Справа № 323/3964/14-ц
№ провадження 2/323/1095/14
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

17.12.2014 м. Оріхів

17 грудня 2014 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галчанського С.В.,

при секретарі судового засідання Свириденко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

14 листопада 2014 року позивач банк звернувся до суду з цим позовом, підписаним уповноваженим доданою довіреністю представником Сафір Федором Олеговичем, в якому зазначав наступне.

Відповідно до укладеного договору № DOXRR503080985 від 02.04.2008 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 7258,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає договір про надання банківських послуг між ним та банком.

При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярі або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2014 року має заборгованість - 23402,90 грн.

Розрахунок суми заборгованості додається. (Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь:

- заборгованість у розмірі 23402,90 грн. за кредитним договором № DOXRR503080985від 02.04.2008 року;

- судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився за наступних обставин.

За наданими позивачем даними, останнє відоме місце реєстрації відповідача: Донецька область, Амвросіївський район, с. Єлизавето-Миколаївка, вул. Московська, б. 21. Відповідно до ст. 109 ЦПК України справа за цим позовом підсудна Амвросіївському районному суду Донецької області. Однак відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, визначено, що справи, раніше підсудні Амвросіївському районному суду Донецької області, є підсудними Оріхівському районному суду Запорізької області.

На виконання вимог ст. 74 ЦПК України судом був зроблений запит до Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області, відповідно до якого відомості про реєстрацію або про зняття з реєстрації відповідача на території Запорізької області відсутні. Надіслати запит до органу реєстрації за останнім відомим місцем проживання відповідача виявилось неможливим через відсутність у органів поштового зв'язку можливості забезпечити доставлення та вручення судових повідомлень до населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (згідно переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р).

Таким чином, на час розгляду справи місце проживання, перебування або реєстрації відповідача невідоме. У зв'язку з цим, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач був викликаний в суд через оголошення у пресі та вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в справі, зокрема надані позивачем: розрахунок заборгованості, копію заяви, копію умов та правил надання банківських послуг, копію паспорту відповідача, реєстраційних документів юридичної особи відповідача, платіжне доручення, приходить до такого.

Предметом позову - є заборгованість у 23402,90 грн. за кредитним договором № DOXRR503080985 від 02.04.2008 року.

Підставою позову - є кредитний договір приєднання № DOXRR503080985 від 02.04.2008 року, невиконання обов'язків за цим договором та заборгованість через невиконання обов'язків договору у розмірі 23402,90 грн.

У судовому засіданні, відповідно до досліджених доказів встановлено, що 30 січня 2009 року відповідач ОСОБА_1 підписав оформлену представником Банку заяву позичальника, в якій відповідач просив надати йому строковий кредит на придбання товару та оплату супутніх послуг строком на 10 місяців, з відсотковою ставкою 0,01% на місяць.

Також у заяві зазначено:

«Своїм підписом я підтверджую факт надання мені повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк» (а також його місцезнаходження), а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними,.. тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту…» тощо..

Я виражаю свою згоду з тим, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами та правилами, Тарифами, складає між мною та банком договір про надання банківських послуг».

Заява підписана клієнтом відповідачем 02 квітня 2008 року та працівниками банку.

У заяві також зазначено ціль кредитування, розмір та строк внесення щомісячного платежу тощо.

У зв'язку з вказаною заявою відповідача, позивачем банком було відкрито рахунок у банку, за дорученням відповідача кредитні кошти у сумі 7258,00 грн.

Таким чином, відповідно до заяви та визнання відповідача про набуття від банку та користування грошовими коштами, судом встановлено, що в конкретний день відповідач фізична особа підписала (ла) заяву в якій просив (ла) позивача банк відкрити рахунок та надати споживчий кредит на придбання товару. Через таку заяву відповідача, позивач банк шляхом перерахування грошових коштів на користь продавця та виконавців супутніх послуг за дорученням відповідача надав останньому кредит у розмірі 7258,00 грн., а відповідач набув від банку та користувався вказаними грошовими коштами.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України:

Стаття 202. Поняття та види правочинів

1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України:

Стаття 1054. Кредитний договір

1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України:

Стаття 638. Укладення договору

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд відхиляє наданий до позову документ під назвою «Розрахунок заборгованості за договором б/н, укладеного між банком та клієнтом - відповідачем» оскільки не містить інформації щодо предмета доказування, не стосується предмета доказування.

Суд відхиляє наданий до позову документ під назвою «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»)», який взагалі не стосується предмета доказування, оскільки цей документ не підписувався відповідачем на час підписання заяви відповідачем 02 квітня 2008 року.

Відтак є недоведеним те, що як зазначено в заяві, відповідач ознайомлений і погоджується з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» і Тарифами банку.

Не надано суду і тарифів про які йдеться як у заяві та Умовах.

Стаття 1055 ЦК встановлює категоричну вимогу про письмову форму кредитного договору та визнає нікчемними договори, якими ця вимога порушується.

За загальним правилом правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний його учасниками. Підписаним слід вважати тільки той текст, що передує підпису. Навіть текст після підпису не можна відносити до змісту правочину.

Письмова форма будь-якого договору, у тому числі кредитного, полягає у фіксації його змісту за допомогою письмового тексту і підписання цього тексту особами, які вчинили цей договір.

Доказів того, що було підписано відповідачем будь-який письмовий текст, крім дослідженої судом заяви, немає. Відтак, те, що у позові називається договором - у всякому разі є нікчемним, через недодержання письмової форми.

З вимог закону про укладення кредитного договору у письмовій формі та про нікчемність кредитного договору, укладеного з недодержанням письмової форми, суд робить висновок, що кредитним договором може бути лише те, що підписано сторонами. Бо, через такі вимоги, саме у тому, що підписано сторонами, суд має право шукати наміри сторін. Це відповідає правилу про належність доказів, передбачених ст.58 ЦПК України.

Стаття 58. Належність доказів

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

3. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) на умовах, встановлених договором. А відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Доказів того, що було підписано відповідачем будь-які умови, немає. Відтак, немає правових підстав вважати, що грошові кошти, які зазначені у позові представником позивача є кредитом, оскільки відсутні, умови, встановлені договором, про які наголошує ст.1054 ЦК України. Іншими словами, немає умов, встановлених договором - немає кредиту.

Зазначений у заяві письмовий текст такого змісту: «Своїм підписом я підтверджую факт надання мені повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк» (а також його місцезнаходження), а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними,.. тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту…» тощо..

Я виражаю свою згоду з тим, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами та правилами, Тарифами, складає між мною та банком договір про надання банківських послуг» не є підтвердженням як самого договору приєднання, так і факту приєднання до нього. Оскільки, знову таки, не додержана письмова форма.

Разом з цим, суд не може відкинути практику апеляційного суду, яка повністю погоджується з викладеною у позові позицією банку. На підставі цієї позиції апеляційного суду скасовуються судові рішення суду першої інстанції про відмові у задоволені позовних вимог, аналогічних тим, які розглядає суд та, після скасування, вимоги банку задовольняються.

Крім того, суд позбавлений можливості застосувати до спірних правовідносин статтю 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, оскільки станом на час розгляду справи територія антитерористичної операції не визначена, а дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Відтак, виходячи з позиції апеляційного суду, суд приймає рішення про задоволення позовних вимог банку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, Суд,

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 28 січня 2011 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ ГУ МВС України в Донецькій області) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DOXRR503080985 від 02.04.2008 року в розмірі 23402,90 грн. (двадцять три тисячі чотириста дві грн. 90 коп.) грн. на рахунок №3111, МФО 305299, .

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 28 січня 2011 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ ГУ МВС України в Донецькій області) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. на рахунок №0001, МФО 305299, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області С.В.Галчанський