Провадження № 2/638/5280/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р. м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Цвірюка Д.В.

при секретарі Долгової К.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом представника позивача ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота» про стягнення вкладу та процентів за вкладом, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться дана цивільна справа.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунку в сумі невиконаних зобовязань.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав клопотання необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає її необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд не вбачає підстав та необхідності для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не надано даних про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника позивача про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя Д.В. Цвірюк