29.08.2014 Єдиний унікальний номер 205/3137/14-ц
№2/205/2697/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Давиденко Я.Є.

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації, виселення (а.с.1-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2014 року вона є власницею квартири АДРЕСА_1.

На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_2, яка є сторонньою особою позивачці.

Зазначивши, що реєстрація відповідачки у вищевказаній квартирі перешкоджає реалізації позивачці її законних прав власника, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язавши Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2; виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 06 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині виселення залишено без розгляду (а.с.35).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала.

Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі свого представника за довіреністю в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомила.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні, повний текст рішення складений 01 вересня 2014 року.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Судом з'ясовано, що підставою звернення позивача до суду є захист гарантованого ст.30 Конституції України права на недоторканість житла та інтересів, пов'язаних із реалізацією права власності на майно.

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2014 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Право власності на вищевказану квартиру позивачкою зареєстровано відповідно до чинного законодавства (а.с.13).

Згідно відомостей адресно-довідкового сектору ВГІРФО УМВС України в Дніпропетровській області від 15 травня 2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 13.09.2001 року (а.с.18).

У відповідності зі ст.. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власній розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, є у повному обсязі доведеними та обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають задоволенню в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття її із реєстрації.

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір, і її вимоги частково задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивачки, судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 14, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Спаське, Новомосковського району Дніпропетровської області такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_2 із реєстрації.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Спаське, Новомосковського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.)

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, мають право на оскарження рішення суду протягом п'яти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя В. С. Шавула