Провадження по справі № 2/0202/544/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 січня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27 квітня 2012 року близько 04 години 15 хвилин в районі вул. Донецьке шосе, 160 в м. Дніпропетровську з вини водія транспортного засобу «БМВ 520», державний номер НОМЕР_1, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю «ТАТА», державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні ушкодження. На момент ДТП за кермом автомобіля « БМВ 520», державний номер НОМЕР_1, знаходився відповідач ОСОБА_2, якого постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2012 року було визнано винним у скоєнні ДТП. Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальний збиток в розмірі 9900 гривень, вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 500 грн., та судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні зявився. Проти позову не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року о 04 годині 15 хвилин на вул. Донецьке шосе,160 в м. Дніпропетровську з вини водія транспортного засобу «БМВ 520», державний номер НОМЕР_1, відповідача ОСОБА_2, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю «ТАТА», державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1, на праві власності, були завдані механічні ушкодження.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В позовній заяві позивач та у судовому засіданні представник позивача просять стягнути з відповідача суму у розмірі 9900 гривень, обґрунтовуючи її розміром фактичних затрат, витрачених ОСОБА_1 на ремонт автомобіля.

Крім того, на підтвердження цієї вимоги позивачем представлені лише копії рахунків-фактур № СФ-0000019 від 10 вересня 2012 року, № СФ-0000019 від 10 вересня 2012 року та копія акту № ОУ-19-20 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 17 вересня 2012 року, який не затверджений підписом позивача, тоді як згідно висновку № ZU030512 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріальної шкоди у звязку з аварійним пошкодженням, спричиненим автомобілю «ТАТА», державний номер НОМЕР_3, сума матеріального збитку складає 9 692,88 грн.

У звязку з цим, у суду, при оцінці представлених доказів, виникають сумніви щодо правильності, безспірності та достовірності витраченої та заявленої позивачем суми на ремонт транспортного засобу.

Також, представник позивача у судовому засіданні, підтримуючи вимоги щодо стягнення суми фактичних затрат, сплачених за ремонт транспортного засобу, не зміг обґрунтувати вимогу в частині необхідності стягнення вартості проведеного експертного дослідження, у звязку з чим суд не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам чинного законодавства України факти, на які позивач посилається як на підстави своїх вимог, не знайшли свого підтвердження та належного обґрунтування в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачена позивачем сума судового збору на його користь не компенсується.

Керуючись ст.ст. 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Г. Зосименко