Справа № 462/5434/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 грудня 2014 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Галайко Н.М.

при секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та виселення з квартири, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та виселення ОСОБА_2 з квартири. Свої вимоги мотивує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, іншими співвласниками даної квартири є ОСОБА_3, ОСОБА_4. Право власності на 1/4 частину зазначеної квартири в позивача ОСОБА_1 виникло на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2012 року на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, наведене стверджується витягам про реєстрацію. Відповідач ОСОБА_3 постійно чинить перешкоди позивачу у користуванні її власністю. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 08.11.2013 року було усунено перешкоди у користуванні житлом та вселення. 28.01.2014 року позивача було вселено в квартиру, однак не має можливості нормально в ній проживати, оскільки відповідач ОСОБА_3 та її співмешканець ОСОБА_2 постійно чинять їй перешкоди в проживанні та користуванні квартирою. Просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою та виселити відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подала суду клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилися із невідомих причин, про розгляд справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Третя особа в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе розгянути спарву у його відсутності.

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку що позов слід задоволити.

У силу положень ст. ст.21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 369 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності.

Виходячи з цих положень, правовий режим спільної сумісної власності визначається з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Володіння, користування і розпорядження сумісною власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК України і, зокрема, ст. 391 цього ж кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.03.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2012 року на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, наведене стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстраційний номер 26612068 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданного Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», реєстраційний номер 26612068 (а.с.4,5).

Вілповідно до довідки ЖБК №79 з місця проживання про склад сім'ї і прописку №88 від 09.07.2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 08.11.2013 року зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселено ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2014 року винесеної головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ Дзюмінською М.В. позивача вселено в квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовими рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положеннями статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою ст.109 ЖК України визначено, що виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст.ст.317, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що конфлікт між сторонами триває протягом багатьох років та відповідачами і надалі чиняться перешкоди позивачці у користуванні та проживанні в квартирі. Позивачка має бажає проживати у квартирі та іншого житла, пристосованого для нормального проживання не має. На даний час вимушено та тимчасово проживає у дачному будинку в АДРЕСА_2, який є непридатним для проживання, в будинку немає газу та води та, зважаючи на вік позивачки та стан здоров'я, не може проживати в ньому надалі.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов про зобовязання відповідачки ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні квартирою та виселення відповідача ОСОБА_2 з спірної квартири підлягає до задоволення.

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин справи доведена позивачем повністю, що в свою чергу, дає суду підстави визнати позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 214, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 369, 370 ЦК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 з квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Галайко Н.М.