Провадження № 6/712/2269/14
У Х В А Л А

30 грудня 2014 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за поданням Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визначення частки майна,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про визначення частки майна, посилаючись на те, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів сумі 56 908 грн. 68 коп. Боржником ОСОБА_2, рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

В результаті проведених державним виконавцем заходів було встановлено, що за адресою, визначеною місцем виконання згідно з виконавчим документом, боржник, дійсно проживає, але майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє, що підтверджується Актом державного виконавця від 10 вересня 2014 року. Згідно документів, які були додані стягувачем до виконавчого провадження, боржнику ОСОБА_2 належить спільно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної власності невизначена частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яку на підставі Акту опису та арешту від 10 вересня 2014 року було описано та арештовано. Враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання судового рішення, розглядається питання про виділення невизначеної частини квартири належної боржнику для її подальшої реалізації. В звязку з чим звернувся з даним поданням до суду.

Сторони до судового засідання не зявилися, повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали подання та матеріали цивільної справи № 2-69-06, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального та цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до довідки КП ЧООБТІ від 26 січня 2011 року, яка знаходиться в матеріалах справи № 2-69-06, за боржником ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності № 9878 від 06 жовтня 1995 року, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси, зареєстрована не визначена частка квартири АДРЕСА_2. Крім того, відповідно до технічного паспорту на квартиру, власниками даної спірної квартири являються: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тобто квартира належить на праві спільної сумісної власності. Вище зазначені особи відповідно до довідки № 3198 від 09 жовтня 2014 року КП «Придніпровська служба утримання будинків в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року (із змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», пунктом 14 передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу у натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати у такі квартири.

Як вбачається з подання державного виконавця, квартира в натурі не розділена, має декілька співвласників. Оскільки не лише боржник ОСОБА_2, користується даною квартирою та має належну частку у праві спільної сумісної власності, таке право мають і інші співвласники цієї квартири.

Статтею 355 ЦК України, передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 366 ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дане питання має зясовуватись на загальних підставах шляхом предявлення позову до суду з призначенням судової будівельно-технічної експертизи для поділу житла в натурі з визначенням рівних часток у спільній сумісній власності та з залученням для цього всіх співвласників даної квартири, інших зацікавлених осіб, відділу ДВС та зі сплатою відповідного судового збору, тому подання державного виконавця до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 379 ЦПК України, ст.ст. 355, 357, 366 ЦК України, ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», Постановою ПВС України № 20 від 22.12.1995 року, суд

У Х В А Л И В:

Подання Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визначення частки майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: