АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2570/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2,5 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівПодороги В. М. , Бородійчука В. Г.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Головного Управління юстиції у Черкаській області, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з транспортного засобу арешту, -

в с т а н о в и л а :

22 квітня 2014 р. представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_8, Головного управління юстиції в Черкаській області, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності на автомобіль та зняття з транспортного засобу арешту.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01 березня 2009 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, який діяв в інтересах ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27 лютого 2009 р., укладено письмову угоду щодо купівлі-продажу позивачем автомобіля LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1., належного на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, виданого РГ 1-го МРВ ДАІ при ВДІ УМВС України в Черкаській області 20 листопада 2007 р.

На виконання угоди купівлі-продажу, позивач сплатив ОСОБА_9 32 000 доларів США, що еквівалентно 256 000 грн., ОСОБА_9 передав йому автомобіль, ключі від нього, технічний паспорт, а 21 березня 2009 р. ОСОБА_9, діючи від імені ОСОБА_8 по довіреності, видав на ім'я позивача та на ім'я його дружини - ОСОБА_11 довіреність, якою уповноважив його із дружиною розпоряджатися (знімати з обліку в органах ДАІ, продати, обмінювати, здавати в оренду, страхувати) належним ОСОБА_8 автомобілем. Строк дії довіреності визначено до 27 лютого 2012 р. і на час звернення до суду він закінчився.

Крім того, на автомобіль LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 накладені два арешти: 16.09.2009 р. Прокуратурою Черкаської області та 10.02.2012 р. Головним управлінням юстиції в Черкаській області.

На даний час позивач позбавлений змоги користуватися спірним автомобілем, та не може зареєструвати право власності на нього, оскільки відповідач відмовляється належним чином оформити договір купівлі - продажу.

Посилаючись на положення ст. 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється іншою особою, та на ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно до якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, позивач просив визнати за ним право власності на вказаний автомобіль.

В ході розгляду справи 28.05.2014 р. і 17.07.2014 р. представник позивача ОСОБА_7, зверталась до суду з заявами про збільшення розміру позовних вимог та просила суд скасувати будь-які арешти та заборони у період з вересня 2009 р. накладені на спірний автомобіль, та визнати правочин, вчинений 21 березня 2009 р. щодо транспортного засобу автомобіля LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, шасі № НОМЕР_3 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрованого РГ 1-го МРВ ДАШ при ВДАЇ УМВС України в Черкаській області 20 листопада 2007 р. на ім'я ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2, виданого РГ 1-го МРВ ДПІ при ВДАІ УИВС України в Черкаській області 20 листопада 2007 р., удаваним.

Ухвалою Черкаського районного суду від 18 липня 2014 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи відділ примусового виконання рішень ДВС ГУЮ.

Ухвалою Черкаського районного суду від 25 липня 2014 р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_10, Прокуратуру Черкаської області.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2014 р. в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Головного управління юстиції в Черкаській області, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з транспортного засобу арешту, відмовлено.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, в частині визнання правочину, вчиненого 21.03.2009 р., щодо транспортного засобу - автомобіля LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 удаваним, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2014 р., та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

При цьому посилається на ті ж підстави що і в позовній заяві.

Крім того, вказала, що доказом укладення договору купівлі - продажу спірного астомобіля вважає те, що позивач з 1 березня 2009 р. відкрито користувався, безперешкодно здійснював його обслуговування та неодноразово перетинав на ньому державний кордон України.

Вважає, що не вчинення дій щодо перереєстрації спірного автомобіля не позбавляє його права власності на даний автомобіль, а лише може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав їх не обґрунтованими.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів, зокрема полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

За ч. 1 ст. 328 ЦК, яка регламентує підстави набуття права власності, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно норм цивільного законодавства України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що є одною із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов'язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися.

Частиною 3 ст. 208 ЦК України визначено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Разом з тим, діючим законодавством визначено спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів, який регламентується Законом України «Про дорожній рух», Правилами роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 р. N 228, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин та Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх і типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

Вимоги про зняття арешту, накладеного в рамках примусового виконання судових рішень органами ДВС, в свою чергу, повинні вирішуватись в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Так, п. 7 наведеого Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що власники транспортних засобів, зокрема фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Термін реєстрації може бути продовжено у разі неможливості власника транспортного засобу (хвороба, відрядження, інші поважні причини) вчасно її здійснити.

У відповідності до п. 8 даного Порядку, в редакції цинній на час виникнення спірних правовідносин, реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку у порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Держпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна і має відповідні документи, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Такими документами можуть бути: довідка-рахунок за формою згідно з додатком N 1 до цих Правил, видана суб'єктом підприємницької діяльності, який реалізує транспортний засіб; договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичної чи фізичної особи, яка визнається власником транспортного засобу, його марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів складових частин; довідка органу соціального захисту населення, який виділив автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатком N 6 до цих Правил, виданий підприємством-виробником транспортного засобу чи його складових частин або підприємствами, які переобладнали чи встановили на транспортному засобі спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про відповідність конструкції транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху, із зазначенням їх ідентифікаційних номерів та конкретного одержувача, скріплений підписом посадової особи підприємства і печаткою; посвідчення митного органу про реєстрацію транспортного засобу або його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, в підрозділах ДАІ - для фізичних осіб, вантажна митна декларація - для юридичних осіб або належним чином оформлені довідка-рахунок та вантажна митна декларація (засвідчена митним органом копія) - для фізичних та юридичних осіб;

договір фінансового лізингу.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином наведеними нормами визначено, що у випадку придбання автомобіля, що вже перебував у експлуатації, окрім вищенаведеного переліку документів, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку.

Отже, такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ ще до його відчуження та передачі новому власнику, оскільки відчуження та передача придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не може проводитися.

Аналогічна вимога міститься і в Правилах роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 р. N 228, зокрема в п 3.6, що на комісію приймаються транспортні засоби і номерні агрегати, що зняті з обліку в органах ДАІ, для продажу на території України: від громадян України - за наявності паспорта чи документа, що його замінює, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) з відміткою в ньому органу ДАІ про зняття з обліку у зв'язку з продажем.

Судом встановлено, що 27 лютого 2009 р. нотаріально посвідченою довіреністю за реєстром № 1695 ОСОБА_8 уповноважив громадянина ОСОБА_9 бути його представником з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження, користування, експлуатації та відчуження спірного транспортного засобу з правом передоручення.

Згідно до договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного в простій письмовій формі, від 1 березня 2009 р. між ОСОБА_9, як продавцем, та ОСОБА_6, як покупцем, продавець, що діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27 лютого 2009 р. за реєстром № 1695, передав у власність покупцю, а покупець прийняв належний ОСОБА_8 автомобіль LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що перебуває на обліку в РЕВ МРВ УДАІ УМВС України в Черкаській області. Продаж зазначеного автомобіля вчиняється за 246 400 грн., що станом на 01.03.2009 р., відповідно до офіційного курсу НБУ гривні до долара США складає 32 000 доларів США. Факт повного розрахунку повинен бути підтверджений розпискою продавця а. с. 130.

У відповідності до письмової розписки від 1 березня 2009 р. ОСОБА_9, діючи в інтересах ОСОБА_8 по довіреності від 27 лютого 2009 р., отримав від ОСОБА_6 за автомобіль LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 кошти у розмірі 32 000 доларів США.

Таким чином наведений договір купівлі-продажу автомобіля стверджує той факт, що на момент його укладання сторонами договору та передачі автомобіля ОСОБА_6, спірний автомобіль знятий з обліку в підрозділі ДАІ не був.

21 березня 2009 р. громадянин ОСОБА_9 від імені громадянина ОСОБА_8 нотаріально посвідченою довіреністю зареєстрованою в реєстрі за № 1571 уповноважив громадян ОСОБА_11 або ОСОБА_6 (кожен діє самостійно) бути його представниками з питань, пов'язаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження (зняття з обліку в органах ДАІ, продажу, обміну, здачі в оренду, страхування) користування та експлуатації спірного транспортного засобу в термін до 27 лютого 2012 р.

Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без належного укладення договору купівлі-продажу, також, не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Ураховуючи те, що зі змісту позовних вимог позивача не вбачається, що воля сторін договору від 21 березня 2009 р. при укладанні нотаріально посвідченої довіреності була направлена на приховування іншого правочину, тому відсутні правові підстави для визнання даного правочину удаваним.

Як вбачається з картки арешту транспортного засобу, на спірний автомобіль LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_8, були накладені арешти: Прокуратурою Черкаської області 17.09.2009 р. та Головним управлінням юстиції відділ примусу 17.02.2012 р.

04.04.2014 р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на підставі виконавчого листа Черкаського районного суду N 2- 61 від 18.03.2010 р. було винесено постанову про розшук майна - автомобіля LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1, належного боржнику ОСОБА_8

Судом встановлено, що на момент розгляду справи спірний транспортний засіб автомобіль LЕХUS ЕЗ-350, 2007 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_8

Враховуючи, що з вимогою про звільнення майна з під арешту може звернутись лише власник майна, тому вимоги позивача щодо зняття арештів з спірного автомобіля, який належить ОСОБА_8 також, не підлягають до задоволення.

Ухвалюючи рішення в даній справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції, ураховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них відносини, на підставі наведених норм права, дійшов правильних висновків, про те, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :