Номер провадження 2/754/1698/14
У Х В А Л А

Іменем України

22.01.2014 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Зотько Т.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час перебування у шлюбі ними було набуте майно, а саме трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вартістю у 800 000 грн. 00 коп. та автомобіль марки «Тоyota Prado», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю у 300 000 грн. 00 коп. Всі документи, що засвідчують право власності на зазначене майно знаходяться у відповідачки, він не має жодного до них доступу, оскільки остання вигнала його з квартири та змінили замки вхідних дверей. Позивач вважає зазначене майно їх з відповідачкою спільною сумісною власністю, яке підлягає поділу між ними в рівних долях, а тому звертається до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 11 грудня 2013 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження.

На адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування вимог якої він посилається на те, що на даний час спірне майно сторін по справі знаходиться у власності та віданні відповідачки і у позивача є всі підстави побоюватися, що остання може вчинити певні правочини, в результаті яких спірне майно перейде у власність третіх осіб, а також є побоювання, що спірний автомобіль, який також зареєстрований та перебуває у віданні відповідачки, може бути проданий нею чи переоформлений на третіх осіб, а також остання може пошкодити його, в результаті чого його вартість може знизитися, а технічний стан не буде відповідати тому стану, в якому він перебуває сьогодні. Враховуючи вказані обставини та посилаючись на норми чинного законодавства України представник позивача просить суд накласти арешт на 1/2 частину 3-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накласти арешт та встановити заборону на пересування автомобіля марки «Тоyota Prado», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, зобов'язати відповідачку на час вирішення спору по суті передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ФО-П ОСОБА_4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони по справі до суду не викликались.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, складається з 3-х кімнат жилою площею 47,00 кв.м. (загальною площею 81,50 кв.м.) та дійсно належить на праві приватної власності трьом особам: ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частинах, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 січня 2009 року, виданим на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 20.01.2009 року № 57-С/КІ (а.с. 65).

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить суд накласти арешт на 1/2 частини 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, в той час як відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності лише 1/3 частина вказаної квартири, що підтверджується копією вищезазначеного свідоцтва про право власності.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що застосування обраного представником позивача виду забезпечення позову у вказаному ним обсязі призведе до порушення права власності інших співвласників зазначеної квартири, а відтак вимоги щодо накладення арешту на 1/2 частину спірної квартири задоволенню не підлягають.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Тоyota Prado», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, з 20.08.2013 року зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 (а.с. 91).

Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту належності на праві власності спірного автомобіля марки «Тоyota Prado» (д.н.з. НОМЕР_1) відповідачці ОСОБА_3, а відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог щодо накладення арешту та встановлення заборони на пересування вказаного автомобіля та відмовляє у їх задоволенні.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд також приходить до висновку про безпідставність вимог щодо зобов'язання відповідачки на час вирішення спору по суті передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ФО-П ОСОБА_4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208 п. 1 ч. 1, 151-153 ЦПК України, п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько