Справа № 521/6499/14-ц
Провадження № 2/521/4682/14
10 листопада 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.
при секретарі Дукіної Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у зв'язку з невиконанням умов договору про надання юридичних послуг,
07.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у зв'язку з невиконанням умов договору про надання юридичних послуг.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 25.12.2013 року він уклав договір надання юридичних послуг з відповідачем ОСОБА_2, яка представилася юристом ТОВ «Резолюція», згідно якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання надати юридичні послуги позивачу, а позивач зобов'язався прийняти та сплатити гроші за надані юридичні послуги, згідно умов договору в строк до 25.04.2014 року. Предметом договору про надання юридичних послуг було переоформлення житлового приміщення (квартири АДРЕСА_1) у нежитлове приміщення у встановленном законом порядку. Обсяг наданих робіт виконавцем був визначений в Додатку № 1 до договору від 25.12.2013 року.
Для виконання умов договору 25.12.2013 року позивач передав відповідачу нотаріальну посвідчену довіреність на представництво інтересів позивача, та грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку, що отримані гроші складають 50% від суми договору.
Через деякий час на прохання відповідача позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку про отримання грошей за виконання договору про надання юридичних послуг.
На виконання умов договору про надання юридичних послуг позивачем було сплачено відповідачу грошову суму 4000 доларів США.
11.04.2014 року відповідачка стала вимагати надати ще 2000 доларів США, для виконання договору, пояснивши, що документи знаходяться на резолюції голови Одеської обладміністрації, та для прискорення підписання документів необхідна додаткова сума грошей. Позивач самостійно звернувся до Одеської обласної адміністрації, де вияснив, що документи на його квартиру не надходили, та переоформлення житлового приміщення квартири у нежитлове приміщення не входить у компетенцію Одеської обладміністрації.
11.04.2014 року відповідач ОСОБА_2 написала розписку з зобов'язанням повернути позивачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, отримані нею по договору про надання юридичних послуг від 25.12.2013 року в строк до 14.04.2014 року. Після чого відповідачка стала уникати зустрічей з позивачем та його дружиною, перестала відповідати на телефонні дзвінки.
24.04.2014 року позивач звернувся до Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за фактом шахрайства за ст. 190 ч. 1 КК України.
27.05.2014 року та 02.06.2014 року позивач отримав відповіді на письмові запити з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеські й області та Малиновський районній адміністрації Одеської міської ради про те, що документи по зміні функціонального призначення АДРЕСА_1, в зазначені установи не надходили.
27.05.2014 року відповідач добровільно повернула позивачу гроші у сумі 1600 доларів США.
16.06.2014 року позивачу стало відомо при прийняття Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області постанови про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 190 КК України.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві та договорах, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.12.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг, згідно якого ОСОБА_2 (виконавець) прийняла на себе зобов'язання надати юридичні послуги замовнику - ОСОБА_1, а позивач зобов'язався прийняти та сплатити гроші за надані юридичні послуги, згідно умов договору в строк до 25.04.2014 року.
Предметом договору про надання юридичних послуг було переоформлення у строк 4 місяця від дня підписання договору, житлового приміщення (квартири АДРЕСА_1) у нежитлове приміщення в встановленням законом порядку та надання позивачу документу, який підтверджує права власності на нежитлове приміщення. Яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Обсяг наданих робіт виконавцем був визначений в Додатку № 1 до договору від 25.12.2013 року.
Згідно п. 4.2, п.4.3 вказаного договору, оплата юридичних послуг здійснюється позивачем готівкою у вигляді 50 відсоткової передплати. Наступні 50 відсотків від суми позивач сплачує відповідачу після початку виконання робіт, зазначених у Додатку №1.
На виконання умов договору 25.12.2013 року позивач передав відповідачу нотаріальну посвідчену довіреність на представництво інтересів позивача в компетентних органах з питань переведення з житлового у нежитлове приміщення, узаконення та введення в експлуатацію квартири під АДРЕСА_1, та оформлення та реєстрації права власності на вищезазначену квартиру, та грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку, що отримані гроші складають 50% від суми договору у рахунок виконання юридичних послуг, відповідно до договору від 25.12.2013 року.
10.01.2014 року на прохання відповідача, позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США, про що відповідач надала позивачу письмову розписку про отримання грошей за виконання договору про надання юридичних послуг.
На виконання умов договору про надання юридичних послуг позивачем було сплачено відповідачу грошову суму у розмірі 4000 доларів США.
11.04.2014 року відповідач ОСОБА_2 написала розписку з зобов'язанням повернути в строк до 14.04.2014 року позивачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, отримані нею по договору про надання юридичних послуг від 25.12.2013 року.
24.04.2014 року позивач звернувся до Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за фактом шахрайства за ст. 190 ч. 1 КК України.
Від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на адресу ОСОБА_1 був направлений лист від 27.05.2014 року за № 01/11-5954, згідно якого інспекція, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 07.05.2014 року щодо наявності декларації про початок виконання будівельних робіт АДРЕСА_1, повідомила, що за період з 25.12.2013 року по даний час інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларація про початок виконання будівельних робіт АДРЕСА_1, не надходила.
Від Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на адресу ОСОБА_1 був направлений лист від 02.06.2014 року за № П-678, згідно якого Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.05.2014 року, та надало відповідь, що документи з приводу зміни функціонального призначення квартири АДРЕСА_1 на адресу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не надходили.
27.05.2014 року відповідач добровільно повернула позивачу гроші у сумі 1600 доларів США, про що він написав розписку.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України, встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України закріплено: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Актів виконаних робіт, що свідчать про виконання договору про надання юридичних послуг, суду не надано. Згідно останньої розписки відповідачка взяла обо'язок повернути позивачу отримані кошти.
Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Даний договір про надання юридичних послуг ні позивачем ні відповідачем ніколи не оспорювався та у порядку, передбаченому ЦК України недійсним не визнавався.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 637 грн. 20 коп., які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 458,8 грн. та витрат на послуги кур'єрську служби у розмірі 178,5 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у зв'язку з невиконанням умов договору про надання юридичних послуг - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) судові витрати у розмірі 637 (шістсот тридцять сім) гривень 20 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Суддя: