Справа № 752/7615/14-ц
Провадження по справі № 2/752/3579/14
У Х В А Л А

28.05.2014 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Калініченко Л.С., при секретарі Руденко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

28.05.2014 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду із заявою про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач може вчинити дії щодо відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, що відповідно може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог та витребування квартири на користь позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо накладення арешту квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, вважаю, що останнім не наведено і не надано доказів в обґрунтування доводів про те, що невжиття запропонованого заявником заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну квартиру призведе до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння. Слід зазначити, що вимоги заявника, які стосуються накладення арешту на вищевказану квартиру, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, оскільки не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Між тим, вважаю за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Пунктом 2 частини 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Крім того, частина 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В своїй заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає про те, що ОСОБА_3 може вчинити дії щодо відчуження спірного об'єкта нерухомого майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обсяг позовних вимог, з урахуванням доказів наданих позивачем на їх підтвердження, даних про відповідача, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також враховуючи, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, враховуючи також предмет даного спору та сукупність вищевказаних фактичних обставин справи, приходжу до висновку про необхідність вжити заходи забезпечення позову у даній справі, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо розпорядження чи відчуження спірного об'єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення судом вищевказаної справи по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії щодо розпорядження чи відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення судом вищевказаної справи по суті.

В задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

В разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя