Справа № 296/2915/12-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Маслак В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Стефанюк О.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом заступника прокурора м. Житомира в інтересах ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, співвідповідача ОСОБА_7 про визнання недійсними договору купівлі -продажу та договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м.Житомира звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 та неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсними договору купівлі -продажу будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 17.03.2012р. та договору дарування вказаного будинку, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 13.06.2012р.

В обгрунтування позову вказав, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1989р. разом з малолітніми дітьми ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою на підставі заяви та довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3. В ході досудового слідства по кримінальній справі №11/080156 встановлено, що ОСОБА_9 підробила довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_3. на право вчинення ОСОБА_4 юридичних дій від імені ОСОБА_1

Згідно договору купівлі -продажу будинку від 17.03.2012р. ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Житомирі. При цьому, протягом 2010р. - 2012р. ОСОБА_4 не звертався до органів опіки та піклування Житомирської міської ради з метою отримання дозволу на відчуження вказаного житла, право на користування яким мають малолітні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. За вказаних обставин прокурор вважає, що відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі без згоди органу опіки та піклування є порушенням прав малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Окрім того, 13.06.2012р. на підставі договору дарування №2308 від 13.06.2012р. ОСОБА_5 подарував вказаний житловий будинок ОСОБА_6

За вказаних обставин прокурор просить суд визнати вищевказані договори недійсними.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в останньому.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засідання позов визнали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр», в судове засідання не з'явився, заяви про слухання справи без його участі, відкладення слухання справи до суду не надіслав.

Співвідповідач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_10 заперечили щодо задоволення позову, оскільки вважають, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірного будинку.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, з урахуванням наступного.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.10.2014р. №3-728 та дубліката свідоцтва про право на спадщину №218 від 24.10.2005р. будинок АДРЕСА_1 в м.Житомирі належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 71 - 75).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі з моменту народження - 1989р., а зареєстрована - з 25.02.2006р. (а.с.181 - 182). Також, за вказаною адресою постійно без реєстрації проживають малолітні дітьми ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. (а.с. 13, 14, 184, 203, 204).

Згідно листа начальника СГІРФО Корольовського РВ України в Житомирській області від 22.06.2012р. №86/352с-11 ОСОБА_1 була знята з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_3. за адресою: АДРЕСА_1 згідно заяви про зняття з реєстраційного обліку, паспорта та довіреності від ІНФОРМАЦІЯ_3. на ОСОБА_4 (а.с. 22).

Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 13.05.2014р. по справі №296/94/12-к 1/296/19/14 по обвинуваченню ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, який набрав законної сили 28.05.2014р., встановлено, що ОСОБА_14, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_12, підробила довіреність №1222 серія ВРД 238382 від 15.12.2010 року, на право вчиняти ОСОБА_4 юридичні дії від імені ОСОБА_15

Отже, ОСОБА_4, використовуючи підроблену довіреність № 1222 серія ВРД 238382 від 15.12.2010 року, всупереч волі ОСОБА_1 зняв останню з реєстраційного обліку за адресою постійного проживання: АДРЕСА_1.

17.03.2014р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі, який посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_16 та зареєстровано у реєстрі за №562 (а.с. 69).

В подальшому, ОСОБА_5 подарував будинок АДРЕСА_1 в м.Житомирі ОСОБА_6, договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_17 13.06.2012р. та зареєстровано в реєстрі за №2808 (а.с. 34 - 35).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.06.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_18, ОСОБА_6 продав будинок АДРЕСА_1 в м.Житомирі ОСОБА_7 (а.с. 43 - 47).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Також, п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Статтею 56 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї», члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

З матеріалів справи вбачається, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації постійно проживали у будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі разом зі своєю матір'ю ОСОБА_19 та дідом ОСОБА_4

Враховуючи приписи вищезазначених нормативно-правових актів та обставини справи суд приходить до висновку, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які постійно проживали у будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі разом зі своєю матір'ю, мають право користуватися даним житлом нарівні з власником - ОСОБА_4 При цьому, відсутність реєстрації не обмежує малолітніх дітей у праві користування житловим приміщенням.

Статтями 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Згідно ст.12 Закону України «Про основи соціального захист бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оскільки на момент укладення договору купівлі -продажу будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі від 17.03.2012р. малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали право користуватися вказаним будинком, який був місцем їх постійного проживання, для вчинення вказаного правочину була необхідна згода органу опіки та піклування.

Згідно витребуваних у приватного нотаріуса ОСОБА_16 документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі - продажу житлового будинку від 17.03.2014р., вбачається відсутність письмової згоди органу опіки та піклування на відчуження будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі (а.с. 68 - 93).

Окрім того, відповідно до листа служби у справах дітей Житомирської міської ради від 04.07.2012р. №1417, ОСОБА_4 для отримання дозволу на відчуження житла від імені малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 упродовж 2010 - 2012р.р. до служби у справах дітей не звертався (а.с. 18).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про визнання договору купівлі -продажу будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі від 17.03.2012р. недійсним з підстав його невідповідності нормам Закону.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору дарування АДРЕСА_1 в м.Житомирі, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 13.06.2012р.

Право особи, яка вважає себе власником майна, не підлягає захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст.215, 216 ЦК. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-95цс13).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 17.03.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_16 та зареєстрований в реєстрі за №562.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід спеціального фонду Державного бюджету судовий збір у розмірі 107,30грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. П. Маслак