АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Кусяк М.Д.

з участю : представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та встановленні порядку користування смільним майном, -

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третьої особи департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та встановленні порядку користування спільним майном.

Вказував, що житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою площею 0,1000 га перебувають у спільній власності сторін, земельна ділянка площею 0,0764 га перебуває у спільному користуванні сторін на підставі договору оренди.

Вказував, що між сторонами виник спір з приводу спільного майна, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2013р. у справі №22ц-1596/2013р. відмовлено у задоволенні

№22-ц/794/1659/14 Головуючий у 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія 2/5 Доповідач Перепелюк Л.М.

позову у зв'язку з тим, що суд на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи дійшов висновку про неподільність житлового будинку. З огляду на викладене вважає, що даний спір можна вирішити виключно шляхом встановлення порядку користування спільним майном.

У позові позивач посилався на те, що він зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1, однак не може проживати в ньому через те, що відповідачка чинить перешкоди у вселенні в дане житло, ключі від вхідних дверей не надає.

Вказував, що відповідачка не допускає його до господарських споруд та земельних ділянок. На його неодноразові звернення до відповідачки та намагання вселитися у будинок вона заявила, що не дозволить вселитися в це житло до встановлення порядку користуванням будинком у судовому порядку.

Просив суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими спорудами та земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку шляхом його вселення у вказаний будинок та зобов'язання відповідачки ОСОБА_1 передати позивачу ключ від вхідних дверей будинку і не чинити в будь-якій формі перешкод у користуванні вказаними об'єктами нерухомого майна та встановити порядок користування зазначеним нерухомим майном.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи №352 уточнив свої позовні вимоги, і просив суд встановити наступний порядок користування житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1: надати у користування ОСОБА_3:- приміщення житлового будинку літ. "А": - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.; - кімнату (1-2) площею 13,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 5,15 кв.м.; - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. "Г";- гараж літ. "Д"; - 1/2 огорожі №1-3.

Надати у користування ОСОБА_1: - приміщення житлового будинку літ. "А": - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.;

- кімнату (1-4) площею 17,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - комору (1-5) площею 1,10 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 4,05 кв.м.; - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. "Г"; - сарай літ. "Б"; - сарай літ. "В"; - 1/2 огорожі №1-3

Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:003:0182:

- залишити у спільному користуванні сторін частину земельної ділянки під житловим будинком та господарськими спорудами площею 0,0454 га;

- надати у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0273 га;

- надати у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0273 га;

Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,0764 га, кадастровий номер :49:003:0183:

- надати у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0382 га;

- надати у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0382 га.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 28 жовтня 2014 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та земельними ділянками для будівництва і обслуговування житлового будинку за цією ж адресою: площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:003:0182 і площею 0,0764 га, кадастровий номер :49:003:0183.

Вселено ОСОБА_3 у житловий будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 ключ від вхідних дверей даного житлового будинку та не чинити в будь-якій формі перешкод у користуванні житловим будинком з господарськими спорудами та земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_1.

Встановлено наступний порядок користування житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1:

Надано у користування ОСОБА_3: - приміщення житлового будинку літ. "А": - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.;- кімнату (1-2) площею 13,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 5,15 кв.м.; - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. "Г"; - гараж літ. "Д"; - 1/2 огорожі №1-3.

Надано у користування ОСОБА_1: - приміщення житлового будинку літ. "А": - 1/2 частина коридору (1-1) площею 1,45 кв.м.;- кімнату (1-4) площею 17,80 кв.м.; - 1/2 частину кухні (1-3) площею 2,50 кв.м.; - комору (1-5) площею 1,10 кв.м.; - частину веранди (1-6) площею 4,05 кв.м.; - господарські будівлі та споруди: - 1/2 вбиральні літ. "Г"; - сарай літ. "Б"; - сарай літ. "В"; - 1/2 огорожі №1-3.

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:003:0182:

- залишено у спільному користуванні сторін частину земельної ділянки під житловим будинком та господарськими спорудами площею 0,0454 га;

- надано у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0273 га;

- надано у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0273 га;

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 0,0764 га, кадастровий номер :49:003:0183:

- надано у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0382 га;

- надано у користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0382 га.

Вирішено питання про судовий збір.

На рішення суду відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.10.2014 року - скасувати та ухвалити нове, яким в позові про усунення перешкод у користуванні власністю та встановленні порядку користування спільним майном відмовити.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та встановленні порядку користування смільним майном.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального права та на підставі поданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.06.2004р. Другою Чернівецькою державною нотаріальною конторою у спадковій справі №82/2004р., житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності у рівних частках (по 1/2 кожному). Відповідно до цього свідоцтва, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.10.2011р. та технічного паспорта, до складу будинковолодіння входить житловий будинок літ. "А", саманний, загальною площею 49,80 кв.м., в тому числі житловою площею 31,60 кв.м., сарай літ. "Б", сарай літ. "В", вбиральня літ. "Г", гараж літ. "Д".

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №831708 від 10.10.2011р., земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :49:003:0182, розташована по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Судом також встановлено, що згідно договору оренди землі №7257 від 07.07.2011р., укладеного між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та орендарями ОСОБА_3 і ОСОБА_1, земельна ділянка кадастровий номер :49:003:0183 по АДРЕСА_1 площею 0,0764 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд перебуває у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Розташований на присадибній земельній ділянці гараж літ. "Д" придбаний ОСОБА_3, що підтверджується товарним чеком магазину "Спорттовари" від 11.05.1985р.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_3 зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою у його паспорті та довідкою від 23.11.2013р. №2390, проте у цьому будинку не проживає. Даний факт підтверджується також актом від 25.11.2013р. №17 квартального комітету №20.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 3 статті 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» об'єкт житлової нерухомості, що є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири чи будинку, якщо про це заявлено позов.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, проте між сторонами виник спір з приводу порядку користування цим майном.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ч. 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В ст. 96 ЗК України визначені права землекористувачів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, третьої особи департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та встановленні порядку користування смільним майном, позивач надав докази на підтвердження порушення відповідачкою належних йому майнових прав щодо спірного будинку та встановлення порядку користування спільним майном.

Судом також встановлено, що між сторонами виник спір щодо спільного майна, у зв'язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна в натурі, і рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12.12.2013р. у справі №22ц-1596/2013р. відмовлено у задоволенні позову про поділ спільного майна. Як вбачається з вказаного судового рішення, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №303 від 01.07.2013р., визначити можливі варіанти поділу житлового будинку АДРЕСА_1 на дві ізольовані квартири з урахуванням вимог ДБН не надається можливим внаслідок нестачі площі для влаштування двох окремих квартир. Таким чином, спірний житловий будинок є неподільним майном.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_3 має право на встановлення порядку користування приміщеннями будинку відповідно до розміру своєї частки у спільній власності, а також на встановлення порядку користування земельними ділянками, оскільки рішенням суду відмовлено у поділі житлового будинку по АДРЕСА_1 з мотивів його неподільності.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ'єктивності дослідження судом першої інстанції наявних у справі матеріалів та доказів є безпідставними, оскільки, суд повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та перевірив надані сторонами докази, дав їм відповідну правову оцінку.

Твердження апелянтки ОСОБА_1 про те, що порушення своїх прав як співвласника вказаного майна ОСОБА_3 не довів, тому його позов безпідставний, є необґрунтованими, спростовуються наведеними матеріалами справи.

Зокрема, апелянт ОСОБА_1 заперечувала проти поділу будинковолодіння між нею та позивачем ОСОБА_3, про що свідчить її апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці, яким поділено майно між сторонами.

Крім того, доказом порушення права ОСОБА_3 на вільне користування, володіння та розпорядження належним йому на праві власності майном (1/2 частини будинковолодіння та ? частини земельної ділянки) та земельною ділянкою, яка передана сторонам згідно договору оренди, є визнання відповідачкою тієї обставини, що право на кожне відвідання своєї власності позивачем регулюється нею, яка, за своїм бажанням, може відкрити йому житловий будинок чи господарські будівлі, допустити його чи ні до земельної ділянки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі повно з'ясованих обставин справи, із додержанням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: