АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Пищиди М.М., Дерев'янка О.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року по справі за поданням відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про обмеження виїзду особи за межі України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року задоволено подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Тимчасово обмежено ОСОБА_2у праві виїзду за межі України до виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року у цивільній справі №2-5220/11, за виконавчим провадженням №38845670.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявленого подання, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5220/11, про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року.

Посилаючись на вимоги п.5 ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377 1 ЦПК України суд вказав, що заявником надано належні докази на підтвердження факту ухилення ОСОБА_2від виконання зобов'язання, а тому задовольнив подання.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без урахування обставин у справі.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України № 3857-XII «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

А ч. 2 цієї ж статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Оскільки державним виконавцем не надано доказів того, що державною виконавчою службою приймались всі допустимі та належні заходи для стягнення суми боргу, передбачені законом України «Про виконавче провадження», а тому висновок суду суперечить фактичним обставинам у справі та вимогам законодавства.

В матеріалах справи наявні відомості про те, що виконавче провадження неодноразово зупинялося про що свідчать постанови державного виконавця від 01.08.2013 року, 26.12.2013 року, 01.08.2014 року, ухвали суду від 05.07.2013 року, 19.11.2013 року, а також відкладалось провадження виконавчих дій 28.07.2014 року (а.с.21,36-37,40,67-68,74-75).

В матеріалах справи відсутні відомості про виконання всіх необхідних дій щодо уже виявленого майна та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення. Також відсутні відповідні докази, які б свідчили про намір боржника виїхати за межі України.

Державною виконавчою службою не приймались міри для притягнення боржника до відповідальності.

За змістом ч. 2 ст. 3771 ЦПК України при вирішенні цього питання за поданням державного виконавця, саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчогопровадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Неповнота вчинення виконавчих дій є підставою для відмови у задоволенні подання.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про обмеження виїзду особи за межі України - відмовити.

Ухвала чинна із моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді: