Справа № 2-1062/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 листопада 2014 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Галайко Н.М.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Компанія Контрфорс" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 12.10.2010 року звернулася в суд із позовом, який в подальшому уточнила про стягнення з відповідача 73105 грн. 79 коп. заборгованості по заробітній платі, 116044 грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.05.2007 р. вона працювала на посаді головного бухгалтера в ПП "Компанія Контрфорс" і 12.08.2010 р. була звільнена з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, проте у день звільнення відповідач не провів з нею розрахунку відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період 01.01.2008 р.- 12.08.2010 р. у розмірі 73105 грн. 79 коп., середній заробіток час затримки розрахунку за період з 13.08.2010 р. по 01.09.2014 р. у розмірі 116044 грн. 95 коп.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належно, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку що позов слід задоволити.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 з 01.05.2007 р. працювала на посаді головного бухгалтера у ПП "Компанія Контрфорс" /а.с.71/ і 12.08.2010 р. була звільнена з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України /а.с.23/.

Згідно індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 номер облікової картки: НОМЕР_1 в 2010 році ПП "Компанія Контрфорс" щомісячно нараховувало позивачці заробітну плату в розмірі 3000 грн., з якої сплачувались обов'язкові платежі в Пенсійний фонд України /а.с.238/.

Відповідно до платіжних відомостей про виплату заробітної плати поданих представником відповідача ПП "Компанія Контрфорс" за січень 2008 року, лютий 2008 року, березень 2008 року, квітень 2008 року, травень 2008 року, червень 2008 року, липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень 2008 року, жовтень 2008 року, листопад 2008 року, грудень 2008 року, січень 2009 року, лютий 2009 року, березень 2009 року, квітень 2009 року, травень 2009 року, червень 2009 року, липень 2009 року, серпень 2009 року, вересень 2009 року позивачка ОСОБА_1 отримала заробітну плату за вказаний період /а.с.147-167/.

Згідно висновку експерта №54 від 01.08.2014 року Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України виконавцем підпису від імені ОСОБА_1 у платіжних відомостях про виплату заробітної плати січень 2008 року, лютий 2008 року, березень 2008 року, квітень 2008 року, травень 2008 року, червень 2008 року, липень 2008 року, серпень 2008 року, вересень 2008 року, жовтень 2008 року, листопад 2008 року, грудень 2008 року, січень 2009 року, лютий 2009 року, березень 2009 року, квітень 2009 року, травень 2009 року, червень 2009 року, липень 2009 року, серпень 2009 року, вересень 2009 року, виданих приватним підприємством "Компанія Контрфорс", є не ОСОБА_1, а інша особа. /а.с.225-229/.

Суд приймає до уваги пояснення позивачки та її представника про те, що позивачці нараховувалась, однак на даний час не виплачена заробітна плата за період з 01.01.2008 року по 12.08.2010 року, оскільки представником відповідача не надано належних доказів виплати позивачці заробітної плати, а представлені суду платіжні відомості про виплату заробітної плати судом не приймаються до уваги, оскільки повністю спростовуються висновком експерта №54 від 01.08.2014 року, з якого вбачається, що виконавцем підпису від імені ОСОБА_1 є невідома особа.

Суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заробітної плати слід задоволити та стягнути в користь позивачки 73105 грн. 79 коп. невиплаченої заробітної плати.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Верховного Суду України № 6-15цс13 від 27 березня 2013 року).

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 цього ж порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Середньоденний заробіток позивачки, згідно індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 номер облікової картки: НОМЕР_1 /а.с.238/, становить 114 грн. 33 коп. У зв'язку з чим, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку /1015 днів/ становить 116044 грн. 95 коп. /1015 дні х 114,33 грн./.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в користь позивачки з відповідача слід стягнути 73105 грн. 79 коп. заборгованості по заробітній платі та 116044 грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього - 189150 грн. 74 коп. без відрахуванням від цієї суми передбачених законодавством податків і зборів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави 1891 грн. 50 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 213-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " № 13 від 24 грудня 1999 рок , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із Приватного підприємства "Компанія Контрфорс" // в користь ОСОБА_1 73105 грн. 79 коп. заборгованості по заробітній платі та 116044 грн. 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього 189150 /сто вісімдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят/ грн. 74 коп.

Стягнути із Приватного підприємства "Компанія Контрфорс" в користь держави 1891 грн. 50 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Галайко Н.М.