АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7842/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/1317/14 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - ОСОБА_1, представників

Тернопільського вищого професійного

училища №4 імені Михайла Паращука

Любчика В.О. та Зварича Ю.Я.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Заступника Міністра освіти і науки України, Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

20 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства освіти і науки України, Заступника Міністра освіти і науки України, Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Зазначав, що працював у відповідача за контрактом на посаді директора Тернопільського ВПУ №4 ім. М.Паращука з 01 лютого 2013 року. Наказом Міністерства освіти і науки України від 28 березня 2014 року №127-к його звільнено із займаної посади з 31 березня 2014 року у зв'язку з невиконанням умов контракту (п.8ст. 36 КЗпП України).

Звільнення вважає незаконним, оскільки умови контракту не порушував і підстав для його звільнення не було.

Також звільнення відбулось в період його непрацездатності, та про розірвання контракту не був попереджений за два тижні.

У зв'язку з цим, просив поновити його на посаді директора Тернопільського вищого професійного училища №4 М.Паращука, стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Окрім того вважає, що незаконним звільненням йому завдана моральна шкода на відшкодування якої просив стягнути з відповідачів 5000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року вирішено: "В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Заступника Міністра освіти і науки України, Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки обставинам, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог та вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що 24 січня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України було укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_1 був призначений на посаду директора (Керівника) Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука строком на 2 роки з 07 лютого 2013 року по 07 лютого 2015 року.

Згідно наказу заступника Міністра освіти і науки України від 28.03.2014 року №127-к «Про дострокове розірвання контракту з директором Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука ОСОБА_1 позивача звільнено із займаної посади по п.8 ст. 36 КЗПП, тобто з підстав, передбачених контрактом.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що відповідач покладені на нього обов'язки належно не виконував, у зв'язку з чим розірвання контракту та звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи було правомірним.

Проте з цим висновком колегія суддів погодитись не може з наступних мотивів.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом.

Згідно роз'яснень даних в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Пунктом 27 Контракту, укладеного з ОСОБА_1 встановлені випадки, коли Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Міністерства, у тому числі за пропозицією управління освіти і наука Тернопільської обласної державної адміністрації, до закінчення терміну його дії, а саме:

1) через систематичне невиконання або неналежне виконання Керівником без поважних причин обов'язків, покладеного на нього цим контрактом;

2) за одноразове грубе порушення керівником законодавства та невиконання обов'язків, покладених на нього цим контрактом, унаслідок чого навчальний заклад зазнав збитків на значну суму;

3) за невиконання навчальним закладом зобов'язань щодо сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів, несвоєчасну виплату заробітної плати працівникам з його вини

Із змісту наказу №127-к від 28.03.2014 року вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 було невиконання ним умов контракту, встановлених підпунктами 9 та 21 пункту 10 розділу «Права та обов'язки сторін» контракту від 24 січня 2013 року.

Згідно підпункту 9 контракту, керівник зобов'язаний забезпечити додержання умов колективного договору, Статуту навчального закладу.

Підпунктом 21 контракту встановлено, що керівник зобов'язаний забезпечити щорічне звітування перед загальними зборами (конференцією) колективу навчального закладу за результатами своєї діяльності на займаній посаді.

Крім того, з наказу №127-к про звільнення, вбачається, що підставою для звільнення позивача були подання департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації від 19.03.2014р. №05/1276-06 та рішення експертної кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти, що підпорядковані Міністерству освіти і науки України, від 20.03.2014р.(протокол №3).

В поданні №05/1276-06 від 19.03.2014р. зазначено, що ОСОБА_1 не зумів згуртувати педагогічний колектив на творчу працю, ділові та принципові взаємини, довір'я і взаєморозуміння. У своїй роботі виключив відкриті демократичні принципи управління, громадський контроль та прозорістю прийнятих рішень, колегіальну етику управління, що призвело до негативних наслідків. Звільнення 39 працівників та прийняття на роботу 52 працівників викликало масові звернення працівників, профспілкового комітету до різних інстанцій за захистом своїх трудових і соціально-економічних прав. Дії керівника створили морально-психологічну напругу в колективі, а заклад втягнутий у різні судові позови, перевірки тощо. Також зазначено, що небажання налагодити співпрацю із заступниками директора з навчально-виробничої, навчальної роботи, головою профспілкового комітету працівників закладу, постійна конфронтація і зайва переписка, небажання інформувати працівників про розподіл коштів, в тому числі благодійних внесків, призвело до появи в засобах масової інформації негативного відгуку про заклад та його імідж. (а.с. 51-52).

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що вони є загального характеру та прямо не доводять не виконання ОСОБА_1 без поважних причин обов'язків визначених п.п. 9 контракту, а тому не можуть бути застосовані для його дострокового розірвання з підстав встановлених п. 27 Контракту.

Також не може бути підставою для звільнення рішення №3 експертної кадрової комісії з розгляду питань діяльності керівників навчальних закладів, установ професійно-технічної та позашкільної освіти, що підпорядковані Міністерству освіти і науки України від 20 березня 2014 року.

Як вбачається з даного рішення комісією було вирішено достроково розірвати з ОСОБА_1 контракт. (а.с. 71-72 т.2)

Вказане рішення є невмотивованим, у ньому відсутні будь-які дані про порушення ОСОБА_1 зобов'язань передбачених контрактом, що давало б підстави для порушення питання про його дострокове розірвання.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору помилково взяв до уваги інші обставини, що пов'язані з питанням про преміювання працівників закладу, питанням щодо не укладення нового колективного договору, із звільненням та поновленням на роботі працівника ОСОБА_5 та інші, що мотивувались представниками відповідача як невиконання ОСОБА_1 трудових обов'язків, проте які прямо не були зазначені ні в наказі про його звільнення, ні у відповідних поданнях.

Згідно роз'яснень даних в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поневолення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин , з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення позивача з мотивів невиконання ним п.21 Контракту.

Встановлено, що щорічний звіт був складений ОСОБА_1 та опублікований на сайті училища перед новим навчальним роком - 27 серпня 2013 року. (а.с.182-186)

З пояснень позивача вбачається, що про звіт було зроблено письмове оголошення на дошці оголошення та був доведений до трудового колективу на зборах, які відбулися 27 серпня 2013 року з використанням слайдів.

Ці обставини частково стверджуються поясненнями представників відповідача та свідка ОСОБА_6, які пояснили, що цього дня на зборах виступав ОСОБА_1 та використовував у виступі слайди, свідка ОСОБА_7, який пояснив, що він, як головний бухгалтер, готував для звітування ОСОБА_1 фінансові документи.

Колегія суддів критично оцінює заперечення представників відповідача про те, що цього дня проводились збори профспілкового комітету, і виступ на них ОСОБА_1 не може розцінюватись, як звітування перед трудовим колективом, як передбачено п.21 контракту.

З протоколу профспілкових зборів від 27 серпня 2013 року вбачається, що на зборах були присутні 123 працівника навчального закладу. (а.с.92, т.1)

Беручи до уваги фактичні обставини, реальне звітування позивача на профспілкових зборах, на яких фактично був представлений трудовий колектив закладу, колегія суддів вважає, що наведені в наказі мотиви про невиконання позивачем п. 21 контракту носять формальний характер, через що він не міг бути достроково розірваний по п. 27 контракту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 був звільнений незаконно і підлягає поновленню на роботі.

Оскільки останній робочий день ОСОБА_1 є 31 березня 2013 року, то середньоденний заробіток слід обчислити за березень та лютий 2013 року, який становитиме 275,95 грн.

На час винесення даного рішення дні вимушеного прогулу за період з 01 квітня по 09 грудня 2014 року становлять 174 дні.

Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме 48015,30 грн (275,95 х 174).

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що ці вимоги є недоведеними позивачем, оскільки він не надав жодних доказів того, що розірванням контракту йому була заподіяна моральна шкода.

Отже, в цій частині позову слід відмовити.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 307, 312, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и Р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука частково задовольнити.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука за наказом Міністерства освіти і науки України від 28 березня 2014 року №127-к.

Поновити ОСОБА_1 на посаду директора Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука з 01 квітня 2014 року.

Стягнути з Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу 48015 (сорок вісім тисяч п'ятнадцять) гривень 30 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаду директора Тернопільського вищого професійного училища №4 імені Михайла Паращука.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач