Провадження №2/761/4367/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 24 квітня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі - Відповідач № 1), ОСОБА_2 (далі - Відповідач № 2), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги, обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 грудня 2013 року за участю та з вини Відповідача № 2, її автомобілю марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1, було завдано матеріальної шкоди на суму 43 344 грн. 29 коп., що підтверджується Звітом про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року. Зауважує, що вказаним Звітом визначена величина втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 5 207 грн. 77 коп. Також зауважує, що за проведення оцінки розміру матеріального збитку, нею було сплачено 700 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією. Зазначила, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача № 2 була застрахована Відповідачем № 1, про що свідчить відповідний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначила, що 15 квітня 2014 року Відповідач № 1 перерахував на її картковий рахунок суму страхового відшкодування у розмірі 26 442 грн. 62 коп. Вважає, що Відповідач № 1 виконав свої зобов`язання перед нею щодо виплати страхового відшкодування не у повному обсязі., у зв'язку з чим, на її думку, із Відповідача № 1 підлягає стягненню на її користь додатково сума у розмірі 7 722 грн. 81 коп., за вирахуванням уже сплаченої суми страхового відшкодування, 20% ПДВ та франшизи. Крім того, за її підрахунками, із Відповідача № 2 на її користь підлягає стягненню сума 5 717 грн. 77 коп., до складу якої входять 5 207 грн. 77 коп. - відшкодування величини втрати товарної вартості належного їй автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, та франшиза у розмірі 510 грн. 00 коп., яка не відшкодовується Відповідачем № 1. Також зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, крім майнової шкоди, їй було завдано й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала, у зв`язку із пошкодженням її майна. Моральну шкоду Позивач оцінює в 5 000 грн. 00 коп. Просила суд, ухвалити рішення, яким стягнути із Відповідача № 1 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 7 722 грн. 81 коп. та понесені нею збитки у зв`язку із проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. 00 коп., стягнути з Відповідача № 2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5 717 грн. 77 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а також відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У судовому засіданні Позивач та її представник позов підтримали, позовні вимоги просили суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача № 1 у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позовних вимог щодо Відповідача № 1 просив суд відмовити у повному обсязі. Аргументуючи свою позицію тим, що у відповідності до норм діючого законодавства Відповідачем № 1 було замовлено проведення оцінки про визначення вартості матеріального збитку належного Позивачеві автомобіля у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», яким, у свою чергу, було виготовлено звіт, відповідно до змісту якого, розмір завданого Позивачеві збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 32 502 грн. 60 коп., а вартість відновлювального ремонту становить 27 085 грн. 50 коп.. Зауважив, що визначення об`єму відновлювальних робіт, необхідних для цього запчастин та матеріалів, проводилося на підставі результатів огляду транспортного засобу 28 грудня 2013 року. Крім того, зазначив, що згідно заяви Позивача про виплату страхового відшкодування від 23 грудня 2013 року, суму страхового відшкодування вона просила визначити за розрахунком страховика, тобто Відповідача № 1. Крім того зауважив, що 15 квітня 2014 року Позивачеві було сплачено страхове відшкодування у розмірі 27 085 грн. 50 коп. Просив суд взяти до уваги ту обставину, що наданий Позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року, на підставі якого вона визначала розмір позовних вимог щодо Відповідача № 1, був складений через майже три місяці після узгодженого збитку і тому він не може об`єктивно давати відповідь на питання щодо вартості завданої автомобілю Позивача шкоди на момент її заподіяння. Крім того, не визнав позовну вимогу щодо відшкодування Позивачеві витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки Відповідачем № 1 було своєчасно вжито заходів для самостійного визначення збитку.

У судовому засіданні представник Відповідача № 2 позов не визнав, у задоволенні позовних вимог щодо Відповідача № 2 просив суд відмовити у повному обсязі. Зауважив, що Позивач не надала суду доказів, які б свідчили про те, що належний їй автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номер НОМЕР_1, став учасником дорожньо-транспортної пригоди вперше саме 06 грудня 2013 року. У зв`язку з чим, вважає, що позовна вимога щодо відшкодування Позивачеві величини втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 5 207 грн. 77 коп. є безпідставною. Крім того зазначив, що позовна вимога про відшкодування Відповідачем № 2 моральної шкоди є необґрунтованою, оскільки Позивач не довела факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю Відповідача № 2 та не зазначила, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди.

Заслухавши пояснення Позивача її представника, представників Відповідача № 1 та № 2, відповідно, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що Відповідач № 2 керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, порушивши вимоги пункту 10.2. Правил дорожнього руху України, під час виїзду з прилеглої території на проїзну частину, не надав дорогу автомобілю марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по ній, внаслідок чого відбулося зіткнення (а.с.11).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Позивача завдані механічні пошкодження.

За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, щодо даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11).

Вказане судове рішення є чинним.

Судом також встановлено, що 12 липня 2013 року між Відповідачем № 1 та Відповідачем № 2 було укладено договір про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АС/0892988 (а.с. 62).

Із повідомленням потерпілої особи про подію з транспортним засобом та одночасно заявою про виплату страхового відшкодування Позивач звернулася до Відповідача № 1 23 грудня 2013 року (а.с. 63).

Відповідно до Звіту вих. № С13-1026 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 22 січня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтоекспертиза-Стандарт» на замовлення Відповідача № 1, вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 в результаті пошкодження належного їй автомобіля марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 32 502 грн. 60 коп. (а.с., а.с. 65-90).

За змістом статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

За змістом пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

За змістом пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що платіжними дорученнями № 1432 та № 2242 від 15 квітня 2014 року, Відповідач № 1 перерахував на картковий рахунок Позивача страхове відшкодування у розмірі 26 575 грн. 50 коп. (а.с., а.с. 94, 95).

Не погоджуючись із зазначеним розміром страхового відшкодування, Позивач надала суду інший Звіт вих. № С14-123 про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтоекспертиза-Стандарт» на її замовлення, за змістом якого, вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 в результаті пошкодження належного їй автомобіля марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 48 552 грн. 06 коп (а.с., а.с. 13-27).

Судом встановлено, що за проведення оцінки вартості матеріального збитку, Позивачем було сплачено 700 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 78 від 13 березня 2014 року (а.с. 28).

Із матеріалів справи вбачається, що при складанні Звіту вих. № С14-123 від 11 березня 2014 для визначення вартості матеріального, належний Позивачеві автомобіль було оглянуто 07 березня 2014 року, про що свідчить Протокол огляду транспортного засобу від 07 березня 2014 року (а.с. 22).

Визначаючи розмір позовних вимог щодо Відповідача № 1, Позивач виходила із вартості матеріального збитку, визначеної Звітом вих. № С14-123 від 11 березня 2014 року (а.с., а.с. 13-27) та, водночас, просила суд стягнути із Відповідача № 1 матеріальні збитки у розмірі 700 грн. 00 коп., понесені нею на проведення автотоварознавчого дослідження.

Суд критично оцінює таку позицію Позивача, оскільки Звіт вих. № С14-123 про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року, не дає відповіді про вартість завданої Позивачеві матеріальної шкоди на момент її заподіяння, оскільки звіт складений через три місяці після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 грудня 2013 року.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до Відповідача № 1, 23 грудня 2013 року з повідомленням потерпілої особи про подію з транспортним засобом та заявою про виплату страхового відшкодування, Позивач зазначила, що суму страхового відшкодування за даним повідомленням вона просила визначити на підставі розрахунку страховика, про що свідчить власноручний підпис Позивача на вказаному повідомленні та заяві (а.с. 63).

Таким чином, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру страхового відшкодування не можуть бути використані розрахунки, зазначені у Звіті вих. № С14-123 про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення із Відповідача № 1 на користь Позивача, додатково, страхове відшкодування у розмірі 7 722 грн. 81 коп., розраховане Позивачем на підставі Звіту вих. № С14-123 про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року, та матеріальних збитків, понесених Позивачем у зв`язку з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. 00 коп., є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, Позивач просить суд стягнути із Відповідача № 2 матеріальну шкоду у розмірі 5 717 грн. 77 коп., з яких 5 207 грн. 77 коп. - відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля та 510 грн. 00 коп. - франшиза, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом підпункту «д» пункту 8.6.2. розділу VIII Визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу не нараховується якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування.

Як вбачається із відповіді Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві вих. 10/Х-2280 від 08 грудня 2014 року на запит ОСОБА_1, відповідно до даних автоматизованої системи обліку та аналізу дорожньо-транспортних пригод, у період з 29 листопада 2011 року до 06 грудня 2013 року, за участю автомобіля «SUZUKI SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 на території міста Києва зареєстровано одну дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06 грудня 2013 року на вулиці Шамрила, 23.

Звітом вих. № С14-123 про визначення вартості матеріального збитку від 11 березня 2014 року визначено величину втрати товарної вартості автомобіля, що становить 5 207 грн. 77 коп. (а.с., 13-27; 20).

Відповідно до пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

За змістом частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення із Відповідача № 2 на користь Позивача величини втрати товарної вартості належного Позивачеві автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 207 грн. 77 коп., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до частини другої пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.

Зі змісту Полісу АС/0892988 від 12 липня 2013 року вбачається, що розмір франшизи складає 510 грн. 00 коп. (а.с. 62).

Згідно з пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна вимога щодо стягнення із Відповідача № 2 на користь Позивача франшизи у розмірі 510 грн. 00 коп. є також обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у позовній заяві Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача № 2 на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Позов у цій частині підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом частини першої, пунктів першого, другого та третього частини другої та частини четвертої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що Позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, перенесла фізичні та душевні страждання у зв'язку із винними діями Відповідача № 2, які призвели до пошкодження належного їй транспортного засобу. Зважаючи на характер та обсяги душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках Позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача № 2 на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

А всього із Відповідача № 2 на користь Позивача підлягає стягненню 9 204 грн. 97 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 23, 979, 988, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статей 6, 12, 22, 29, 32, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) кошти у розмірі 9 204 (дев'ять тисяч двісті чотири) гривень 97 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :