Справа № 487/8955/14-ц
Провадження № 2/487/3000/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20.11.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Ігнатьєі А.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.14р. ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позивних вимог ОСОБА_6 зазначила, що 05.10.2004 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір позики на суму 20000 доларів США, з яких 14000 доларів США ОСОБА_2 отримав для придбання квартири АДРЕСА_1 та 6000 доларів США для здійснення ремонту у цій квартирі. 07.04.2014р. на виконання зобовязань ОСОБА_2 вказана квартира була подарована позивачці. Але відповідачем ОСОБА_2 не виконані зобовязання щодо ремонту квартири, грошові кошти в сумі 6000 доларів США витрачені ним на потреби його сімї з ОСОБА_7, з якою він перебував у шлюбі. Посилаючись на те, що отримані ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 доларів США є обєктом спільної сумісної власності подружжя, позивачка просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 заборгованість за договором позики в сумі 76933,20 грн. (еквівалент 6000 доларів США станом на 05.09.14р.).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що укладання договору позики підтверджується розпискою наданою відповідачем ОСОБА_8 про отримання від позивачки 20000 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_7 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову та пояснив, що ніякого договору позики між позивачкою та її сином ОСОБА_2 не укладалось, гроші не позичались, а розписка від 05.10.2004 року зявилась лише після звернення ОСОБА_7 до суду з позовом про поділ майна подружжя. Крім того, представником ОСОБА_5 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, покази ОСОБА_2, який був допитаний як свідок, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з 14.08.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2014 року. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме 05.10.2004 року ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким останній придбав у власність квартири АДРЕСА_2.

За твердженнями позивача та відповідача ОСОБА_8 зазначена кватира була придбана на кошти, отримані ОСОБА_2 у позику від ОСОБА_6 На підтвердження укладення договору позики позивачем ОСОБА_6 надана копія розписки від 05.10.2004 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш к у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян,а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики (таку ж суму грошових коштів або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості), несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року по справі 6-79цс14, у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

На підтвердження факту укладання між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 договору позики, позивачем надано копію розписки від 05.10.2004 року (а.с. 5) з якої вбачається, що 05.10.2004 року ОСОБА_2 отримав від своєї матері ОСОБА_6 20000 доларів США для купівлі квартири на своє імя за адресою АДРЕСА_3. Проте, вказана розписка не може бути доказом укладання договору позики, оскільки її зміст не містить основної умови такого договору, а саме щодо обовязку ОСОБА_2 повернути предмет позики - таку ж суму грошових коштів.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні на підтвердження позовних вимог не надано доказів, які відповідають вимогам статей 57-60 ЦПК України, а рішення суду не може ґрунтуватися на показах свідків, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення вступає в законну силу через десять днів з моменту проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та у порядку, передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.

Суддя З.М. Сухаревич