Києво-Святошинський районний суд Київської області
провадження № 2/369/4410/14
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_2, ОСОБА_3 є спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,1412 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У визначений законодавством термін вони звернулися до Вишневої міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки договір дарування, за яким померлий отримав право власності на вказану земельну ділянку, не пройшов державної реєстрації. Державний акт на право власності на земельну ділянку не видано, не зазначено цільове призначення земельної ділянки.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічного паспорта на садибний (індивідуальний) будинок за реєстровим № 106 від 05 липня 2012 року померлому ОСОБА_5 належала на праві приватної власності ? частина будинку та земельна ділянка по АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за законом отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_5.

Проте у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1412 га по АДРЕСА_1 їм було відмовлено.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею, за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 1/12 частину земельної ділянки площею 0,1412 га за адресою: АДРЕСА_1, за кожним.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, поданий позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Представник відповідача Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 47 років помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта ОСОБА_2, померлий доводився їй чоловіком, що також підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 доводився батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки від 10 липня 2003 року ОСОБА_6 подарував у рівних частинах, а ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийняли в дар у рівних частинах житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,1412 га, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Зазначений договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 за № 275.

Вказаний факт належності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по ? частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 серпня 2003 року.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить по ? частині вказаного житлового будинку.

Відповідно до Довідки виконкому Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області зрозуміло, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, а по день смерті її чоловіка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вони проживали разом, та з ними проживали їх сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З матеріалів спадкової справи № 93/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що 23 травня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про те, що вона та ОСОБА_2, ОСОБА_3 прийняли спадщину та просять видати їм свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 19 червня 2014 року встановлено, що після смерті ОСОБА_5 до складу спадщини увійшла ? частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та в поряду спадкування за законом право на спадщину в рівних частках мають ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по 1/12 частині вказаного житлового будинку, Вказаний факт також підтверджується наданими Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Тоді ж, 19 червня 2014 року державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Бурлакова Н.К. відмовила ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1412 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документу спадкодавця та відсутністю державного акту на право власності на землю.

З відповіді Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області від 17 липня 2013 року вбачається, що в державному земельному кадастрі відсутня інформація про державну реєстрацію земельної ділянки на ім'я ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, у зв'язку із смертю ОСОБА_5 у його дружини ОСОБА_1 та його синів ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникло право на спадщину за законом. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 до моменту смерті проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 та своїми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідно до чинного законодавства України спадкоємцями першої черги за законом є другий з подружжя, діти спадкодавця та його батьки. Так, сторони по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями після померлого та у встановлений законодавством України строк вони звернулися до нотаріальної контори для належного оформлення права на спадщину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до вимог п. «Г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до вимог п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Положення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюють право спадкоємця звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Оскільки право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 як спадкодавця не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але в матеріалах справи наявні належні підтвердження переходу права власності на земельну ділянку від ОСОБА_6 до ОСОБА_5, суд дійшов висновку про можливість визнання права власності ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 як спадкоємців на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку хоч і не було зареєстровано у встановленому законом порядку, але підстави переходу права власності на вказану земельну ділянку передбачені чинним законодавством, а тому вимога ОСОБА_2 як спадкоємиці за законом про визнання за нею та її синами права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. «Г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, ч. 6 ст. 11, ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 1/12 частину земельної ділянки площею 0,1412 га за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 1/12 частину земельної ділянки площею 0,1412 га за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 1/12 частину земельної ділянки площею 0,1412 га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Л.М. Ковальчук