АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2871/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 42 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВишні Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О.І.

з участю: представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Григорєва В.В.,

відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2013 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про визнання предметом іпотеки частини нежитлового вбудованого-прибудованого приміщення магазину, зобов'язання внести зміни до запису в Державному реєстрі іпотек, звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

13 серпня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № CM-SMEF01/045/2008, згідно якого ОСОБА_7 отримав кредит на суму 90 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 26 травня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_7 30 травня 2008 року укладений договір іпотеки №РМ- SMEF01/045/2008, за яким ОСОБА_7 надав в іпотеку належне йому нерухоме майно - вбудоване-прибудоване приміщення магазину з підвалом, а саме: приміщення першого поверху №5 та №7 та приміщення підвалу з №1 по № 4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1.

28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1079, 1082, 1084 ЦК України укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н.

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 червня 2010 року з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість в розмірі 774 113 грн. 81 коп.

7 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №РМ- SMEF01/045/2008 від 30.05.2008 року.

В ході проведення виконавчих дій з виконання вказаного рішення суду встановлено, що в приміщенні магазину, який є предметом іпотеки, без дозволу банку здійснено перепланування - добудовано частину нежитлового приміщення площею 80 м2 до приміщення першого поверху №7. Дану прибудову ОСОБА_7 було оформлено на свого батька ОСОБА_8 шляхом укладення договору купівлі-продажу, який визнаний таким що відбувся рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2010 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 1 липня 2010 року за ОСОБА_8 визнано право власності на вказану прибудову, як на самочинне будівництво.

Позивач вважає, що договір іпотеки між банком та ОСОБА_7 поширюється на цю прибудову, оскільки вона є частиною переданого в іпотеку нежитлового приміщення і будівництво здійснено без згоди іпотекодержателя.

Тому просить суд: - визнати предметом іпотеки частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого по АДРЕСА_1, що складається з прибудови до торгівельного залу №7, площею 80 м2 та належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, а іпотекодержателем ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;

- зобов'язати реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції внести зміни до запису в державному реєстрі іпотек, шляхом внесення запису про обтяження іпотекою цього приміщення;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: на вбудовано-прибудоване приміщення магазину з підвалом, що складається з приміщення першого поверху №5 та №7 та приміщення підвалу з №1 по №4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 128,1 кв.м., яке належить ОСОБА_7, та на частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину за тією ж адресою, що складається з торгівельного залу № 7, площею 80 кв. м., що належить ОСОБА_8, а кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором та застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2014 року, рішення суду першої інстанції було скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 30 травня 2088 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» в сумі 774 113 грн. 81 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту 730174 грн. 42 коп.; заборгованість за відсотками 18561 грн. 83 коп., пеня 22857 грн. 56 коп., штраф 700 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк» - вбудовано-прибудоване приміщення магазину з підвалом, а саме приміщення першого поверху № 5 і № 71 та приміщення підвалу №№ 1,2,3,4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_7 на праві власності шляхом його реалізації з прилюдних торгів з початковою ціною 657700 грн. В іншій частині позову було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України у цивільних і кримінальних справах від 08 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційний суд належним чином не перевірив, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін, якими доказами вони підтверджуються; не визначився з нормами матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, не встановив усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що предмет іпотеки за договором іпотеки від 30 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 - приміщення магазину з підвалом, що складається з приміщень першого поверху № 5 і № 7 та приміщення підвалу з № 1 по № 4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 128,1 кв.м., в первісному вигляді не існує внаслідок реконструкції ОСОБА_7 приміщення першого поверху № 7, внаслідок чого воно розділене на дві частини: приміщення № 71, яке залишилось у власності ОСОБА_7, та приміщення №7 право власності на яке за рішенням суду зареєстровано за ОСОБА_8, а тому звернення стягнення на всі приміщення першого поверху порушить право власності ОСОБА_8 на приміщення № 7.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, вважаючи його не законним та не обґрунтованим.

Встановлено, що 30 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_7 отримав кредит на суму 90000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 26 травня 2023 року (а.с.4, 5-8).

В забезпечення виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором 30 травня 2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» укладений договір іпотеки № PM-SMEF01/045/2008, за яким ОСОБА_7 передав в іпотеку належне йому на праві власності приміщення магазину з підвалом, що складається з приміщень першого поверху №5 та №7 та приміщення підвалу з №1 по №4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 128,1 кв.м.(а.с. 9-11).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 червня 2010 року з ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість в сумі 774 113 грн. 81 коп. (а.с. 14).

В ході проведення виконавчих дій з виконання вказаного рішення суду встановлено, що в приміщенні магазину, який є предметом іпотеки, без дозволу банку здійснено перепланування - добудовано частину нежитлового приміщення площею 80 м2 до приміщення першого поверху № 7. Дану прибудову ОСОБА_7 було оформлено на свого батька ОСОБА_8 шляхом укладення договору купівлі-продажу, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2010 року визнаний таким, що відбувся з визнанням за ОСОБА_8 права власності на вказану прибудову, як самочинне будівництво(а.с. 13,14).

28 травня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продаж кредитного портфелю № б/н. (а.с. 18-26).

Згідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу).

Згідно ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору від 7 червня 2010 року з ПАТ «ОТП-Банк» набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 30 травня 2008 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_7, 02 серпня 2013 року ним, позивачем, відповідачам була направлена така вимога з пропозицією виконати боргові зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а також добровільно звільнити приміщення, зазначені в іпотечному договорі, в тому числі приміщення торговельного залу площею 80 кв.м №7, що належить ОСОБА_8 (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст.35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Тому позивач ТОВ «ОТП Факторинг України» 13 серпня 2013 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 30 травня 2008 року, належного ОСОБА_8 приміщення № 7 та звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним іпотечним договором, в тому числі і на дане приміщення № 7, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 30 травня 2008 року.

Посилання суду першої інстанції на ст. 321 ЦК України та Конституцію України щодо непорушності права власності, є безпідставними, оскільки дані правовідносини, які виникли між Банком та відповідачами регулюються спеціальним Законом України «Про іпотеку».

Вирішуючи питання про визнання предметом іпотеки приміщення № 7, як частини нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого по АДРЕСА_1 та звернення стягнення на це приміщення, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ч.ч.3,4 ст.5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Статтею 3 Договору іпотеки від 30.05.2008 року передбачено, що проведення реконструкції чи ремонту Предмета іпотеки не змінює правовідносин сторін за цим договором, а також, що Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, поліпшеннями, складовими частинами та внутрішніми система, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть у майбутньому.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки

У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

При укладенні договору іпотеки були враховані дані норми законодавства і в п. 5.2.Договору прописано, що протягом всього терміну дії цього договору Іпотекодавець зобов'язаний: а) своєчасно здійснювати всі дії (у т.ч. всі ремонтні, відновлювальні та профілактичні роботи) для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану Предмета Іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладення цього договору; б) утримуватись від, і не допускати вчинення будь-якою третьою особою, будь-яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану Предмета Іпотеки, його пошкодження, руйнування або втрати; і) не здійснювати будь-яке перепланування чи реконструкцію Предмета Іпотеки без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя, а також всіх передбачених законодавством дозволів уповноважених органів.

Отже, незалежно від того, чи перейшло право власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи та чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв'язку перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки чи ні, іпотека є дійсною для нового власника майна та поширюється й на таку реконструкцію.

Новоствореним об'єктом нерухомості може вважатися виключно такий, що був створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, неможливо визнати новоствореним нерухомим майном об'єкт нерухомого майна, що являє собою вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.

З матеріалів справи вбачається, що новостворені приміщення № 7 та № 71 виникли внаслідок знесення фасаду предмета іпотеки. Як новостворене приміщення № 7 зачіпає частину майна, яке було передано в іпотеку, так і приміщення № 71 зачіпає частину новозбудованого приміщення.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції вказаних обставин та вимог не врахував, неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, неналежним чином оцінив докази та дав їм неналежну правову оцінку і фактично не вирішив спір по суті. При цьому суд невірно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та ухвалив не обґрунтоване і не законне судове рішення.

Дані обставини, відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити повністю.

Визнати предметом іпотеки частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого по АДРЕСА_1, що складається з прибудови до торгівельного залу №7, площею 80 м2 та належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, а його іпотекодержателем визнати ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;

Зобов'язати реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції внести зміни до запису в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 7291469 та контрольна сума 7ГДД6ЕАД8Е) шляхом внесення запису про обтяження іпотекою приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме вбудовано-прибудоване приміщення магазину з підвалом, що складається з приміщення першого поверху №5 та №71 та приміщення підвалу з №1 по № 4 літ. А-9, загальною площею 128,1 кв.м., яке належить ОСОБА_7 та частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину за тією ж адресою, що складається з торгівельного залу № 7, площею 80 кв. м., що належить ОСОБА_8,

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором № CM-SMEF01/045/2008 від 30 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк» в сумі 774113 грн. 81 коп.(сімсот сімдесят чотири тисячі сто тринадцять грн. 81 коп.), з яких заборгованість по тілу кредиту - 730174 грн. 42 коп., заборгованість за відсотками - 18 561 грн. 83 коп., пеня - 22 857 грн. 56 коп., штраф - 700 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №№ PM-SMEF01/045/2008 від 30 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк», на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: на вбудовано-прибудоване приміщення магазину з підвалом, що складається з приміщення першого поверху №5 та №71 та приміщення підвалу з №1 по № 4 літ. А-9, розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 128,1 кв.м., яке належить ОСОБА_7, та на частину нежилого вбудовано-прибудованого приміщення магазину за тією ж адресою, що складається з торгівельного залу № 7, площею 80 кв. м., що належить ОСОБА_8, а кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості ОСОБА_7 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № CM-SMEF01/045/2008 шляхом його реалізації з прилюдних торгів з початковою ціною 774113 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна 5 161 грн. 50 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :