Справа № 159/6058/14-ц
Провадження № 2/159/1371/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 30 грудня 2014 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

за участю: представника позивача за первісним позовом (він же - відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом (він же - позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, за первісним позовом - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування як на обов"язову частку, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Зеленська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом 03.10.14 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, а також з вимогою про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що його матір - ОСОБА_5, перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 з листопада 1975 р. по 27.09.93 р.. За час цього шлюбу народились діти: він та ОСОБА_7. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 21.09.94 р. між подружжям було проведено поділ житлового будинку та господарських споруд, що розташований по АДРЕСА_1., а саме: ОСОБА_5 було виділено ? частину ідеальної долі житлового будинку та допоміжних споруд: приміщення 1 - 4, пл. 15, 9 кв. м., 1 - 5, пл. 21, 5 кв. м., хлів Г - 1, гараж В -1, ? вбиральні, ? частина огорожі, що становить 40/100 загальної вартості частини будинковолодіння; та 40/100 частини присадибної земельної ділянки, що становить 310 кв. м., було залишено їй же. ОСОБА_8 було виділено ? частину ідеальної долі житлового будинку та допоміжних споруд: приміщення 1 - 2, пл. 6, 6 кв. м., 1 - 3, пл. 14, 2 кв. м., 1 - 6, пл. 14, 9 кв. м., сіни "а", погріб "а", вхід у погріб "а", літня кухня Б - 1, веранда "Б", хлів Д - 1, ? частина вбиральні, ? частина огорожі, що становить 60/100 загальної вартості частини будинковолодіння; та 60/100 частини присадибної земельної ділянки, що становить 465 кв. м., у користування. З 24.03.03 р. проживають та зареєстровані у вказаному будинку: син його батька - ОСОБА_3 - відповідач у справі, та ОСОБА_6, яка проживала з його батьком без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина на все, належне на день смерті майно. Він та його брат - ОСОБА_7 - вчасно та у встановленому законом порядку звернулись до нотконтори із заявами про прийняття спадщини. У нотконторі його усно повідомили, що його батько за життя склав заповіт на користь відповідача. Зазначає, що останнім часом його батько хворів, зі слів його матері - казав, що заповіту складати не має наміру, а все, належне йому на день смерті майно перейде у спадок йому і його братові. Зі змістом заповіту він не ознайомлений та отримати його копію можливості не має, однак, вважає, що заповіт є недійсним, так як його батько заповіт не підписував. Вважає, що у випадку, якщо заповіт виявиться дійсним, він має право на частку у спадковому майні згідно з п. 1 ст. 1 241 ЦК України. Нотконторою йому не було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, так як спадкове майно не було зареєстрованим. Його батько за життя не оформив свого права власності на спірне майно. При визнанні заповіту недійсним він, ОСОБА_7, ОСОБА_3 матимуть право на спадщину за законом. Його батько був власником 60/100 частини будинковолодіння, тому кожному з них належить по 20/100 ідеальної долі у будинковолодінні. Просив позов задовольнити, визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_8, що посвідчений 21.06.07 р. Зеленською сільрадою Ковельського р - ну; визнати його власником 20/100 частини житлового будинку та господарських споруд, розташованого по АДРЕСА_1., в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За ухвалами суду від 24.10.14 р. до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача було залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6, Зеленську сільраду Ковельського р - ну Волинської обл., ОСОБА_7.

17.11.14 р. позивачем за первісним позовом було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій він просив визнати його власником 10/60 частин спірного домоволодіння як обов"язкової частки, що була залишена без руху за ухвалою суду від 17.11.14 р..

За ухвалою суду від 17.11.14 р. було прийнято відмову позивача за первісним позовом від частини позовних вимог, а саме: про визнання заповіту недійсним.

20.11.14 р. позивачем за первісним позовом було подано до суду виправлену заяву про зменшення позовних вимог з ціною позову 29 106 грн., у якій він зазначає, що просить визнати його власником не 10/60, а 20/100 спірного домоволодіння, мотивуючи тим, що його матір - третя особа у справі - ОСОБА_5 перебувала у шлюбі із його батьком - ОСОБА_8 з листопада 1975 р. по 27.09.93 р.. За час цього шлюбу народився він та його брат - ОСОБА_7 - третя особа у справі. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21.03.94 р. між його батьками було проведено поділ спірного домоволодіння, як ним зазначено вище у первісному позові. Право власності за життя його батько та на даний час - його матір - не оформили. З 24.03.03 р. проживає у спірному будинку син батька - відповідач за первісним позовом, матір останнього - ОСОБА_6 - третя особа у справі, яка проживала з його батьком у незареєтрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер і відкрилась спадина на все, належне спадкодавцеві майно. Він та його брат - ОСОБА_7 - третя особа у справі - вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину. 21.06.07 р. секретарем Зеленської сільради Ковельського р - ну Волинської обл. - третьої особи у справі - було посвідчено заповіт від імені батька на користь відповідача за первісним позовом на все, належне спадкодавцеві майно. Зазначає, що оскільки він є інвалідом 2 гр., то має право на обов"язкову частку у спадковому майні. Його батько за вищевказаним рішенням суду був власником 60/100 від загальної вартості спірного будинковолодіння. У разі спадкування за законом спадкоємцями першої черги дітьми батька - ним, третьою особою - ОСОБА_7, відповідачем за первісним позовом - ОСОБА_3, кожному з них належало б по 20/100 частин від загальної вартості будинковолодіння, належного за життя спадкодавцеві. Нотконторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно на ім."я спадкодавця. А тому просив визнати за ним право власності на 10/100 частин житлового будинку та господарських споруд, розташованого у АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

10.12.14 р. позивачем за первісним позовом подано до суду заяву про збільшення позовних вимог з ціною позову 40 748 грн., у якій він покликаючись на ті ж обставини, що наведені у його заяві про збільшення позовних вимог від 20.11.14 р., зазначаючи, що спадщина відкрилась на 60/100 частин будинку, а тому його обов"язкова частка складає 13/100 частин. Його батько за судовим рішенням від 21.03.94 р. був власником 60/100 від загальної вартості будинковолодіння. У разі спадкування за законом спадкоємцями першої черги - дітьми - сторонами та третьою особою у праві - ОСОБА_7 - кожному з них належало б по 20/100 частин від загальної вартості будинковолодіння, а з 60/100 частин будинку, на які відкрилась спадщина, його обов"язкова частка складає 14/100 частин. Просить визнати його власником 14/100 частин житлового будинку та господарських споруд, розташованого за вищезазначеною адресою.

10.12.14 р. відповідачем за первісним позовом подано суду зустрічний позов до ОСОБА_1 - позивача за первісним позовом у справі - треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Зеленська сільрада Ковельського р - ну Волинської обл., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на частку у нерухомому майні в порядку спадкування за заповітом, мотивований тим, що його батько - ОСОБА_1 - 21.06.07 р. склав заповіт на його користь на все, належне спадкодавцеві майно, що включає і будинковолодіння за вищезазначеною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер та після смерті батька відкрилась спадщина, що він прийняв у встановленому законом порядку, так як на момент смерті батька проживав разом з ним. Від першого шлюбу у батька є діти: третя особа у справі - ОСОБА_7, позивач за первісним позовом (він же - відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1. Останній просить визнати за ним право власності на 10/100 частин житлового будинку та господарських споруд, розташованих за вищезазначеною адресою як на обов"якову частку у зв"язку з інвалідністю. За рішенням Ковельського міськрайонного суду від 21.03.94 р. його батькові було виділено ? частину ідеальної долі житлового будинку та допоміжних споруд, що становить 60/100 частин загальної вартості частини будинковолодіння. Оскільки його батько за життя не оформив свого право власності на належне йому нерухоме майно, що знаходиться за вищезазначеною адресою, просить визнати його власником 50/100 частин спірного будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 10.12.14 р. зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним.

В судове засідання позивач за первісним позовом не з"явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат - за первісним позовом первісний позов підтримала з врахуванням його зміни, зустрічний позов визнала частково, обґрунтувавши первісним позов вищезазначеними доводами. Просить первісний позов задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову - відмовити частково.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Зеленської сільради Ковельського р - ну Волинської обл. в судове засідання не з"явився, хоча вказана третя особа належно оповіщена, про причини неявки свого представника суду не повідомила, попередньо від останнього 18.11.14 р. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позов підтримала повністю, проти зустрічного позову заперечила частково, суду пояснила, що вона проживала у шлюбі із ОСОБА_8, за час шлюбу у них народилось двоє дітей - позивач за первісним позовом та третя особа у справі - ОСОБА_7. У судовому порядку у 1994 р. спірне домоволодіння було між ними як між подружжям поділено в натурі. Згодом ОСОБА_8 став проживати у фактичних шлюбних відносинах із третьою особою у справі - ОСОБА_6, і у них народилась дитина - відповідач за первісним позовом. Спірне домоволодіння не перебудовувалось по даний час. Просить первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити частково.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилась, хоча належно оповіщена, про причини неявки суду не повідомила, попередньо - 26.11.14 р. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_7 - в судове засідання не з"явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з"явились.

Суд, заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що як первісний, так і зустрічний позови підставні та підлягають до часткового задоволення.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Батько як позивача за первісним позовом, так і позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_8 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Волі Ковельській Ковельського р - ну Волинської обл., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 17.03.08 р. Зеленською сільрадою Ковельського р - ну Волинської обл.; копією свідоцтва про народження позивача за первісним позовом - ОСОБА_1; копією свідоцтва про народження позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3.

Як стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Зеленської сільради Ковельського р - ну Волинської обл. 21.06.07 р., ОСОБА_8 все своє майно заповів в рівних частинах своєму синові - ОСОБА_3.

Як вбачається з даних спадкової справи, що відкрита нотконтрою після смерті ОСОБА_8, як позивач за первісним позовом, так і третя особа у розглядуваній справі - ОСОБА_7 - вчасно та у встановленому законом порядку як спадкоємці першої черги - діти - прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8.

Та обставина, що у записі у погосподарській книзі № 4 по с. Волі Ковельській за 2008 р. рахується господарство за № 276, головою якого був ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; на день смерті останнього у житловому будинку проживали ОСОБА_3 - відповідач за первісним позовом, ОСОБА_6 - третя особа у справі; вищезазначений заповіт не змінений та не відмінений, стверджується довідкою Зеленської сільради Ковельського р - ну Волинської обл. № 499 від 29.04.14 р..

Як слідує з копії довідки МСЕК від 31.07.12 р., копії посвідчення серії НОМЕР_2, виданого на ім"я ОСОБА_1, останній з 01.07.03 р. по даний час є інвалідом 2 гр..

За життя батька позивачів за первісним та зустрічним позовами, за рішенням Ковельського райсуду Волинської обл. від 21.03.94 р. у справі № 2 - 4/94 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про поділ житлового будинку, останньому виділено із жилого будинку та допоміжних приміщень по АДРЕСА_1. ? частину ідеальної долі житлового будинку та допоміжних споруд як спільного сумісного майна подружжя, а саме: приміщення 1 - 2, пл. 6, 6 кв. м. вартістю 1 000 249 крб., 1 - 3 пл. 14, 2 кв. м. вартістю 2 152 052 крб., 1 - 6, пл. 14, 9 кв. м. вартістю 2 258 139 крб., сіни "а" вартістю 1 810 260 крб., погріб "а" вартістю 1 393 290 крб., вхід у погріб "а" вартістю 250 860 крб., літня кухня Б - 1 вартістю 1 917 945 крб., веранда "Б" вартістю 566 130 крб., хлів Д - 1 вартістю 772 920 крб., ? частина вбиральні вартістю 136 447 крб., ? частина огорожі вартістю 213 570 крб. на загальну суму 12 470 962 крб., що становить 60/100 загальної вартості частини будинковолодіння. При поділі будинку зобов"язано ОСОБА_8 закрити двері із приміщення 1 - 2 у приміщення 1 - 5, з приміщення 1 - 3 у приміщення 1 - 4, а ОСОБА_5 - пробити двері з двору у приміщення 1 - 4. З відповідача ОСОБА_8 стягнуто на користь позивача ОСОБА_5 1 336 507 крб. різниці у вартості майна. Вказане судове рішення набуло законної сили 01.04.94 р..

Як слідує з копії рішення виконкому Зеленської сільради Ковельського р - ну Волинської обл. від 26.04.07 р. № 4/4 "Про оформлення права власності на житловий будинок", було вирішено оформити право власності на частину житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, за ОСОБА_8.

Відповідно до копії листа № 1 206/01 - 16 від 23.06.14 р., видачі позивачеві за первісним позовом свідоцтва про право на спадщину перешкоджає відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно на ім"я спадкодавця.

За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 21.04.08 р. у справі № 2 "О" - 49/2008 року за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлено, що заявниця - третя особа у розглядуваній справі - та ОСОБА_8 проживали однією сім"ю як чоловік та жінка без шлюбу з березня 1997 р. до дня смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1, так як спільно як подружжя вели спільне господарство, у т.ч. - добудовували належну ОСОБА_8 АДРЕСА_1

За змістом ст. 1 216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як слідує з положень ст. ст. 22, 28 29 КЗпШС України, що діяла на час прийняття рішення судом 21.03.94 р. про поділ АДРЕСА_1., такий поділ будинку як спільного сумісного майна подружжя було проведено між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 як подружжям у рівних частках - по ? ідеальної долі. Суд не відступав від начала рівності часток подружжя та не визнав господарську споруду - хлів - Д - 1 майном, нажитим ОСОБА_8 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, тобто, власністю ОСОБА_8. З ОСОБА_8 було стягнуто на користь ОСОБА_5 різницю у загальній вартості спірного майна, що у вартісному обрахуванні становило, відповідно, 40/100 та 60/100.

Таким чином, суд приймає до уваги, що за вищезазначеним рішення суду від 21.03.94 р. у власність ОСОБА_8 було виділено ? частину спірного будинку.

Відповідно до копії будинкової книги серії А № 17 659 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_1., БТІ також ОСОБА_8 зазначено таким, у власності якого за станом на 22.08.02 р. є АДРЕСА_1., загальною пл. 59, 7 кв. м., житловою пл. 27, 9 кв. м., на підставі рішення Ковельського райсуду від 21.03.94 р..

За змістом ст. 1 217, 1 222, 1 235 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як зазначено у ст. 1 223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1 261 - 1 265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1 241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ст. 1 258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1 259 цього Кодексу.

Як слідує із змісту ст. 1 261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1 264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Порядок прийняття спадщини врегульовано ст. ст. 1 268 - 1 270 ЦК України.

Судом встановлено, що позивачі як за первісним, так і за зустрічним позовом вчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_8.

Позивач за первісним позовом на час смерті спадкодавця був непрацездатним та має право на обов"язкову частку, незалежно від змісту заповіту, посвідченого 21.06.07 р. від імені ОСОБА_8.

Оскільки у власності ОСОБА_8 за станом на 22.08.02 р. малось майно, що складає ? частки вищезазначеного будинку, являє собою АДРЕСА_1., загальною пл. 59, 7 кв. м., житловою пл. 27, 9 кв. м., на підставі рішення Ковельського райсуду від 21.03.94 р., суд вважає, що при спадкуванні спірного майна за законом кожному з трьох спадкоємців - дітей спадкодавця - належало б по 1/6 спірного майна. Обов"язкова доля позивача за первісним позовом, у такому разі складе 1/12 спірного майна.

Хоча особи, які беруть участь у справі, заперечували в суді ту обставин, що вищезазначений будинок, як і виділена та належна ОСОБА_8 частина будинку згодом добудовувались чи перебудовувались і на даний час не є ідентичними тим, що зазначені у рішенні суду від 21.03.84 р., однак, суд, враховуючи що рішенням суду від 21.04.08 р. встановлено, що ОСОБА_8 за життя в період з 1997 р. по 2007 р. спільно з третьою особою - ОСОБА_6 - добудовував вищезазначений будинок, а особами, які беруть у участь у справі не надано суду доказів того, якою саме є та частина вищезазначеного будинку, що добудована після рішення суду від 21.03.94 р., суд вважає за можливе позови (як первісний, так і зустрічний) задовольнити частково та визнати за позивачами (як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом) право власності на відповідні частки саме у тому майні, що відображене як таке, що було поділене і виділялось на користь ОСОБА_8 саме за рішенням суду від 21.03.94 р..

Оскільки позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору за Законом України "Про судовий збір", а його вимоги про визнання права на обов"язкову частку у спадковому майні задоволено, з відповідача за первісним позовом слід стягнути на доход держави суму судового збору. А сплачений позивачем за устрічним позовом судовий збір як судові витрати залишити за ним.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 1 216, 1 217, 1 221 - 1 233, 1 235, 1 241, 1 258, 1 261, 1 264, 1 268 - 1 270 ЦК України, ст. ст. 22, 28, 29 КЗпШС України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частки як обов"язкову частку від тієї частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1., що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування.

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/12 часток від тієї частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого по АДРЕСА_1., що за життя належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим Зеленською сільрадою Ковельськогорайону Волинської області 21.06.07 р. за № 50.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на доход держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк