.12.2012р. (а.с.29) та № 08-0940 від 29.12.2012р. (а.с.30) відповідно, в яких, зокрема, зазначив, що станом на 29.12.2012р. загальна сума заборгованості за кредитним договором № 1936 від 01.06.2007р. становить 10 433,74 доларів США, у разі невиконання порушеного зобов'язання за кредитним договором в строк до 30.01.2013р., Позивач буде змушений вжити заходи щодо погашення заборгованості в примусовому порядку шляхом звернення стягнення щодо нерухомого майна, що перебуває в іпотеці.
Згідно п.п. 6.1.,6.2 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, у випадку, якщо в момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцями своїх обов'язків, передбачених Іпотечним договором та/або у випадку невиконання Іпотекодавцем-1 своїх обов'язків передбачених Кредитним договором. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому законодавством України та Іпотечним договором порядку.
Як випливає зі змісту заяви про збільшення позовних вимог від 16.10.2014р. та доданої до неї Довідки про заборгованість станом на 16.10.2014р. заборгованість ОСОБА_1 складається з: - залишку заборгованості по основному боргу 17 828 доларів США; - несплаченої простроченої заборгованості по основному боргу 21 154,29 доларів США; - заборгованості по відсотках 6 915,90 доларів США; - пені за несвоєчасну сплату 8 478,23 доларів США, що разом складає 54 376,42 доларів США - еквівалент у гривні України 707 980,99 грн. (офіційний курс Національного банку України долара США по відношенню до гривні України станом на 16.10.2014р. складає 1 долар - 13 грн. 02 коп.) (а.с.148-151).
Отже, як вбачається з наведеного сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 16.10.2014р. (707 980,99 грн.). перевищує Договірну оцінку предмету іпотеки, визначеного сторонами в п.1.3. Іпотечного договору (600 000,00 грн.).
Жодних доказів зворотного сторона Відповідачів до суду не надала.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Згідно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтями 39, 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок реалізації предмета іпотеки за рішення суду, суд може визначити один з наступних способів реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за наявності відповідного рішення суду або відповідного застереження в іпотечному договорі, а також встановлює порядок такого продажу.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
За п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Як зазначалось вище суд вирішуючи спір виходить з суми заборгованості за Договором відновлювальної кредитної ліні №1936 станом на 16.10.2014р., яка підтверджена Позивачем належними та допустимими доказами, і в межах заявлених позовних вимог (а.с.148-150).
Право власності в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 104,30 кв.м., житловою площею 55,90 кв.м., підтверджується Свідоцтвом про право власності від 25.12.2006р. серії САВ № 008908, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)(а.с.66,67).
Отже, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону, суд вважає, що у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором відновлювальної кредитної лінії № 1936 від 01.06.2007р., яка станом на 16.10.2014р. становить 54 376,42 доларів США - еквівалент у гривні України 707 980,99 грн. (офіційний курс Національного банку України долара США по відношенню до гривні України станом на 16.10.2014р. складає 1 долар - 13 грн. 02 коп.) та складається з: - залишку заборгованості по основному боргу 17 828 доларів США; - несплаченої простроченої заборгованості по основному боргу 21 154,29 доларів США; - заборгованості по відсотках 6 915,90 доларів США; - пені за несвоєчасну сплату 8 478,23 доларів США, можливо звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 104,30 кв.м., житловою площею 55,90 кв.м. з усіма невід'ємними при належностями, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах на підставі Свідоцтва про право власності від 25.12.2006р. серії САВ № 008908, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що з Відповідачів у рівних частинах слід стягнути на користь Позивача судові витрати по справі в розмірі 3 441,00 грн.(а.с.42).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 526, 533, 546, 589, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 33, 35, 36, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням п.п. 42, 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р., та керуючись ст.ст. 11, 6-8, 10, 15, 30, 60, 61, 62, 64, 88, 197, 209, 212-215, 218, 232, 294, 296 ЦПК України суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Державного ощадного банку України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за Договором відновлювальної кредитної лінії № 1936 від 01.06.2007р., станом на 16.10.2014р. становить 54 376,42 доларів США - еквівалент у гривні України 707 980,99 грн. (офіційний курс Національного банку України долара США по відношенню до гривні України станом на 16.10.2014р. складає 1 долар - 13 грн. 02 коп.) та складається з: - залишку заборгованості по основному боргу 17 828 доларів США; - несплаченої простроченої заборгованості по основному боргу 21 154,29 доларів США; - заборгованості по відсотках 6 915,90 доларів США; - пені за несвоєчасну сплату 8 478,23 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 104,30 кв.м., житловою площею 55,90 кв.м. з усіма невід'ємними приналежностями, яка належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на підставі Свідоцтва про право власності від 25.12.2006р. серії САВ № 008908, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну продажу на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: