Справа № 240/874/14-ц р.
Номер провадження № 2/240/358/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Олександрівський районний суд Донецької області

в складі : головуючого- судді Щербак Ю.В.,

при секретарі - Осадчій Л.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Олександрівка

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,

ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину жилого будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду, з позовом, зазначивши, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 спільно придбали у подружжя ОСОБА_4 1/2 частину жилого АДРЕСА_1, що розташований в АДРЕСА_2.

Нотаріальним оформленням договору купівлі-продажу зі сторони покупця займалась ОСОБА_3

8 грудня 2004 року, під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, сторони оформили удавану угоду дарування. Ця обставина була виявлена позивачем лише у вересні 2014 року, під час розлучення ОСОБА_3 та поділом ними майна .

Посилаючись на ст. 60 СК України, позивач вважає придбане житло сумісною власністю подружжя. На підставі викладеного, позивач просить визнати укладений договір дарування недійсним, встановити, що фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу ? частини спірного будинку та визнати за ним право власності на 1/4 частину жилого будинку.

В судовому засіданні позивач та його представник змінили позовні вимоги, просять визнати укладений 8 грудня 2004 року договір дарування удаваним, бо фактично був укладений договір купівлю-продажу 1/2 частини жилого будинку та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину цього будинку за кожним. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що він особисто у вересні 2004 року передав гроші за будинок продавцям ОСОБА_4. Оформленням угоди у грудні 2004 року займалась його дружина - відповідачка ОСОБА_3, яка на свій розсуд уклала договір дарування.

Відповідачка ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що дійсно у 2004 році вона разом з чоловіком - ОСОБА_1 за спільні кошти придбали 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_2, що розташований в АДРЕСА_2. Гроші були передані до нотаріального оформлення договору. Під час оформлення договору, сторони домовились зазначити в договорі про укладання договору дарування через менше мито, що, в такому разі, підлягало до сплати.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що у 2004 році вона разом з чоловіком - ОСОБА_5 продали належну їм 1/2 частину спірного жилого будинку подружжю ОСОБА_1 за 600 доларів США. Гроші були отримані восени, а у грудні цього ж року відбулось нотаріальне посвідчення договору. За досягнутою угодою між сторонами, оформлення договору відбувалось за рахунок покупців, від імені яких діяла ОСОБА_3

Остання прийняла рішення про оформлення договору дарування. Подружжя ОСОБА_5 не заперечували, вважали, що покупці спільно прийняли таке рішення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду належним чином повідомлений. Заперечень проти задоволення позову не надав.

Суд, заслухавши, пояснення сторін, вивчивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про одруження, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 12 жовтня 2001 року в Олександрівському районному відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 24.

а.с.7

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 11 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 22 листопада 2014 року.

а.с.64

За договором дарування від 8 грудня 2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_3 прийняла в дар 1/2 частину жилого будинку господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.м.т. Олександрівка АДРЕСА_2 на земельній ділянці Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області.

а. с.8

Зазначений договір 8 грудня 2004 року підданий нотаріальному посвідченню та зареєстрований за № 1726 державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори .

Право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину вищезазначеного будинку зареєстроване в Олександрівському БТІ 29 грудня 2004 року ,про що зроблений запис під № 258-П в книзі № 2

а.с.11

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

З урахуванням пояснень сторін про передачу грошей ОСОБА_1 за придбання жилого будинку, суд вважає встановленим, що подружжя ОСОБА_4 фактично продали належну їм на праві власності 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_2 подружжю ОСОБА_1, тобто між ними виникли правовідносини правочину купівлі-продажу.

Натомість, 8 грудня 2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали удавану угоду - договір дарування через те, що нотаріальне посвідчення такої угоди дешевше .

Спір з цього питання відсутній.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

На підставі викладеного, суд виходить з того, що ОСОБА_3 , знаходячись у шлюбі, придбали за договором купівлі-продажу 1/2 частину жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.м.т. Олександрівка АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші,інше майно, в тому числі договір, виграш, які були одержані за цим договором,є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 61 СК України.

Статтею 70 СК передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на належну йому частку в спільній сумісній власності подружжя - 1/4 частину спірного будинку, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.235 ЦК України, ст.ст. 60,61,70 СК України та ст.ст. 10, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину жилого будинку задовольнити.

Визнати договір дарування, укладений 8 грудня 2004 року , за яким ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_3 прийняла в дар 1/2 частину жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.м.т. Олександрівка АДРЕСА_2., посвідчений та зареєстрований за № 1726 державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори , удаваним, яким приховано договір купівлі-продажу.

Визнати, що 8 грудня 2004 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був фактично укладений договір купівлі-продажу 1/2 частину жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.м.т. Олександрівка АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/4 частині жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.м.т. Олександрівка АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 288 ( двісті вісімдесят вісім) гривень 40 копійок на користь держави на рахунок 0098 отримувач - Олександрів.УК/Олексан.р-н/22030001, , ККД 22030001, назва ККД -судовий збір (Державна судова адміністрація України,050),назва суду - Олександрівський районний суд Донецької області .

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2014 року.

Суддя Щербак Ю.В.