РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2014 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Притуляка С.А.

при секретарі - Коверченковій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 7 534,62 дол. США та 867 238,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7 534,62 дол. США; пені за прострочку виконання грошових зобов'язань 853211,21 грн.; відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України становить - 14 027,78 грн., мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

З мотивів, викладених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, оскільки відповідач є фізичною особою, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

При цьому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, яка, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області, оскільки позивачем до позовної заяви була долучена копія паспорту відповідача - громадянина України серії НОМЕР_1.

Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 238 від 20.12.2014 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

15.11.2006 року між позивачем - Банком та відповідачем - Клієнтом, було укладено кредитний договір №Д002/АА-182.06.1, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 13 418,97 дол. США на строк до14.11.2011 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 11 % річних.

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. кредитного договору Боржник взяв на себе обов'язок починаючи з місяця, наступного за місяцем, в який укладений кредитний договір, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом згідно з додатком №1 до кредитного договору на рахунок, вказаний у пункті 1.3. кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше « листопада 2011 року.

Сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 14-го листопада 2011 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим у нього виник борг, який станом на 04.09.2014 року складається з заборгованості за кредитом 7 534,62 дол. США.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст.. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та не спростував її наявності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «АКБ «Капітал» в частині стягнення заборгованості з заборгованості за кредитом 7 534,62 дол. США, обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов'язань за повернення кредиту, просить стягнути з нього пеню за прострочку виконання грошових зобов'язань 853211,21 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки п. 3.9. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом або комісії, Відповідач зобов'язався сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір неустойки (пені), які позивач вимагає стягнути з відповідача становить 853211,21 грн., а розмір заборгованості за кредитом становить 7534,62 дол. США, що офіційним курсом НБУ на дату стягнення дорівнює 118812,41 грн., із розрахунку 1576,8865 грн. за 100 дол. США, тобто розмір неустойки майже у 8 разів перевищує розмір боргу.

З огляду на наведене, враховуючи те, що метою неустойки є не збагачення кредитора, а відновлення його порушеного права, суд, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем неустойки до 119000 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлюється, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом також встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем основного зобов'язання, у позивача, на підставі ст. 625 ЦК України, виникло право на стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що становить - 14027,78 грн.

Судом також встановлено, що відповідачем були понесені витрати у розмірі 420 грн. за публікацію оголошення, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія меморіального ордеру № 11181 від 15.12.2014 року.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 551, 611, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 79, 88, 197, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Родовід-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, , МФО 321712) заборгованість за кредитним договором №Д002/АА-182.06.1 від 15 листопада 2006 року в розмірі: заборгованість за кредитом - 7534,62 дол. США; та додатково, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що становить - 14027,78 грн.;

пеню за прострочку виконання грошових зобов'язань - 119000 грн.;

судові витрати у розмірі 1091,59 грн., які складаються з: 933,24 грн. витрат по сплаті судового збору та 158,35 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Притуляк

29.12.2014