Провадження № 2-о/635/24/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересовані особи Липецьке відділення ГУМВС У в Харківській області, Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересовані особи Липецьке відділення ГУМВС У в Харківській області, Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що для реалізації права на набуття громадянства України, необхідно встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки пожежею, яка сталася 13 січня 2003 року знищено належний заявнику паспорт. Відповідно до записів про реєстрацію, заявник в період з 03 лютого 1989 року по 31 липня 1990 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, гуртожиток, з 22 грудня 1991 року по 16 січня 1993 року в с. Комуніст, учбове містечко ХНАУ ім. В.В. Докучаєва. У військовому білеті мають місце відмітки: від 10 серпня 1990 року про постановлення на військовий облік, а 15 січня 1993 року про зняття з військового обліку. В трудовій книжці на імя заявника мають місце записи № 13 від 15 серпня 1990 року про прийняття на роботу на посаду водія автогаражу Харківського Сільськогосподарського інституту; запис № 14 від 27 січня 1992 року про звільнення з посади водія автогаражу Харківського Сільськогосподарського інституту. Вказані документи підтверджують факт перебування на території України станом на 24 серпня 1991 року. Генеральним консульством ОСОБА_2 Федерації видано довідку про те, що заявник не є громадянином ОСОБА_2 Федерації. За вказаних обставин заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в заяві, також пояснив, що пожежею знищено його паспорт громадянина СРСР. Також вказав, що паспорт громадянина України він не одержував і відмітки щодо громадянства України у його паспорті громадянина СРСР не вчинялись.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області у судовому засіданні проти задоволення вимог заявника не заперечував. Крім того вказав, що Липецьке відділення ГУДМС У в Харківській області є підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області.

Суд заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши докази по справі приходить до наступного.

Заявник в обґрунтування своїх вимог про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, надав наступні докази:

- довідку № 33 від 17 січня 2003 року, видану Роганським ПОМ Липецького відділу УМВС України в Харківській області про те, що паспорт на імя ОСОБА_1 знищений пожежею, яка мала місце 13 січня 2003 року;

- копію свідоцтва про народження серії АЗ № 123011, на імя ОСОБА_1, що народився 19 вересня 1961 року у місті Баку, місце реєстрації Бузовнинська п/рада рада Азізбековського району міста Баку Азербайджанської РСР, 04 жовтня 1961 року, запис № 377;

- копію військового квитка серії НЗ №4668600, виданий Азізбековським районом міста Баку Аз.РСР 21 січня 1983 року, в якому Виконкомом Роганського п/с Харківського РВК Харківської області 10 серпня 1990 року зроблена відмітка про постановлення на військовий облік та 15 січня 1993 року про зняття з військового обліку;

- копію трудової книжки серії АТ-ІV №1566008 на імя заявника,

- копію форми А на імя заявника, видану УкрДАЗТ гуртожитку № 3;

- лист Липецького сектору ГУ ДМС України в Харківській області № 63841 вих. № 20 від 10 січня 2013 року та копію будинкової книги на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований з 22 грудня 1991 року по 16 січня 1993 року за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Комуніст, учбове містечко ХНАУ та вибув в місто Баку;

- довідку № 1134 від 06 серпня 2012 року, видану Генеральним консульством ОСОБА_2 Федерації в місті Харкові, про те, що заявник не набув громадянство ОСОБА_2 Федерації і відповідно до законодавства РФ про громадянство не є громадянином ОСОБА_2 Федерації;

- копію ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2013 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 820/11738/13-а за позовом ОСОБА_1 до Липецького відділення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення та можуть бути встановлені судом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оцінивши надані докази та вимоги закону, що регулюють питання отримання особою громадянства України, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Заявник просить встановити факт його постійного проживання на території України на законних підставах станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час для отримання ним громадянства України.

Юридичний факт, який просить встановити заявник не підлягає встановленню в судовому порядку, оскільки існує інший, визначений законом порядок для визначення законності чи не законності постійного проживання на території України особи, яка не має громадянства України.

Порядок набуття громадянства України та визначення законності підстав проживання на території України осіб, які бажають набути громадянства України, визначена Законом України «Про громадянство України»(розділ ІІ) та затверджених Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про громадянство України» рішення з питань громадянства, прийняті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань громадянства, Міністерством закордонних справ України та їх органами, можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку до суду.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Для набуття громадянства України необхідно подати заяву про набуття громадянства України до служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, які встановлюють належність до громадянства України відповідно до ст. 3 Закону № 2235-ІІІ та видають особам, які набули громадянство, паспорт громадянина України.

Такими органами на місцях є відділи, відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) МВС України, які підпорядковані відповідним територіальним органам і Державному департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, який є урядовим органом державного управління і діє у складі МВС України.

Враховуючи, що заявник не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для отримання громадянства, оскільки з такою заявою у відповідні органи він не звертався та відсутні дані про те, що заявнику необхідно надати у відповідні органи рішення суду про встановлення саме такого факту, що визнав у судовому засіданні заявник, тому суд відмовляє заявнику в задоволенні його заяви при цьому враховує, що заявник паспорт мав, але втратив його ще 10 років тому, за отриманням іншого паспорту до відповідних органів не звертався, також суд звертає увагу заявника на те, що захист особистого немайнового права має здійснюватись заявником у спосіб, передбачений ст. 26 Закону України «Про громадянство України» у разі відмови надання йому паспорту замість втраченого, а при розгляді справи особа заявника встановлювалась за військоим квитком.

Також суд зазачає, що заявник не надав жодного доказу на підтвердження того, що він мав зареєстроване у встановленомиу законом порядку місце проживання на території України станом саме на 24 серпня 1991 року, що є безумовною підставою для відмови в задовлленні заяви.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 234, 235, 256-259 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України, Законом України «Про громадянство України», суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особам, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна