Номер провадження: 22-ц/785/9774/14
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

представника відповідача ОСОБА_10 - ОСОБА_11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10, за участю третіх осіб Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Інспекція ДАБК в Одеській області, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії, за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_10 про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні ділянкою, за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_8, Одеської міської ради, Управління Держземагенства України у м.Одесі, треті особи ОСОБА_17, ОСОБА_18, про визнання недійсним та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в Поземельній книзі та визнання частково недійсними договорів купівлі - продажу,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 березня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_10, за участю третіх осіб Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Інспекції ДАБК в Одеській області, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за договором купівлі-продажу від 04.12.2009 року йому належить нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1. Позивач стверджує, що відповідачка ОСОБА_10 та інші невідомі йому особи здійснили самовільний захват його земельної ділянки, на якій будують споруду без будь-яких правовстановчих документів та дозволів.

Вказане і стало підставою для звернення ним до суду з даним позовом, який він просив задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

02 квітня 2013 року ОСОБА_10 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_3, ОСОБА_16, ОСОБА_8, Одеської міської ради, Управління Держземагенства України у м.Одесі, треті особи ОСОБА_17, ОСОБА_18, про визнання недійсним та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в Поземельній книзі та визнання частково недійсними договорів купівлі - продажу.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_10 посилається на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3, яким належать земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 не визнають її права на земельну ділянку та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 та постійно чинять їй перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності майном та земельною ділянкою, що перейшла у її користування.

27 березня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_10, в якому просила зобов'язати відповідача звільнити самовільно захоплену нею земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2. Усунути перешкоди з боку ОСОБА_10 в користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивувала тим, що її син ОСОБА_19 купив житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_19 помер, вона є його спадкоємцем. Проте ОСОБА_10 разом з невідомими особами самовільно захопила земельну ділянку, що входить до складу спадщини, та почала будувати споруди без будь-яких правовстановчих документів та дозволів, у зв`язку з чим, як стверджує позивач, вона неодноразово зверталась до контролюючих органів державної влади.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтримала та просила їх задовольнити, проти задоволення позову ОСОБА_10 заперечувала у повній мірі, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним.

Представник ОСОБА_10 поданий в її інтересах позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись, зокрема, на технічний звіт про проведення геодезичних робіт по встановленню меж земельної ділянки та план фактичного розташування земельної ділянки, а позови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Представник ОСОБА_6 у судовому засіданні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_14 підтримала, проти задоволення позову ОСОБА_10 заперечувала у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_16, ОСОБА_8 у судовому засіданні позов ОСОБА_10 не визнала, вказуючи на його безпідставність, позови ОСОБА_3 та ОСОБА_14 підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Управління Держземагенства України у м. Одесі у судовому засіданні проти задоволення позовних вимоги ОСОБА_10 заперечував, вказуючи на те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_10 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 здійснена не була, позови ОСОБА_3 та ОСОБА_14 вважав обґрунтованими, які просив задовольнити.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні позов ОСОБА_10 вважав необґрунтованим, у задоволенні його просив відмовити, проти задоволення позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_14 не заперечував.

Інші сторони по справі у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 задоволено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_10 у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, однак вони сповіщались про розгляд справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, крім того інтереси позивача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, позивача ОСОБА_6, відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 представляють їх довірені особи, тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка зазначених осіб не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та заперечення на них, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Порядок набуття права власності, визначений главою 24 ЦК України, зокрема, відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом першої інстанції встановлено, 06.07.2007 року ОСОБА_20 продав ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_18 житловий будинок загальною площею 681,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4. Останні уклали між собою договір про поділ вказаного нерухомого майна та 17.10.2007 року ОСОБА_18 отримала свідоцтво про право власності на домоволодіння за АДРЕСА_2, а ОСОБА_21 на підставі розпорядження Київської районної адміністрації ОМР отримала свідоцтво про право власності на домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1.

В подальшому ОСОБА_18 та ОСОБА_21 була розроблена землевпорядна документація та рішеннями Одеської міської ради від 09.10.2008 року були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Використовуючи своє право власності ОСОБА_18 та ОСОБА_21 відчужили належне їм нерухоме майно. Так, на підставі державного акту серії ЯИ №381518, виданого 24.11.2009 року ОСОБА_8 належала земельна ділянка АДРЕСА_1, а на підставі державного акту серії ЯИ №381517, виданого 24.11.2009 року ОСОБА_16 належала земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 у м.Одесі.

04.12.2009 року було нотаріально посвідчено договір купівлі - продажу, згідно до умов якого ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_3 купив житловий будинок АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літ. "Л", загальною житловою площею 112,5 кв.м., загальною площею 166,0 кв.м. та надвірних споруд: 1,2 - огорожа І-мостіння, розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер :27:009:0081.

Того ж дня, між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :27:009:0080, площею 0,1000 га. та житлового будинку АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_19 помер, та його спадкоємцем є мати ОСОБА_6, яка є позивачем по даній справі.

Таким чином судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 набули право власності на нерухоме майно відповідно до вимог чинного законодавства, тому правових підстав для визнання договорів, які оскаржує ОСОБА_10, недійсними немає.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 19.06.2006 року було нотаріально посвідчено договір купівлі - продажу, згідно умов якого ОСОБА_23 та ОСОБА_24 продали, а ОСОБА_10 купила житловий будинок АДРЕСА_3 та складається в цілому з одного житлового кам'яного будинку під літ. "А", житловою площею 19.4 кв.м. та надвірних споруд:№1-2 - огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 504кв.м..

Однак, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12.06.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.12.2012 року, встановлено, що на час розгляду справи на спірній земельній ділянці не розташовано ніяких споруд, а земельна ділянка, на якій раніше була розташована будівля ОСОБА_10, знаходиться за межами споруд та земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

18.04.2013 року під час позапланової перевірки Інспекцією ДАБК в Одеській області встановлено, що ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 виконуються будівельні роботи з будівництва житлового будинку з мансардним поверхом, без права на їх виконання.

Таким чином, місцевий суд дійшов до обгрунтованого висновку, що ОСОБА_10 самочинно, без отримання дозвільної документації був побудований новий двоповерховий будинок, на який вона не набула права власності у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази по справі, пояснення на заявлені позовні вимоги, а також заперечення на них, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_6 та про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом не прийнято до уваги тих обставин, що ОСОБА_10 придбавши 19.06.2006 року будинок за адресою: АДРЕСА_3 має законне право на користування, а у подальшому отримання у власність земельної ділянки площею 0,0439 га., на якій був розташований належний їй будинок, не відповідають фактичним обставинам справи, та нею належними та допустими доказами не доведено, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на законних підставах набули право власності на належні їм земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та НОМЕР_1 на яких ОСОБА_10 збудувала новий двоповерховий будинок, чим порушила права позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а тому судове рішення по справі ухвалено з урахуванням наданих сторонами доказів та у відповідності з нормами діючого цивільного та земельного законодавства.

Отже, доводи ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення її позову у повному обсязі та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 відхилити, рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік