Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А.

При секретарі Михайловській Т.П.

За участю представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника відповідача ОСОБА_3

3-ї особи ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10, 3-я особа ОСОБА_4, про стягнення завдатку,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 21 листопада 2014 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_4, про стягнення 118000 грн. подвійної суми завдатку , який вона передала в сумі 59000 грн.

На обгрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що 3 листопада 2012 року вона передала ОСОБА_6 в присутності свідків 39000 грн. в рахунок платежу за домовленістю придбання квартири за адресою в м. Добропілля, АДРЕСА_1, про що відповідач видала їй розписку , в якій визначена загальна вартість квартири на час складання розписки 120 тис. грн. або 15 тис. доларів. За згодою вона протягом двох наступних років повинна була сплатити решту коштів , але не пізніше 3 листопада 2014 року . На підтвердження намірів відповідач запропонувала жити в зазначеній квартирі.

3 квітня 2013 року також в присутності свідків нею було передано відповідачці 20 тис. грн.. в рахунок завдатку.

Дізнавшись про те, що відповідач не мала права одноособово розпоряджатися вказаною квартирою, оскільки є співвласницею квартири поряд з неповнолітнім сином ОСОБА_4, відносно якого позбавлена батьківських прав , вона потребувала повернути сплачені кошти , звернувшись до відповідача з письмовою претензією 28 серпня 2014 року.

Так як відповідач відмовилась повернути кошти , було подано заяву 11 вересня 2014 року до правоохоронних органів, але заведене кримінальне провадження було закрите постановою слідчого СВ Добропільського МВГУМВСУ в Донецькій області від

13 жовтня 2014 року .

При подальших розмовах з відповідачкою остання відмовилась від продажу квартири навіть при домовленості сплатити ще 91 тис. грн..

Оскільки відповідач порушила умови договору про продаж квартири , вона зобов»язана повернути сплачений завдаток в подвійному розмірі.

Позивач ОСОБА_5 участі в судовому засіданні не приймала. Звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги свого довірителя та просить задовольнити позов, посилаючись на зазначені в позовній заяві підстави.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила , що з сином ОСОБА_4 вони володіють на праві спільної власності квартирою , розташованою в м. Добропілля, АДРЕСА_1. Вона була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина , він проживав з бабкою, котра була опікуном над дитиною. Так як квартира не була потрібна, оскільки вона стала жити з другим чоловіком , то вирішила продати квартиру, щоб були гроші на навчання сину. Вона зберігала добрі стосунки з сином і опікуном, розповіла їм про свій намір , і вони не заперечували. Щоб син сам приймав участь в оформленні правочину , вона домовилась з майбутнім покупцем квартири ОСОБА_5 про продаж з розстрочкою на 2 роки . Їй двічі був переданий завдаток 39 тис. грн.. і 20 тис. грн.. Платити черговий платіж позивач відмовилась , посилаючись на те, що вона позбавлена батьківських прав в відносно сина. Оскільки вартість квартири на час написання розписки була визначена 15 тис. у. о. ,а з листопада 2013 року курс долара став зростати , платити по збільшеному курсу позивач відмовилась .Між тим, вона до теперішнього часу згодна продати позивачу квартиру за домовленістю в 15 тис. доларів при умові , що решту суми 7625 дол. вона сплатить у валюті. Наполягає на тому, що вона не відмовлялась від продажу квартири , а винною стороною є позивач. Також відповідач пояснила, що копію документів на квартиру вона надавала позивачу, і ОСОБА_5 не могла не знати, що співвласником житла є неповнолітній син. Про те, що вона позбавлена батьківських прав, до їх відома сама не доводила.

3-я особа ОСОБА_4 пояснив, що він разом з мамою ОСОБА_2 є співвласником квартири в м. Добропілля, АДРЕСА_2. Він проживав з опікуном своєю бабусею, і були згодні на продаж квартири, хоча при укладенні угоди з майбутнім покупцем участі не приймали. Вони ніколи не відмовлялись від продажу квартири, а позивач відмовилась її купувати.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , допитав свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З пояснень осіб та матеріалів справи встановлено, що сторони по справі ОСОБА_5 і ОСОБА_11 домовились укласти договір купівлі - продажу квартири, розташованої в м Добропілля Донецької області, АДРЕСА_1.

Згідно розписки від 3 листопада 2012 року , виданої ОСОБА_6 .в присутності свідків , вона отримала від ОСОБА_7 завдаток 39 тис. грн..

З розписки слідує , що сторони домовились щодо вартості квартири 15 тис. у. о , на момент складання розписки 120 тис. грн. , і оплата в рахунок виконання зобов»язання буде вноситись через 6 місяців і закінчитись не пізніше ніж 2 роки після дати розписки. .

Також в цій розписці відображено, що 3 квітня 2013 року ОСОБА_6 отримала ще 20 тис. грн..

Допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили факт передачі загальної суми грошей 59000 грн. за вказаних обставин.

У відповідності до ст.. 570 ч. 1 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів , на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання.

Як передбачено ч. 2 ст. 570 ЦК України , якщо не буде встановлено , що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком , вона вважається авансом.

Як встановлено , ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_5 в рахунок платежів за продаж квартири 59 тис. грн.. Однак законних підстав вважати отриману суму завдатком не існує.

Квартира за адресою в м. Добропілля, АДРЕСА_1 згідно договору міни , посвідченого нотаріально11 серпня 2000 року , належить на праві власності у рівних частках ОСОБА_6 і її сину ОСОБА_4

Так як ОСОБА_4 на час укладання угоди між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був неповнолітнім, його інтереси власника мав представляти опікун . Однак таке представництво не було забезпечене, а відповідач брала на себе зобов»язання з продажу квартири, на забезпечення чого отримала платежі, одноособово і за другого співвласника .

Враховуючи, що відповідач не мала законного права сама розпоряджатися власністю , отримані нею платежі на суму 59 тис. грн.. на забезпечення виконання зобов»язання з продажу квартири, є авансом, а не завдатком. Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суд стягує отриману суму 59 тис. грн.. , виходячи з вимог статті 571 ч. 3 ЦК України , якою визначено, що в разі припинення зобов»язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином,позовні вимоги ОСОБА_5 суд задовольняє частково.

На підставі ст.. ст.. 570,571 ЦК України, керуючись ст. ст.. 10, 57 ,60 , 209 ЦПК України,

В и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в м. Добропілля Донецької області, АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в м. Добропілля Донецької області, АДРЕСА_4, ІПН НОМЕР_2, 59000( п»ятдесят дев»ять тисяч ) грн.. авансу та відшкодування витрат із сплати судового збору 590 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_5 відмовити.

Повне рішення складене 2 січня 2015 року.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів.

Суддя Тітова Т.А.

29.12.2014