РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9443/14-ц

пр. № 2/759/3851/14

26 червня 2014 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти

нерухомого майна»,

3-тя особа: Державна реєстраційна служба України

про визнання недійним свідоцтва про право власності на житло та скасування

реєстраційного запису, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» та просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 30.03.1995р., видане на підставі розпорядження Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва №1389 від 30.03.1995р., згідно якого вона є власником квартири АДРЕСА_1, та скасувати державну реєстрацію її права власності на квартиру АДРЕСА_1, вчинену на підставі вказаного свідоцтва, залишивши при цьому як вірну державну реєстрацію її права власності на квартиру АДРЕСА_1 за реєстровим записом НОМЕР_1 в реєстровій книзі д.59-297, зареєстрованого КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» 22.03.1994р., вчинену на підставі свідоцтва про право власності від 09.03.1994р., виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів м.Києва згідно з розпорядженням №1182 від 09.03.1994р., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на початку 1994р. в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вона звернулась до Ленінградської районної Ради народних депутатів м.Києва із заявою та пакетом необхідних документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1, але в подальшому за отриманням Свідоцтва про право власності на житло не зверталась. Натомість, на початку 1995р., вважаючи, що свідоцтво про право власності на житло виготовлено не було, вона повторно звернулась до Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва із аналогічною заявою та документами, який 30.03.1995р. видав їй свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження №1389 від 30.03.1995р. На початку 2014р. у зв*язку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995р., вона звернулась до Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації і їй було видано дублікат свідоцтва про право власності від 09.03.1994р. Таким чином було встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 було видано два свідоцтва про право власності від 09.03.1994р. і від 30.03.1995р., які зареєстровані за нею в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» за різними реєстраційними записами. Такі обставини подвійної реєстрації її, позивачки, права власності на один об*єкт нерухомого майна, порушують її майнові права, зокрема щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 15, 16, 321 ЦК України, ст.ст. 2, 6, 8, 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п.п. 2.6., 2.10. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011р., п.1 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» до Наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» №607/5 від 02.04.2013р.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення права власності позивачки на квартиру.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала.

Державна реєстраційна служба України явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки представника суд не повідомила, заперечень проти позову суду не надала.

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підстав матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язану довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 є зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 з 07.04.1992р. (а.с. 5 - копія паспорту з відміткою).

З пояснень представника позивачки судом встановлено, що ОСОБА_1 на початку 1994р. в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» звернулась до Ленінградської районної Ради народних депутатів м.Києва із заявою та пакетом необхідних документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1, але в подальшому за отриманням Свідоцтва про право власності на житло не зверталась.

Натомість, на початку 1995р., вважаючи, що свідоцтво про право власності на житло виготовлено не було, ОСОБА_1 повторно звернулась до Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва із аналогічною заявою та документами, який 30.03.1995р. видав їй свідоцтво про право власності на житло на підставі розпорядження №1389 від 30.03.1995р. (а.с. 6 - копія свідоцтва).

На початку 2014р. у зв*язку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995р., вона звернулась до Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації і їй було видано дублікат свідоцтва про право власності від 09.03.1994р. (а.с. 7 - копія свідоцтва).

З наведеного вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 було видано два свідоцтва про право власності від 09.03.1994р. і від 30.03.1995р., які зареєстровані за позивачкою в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» за різними реєстраційними записами, що підтверджується інформаційними довідками КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» (а.с. 8, 9 - копії інформаційних довідок).

25.03.2014р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві відмовив ОСОБА_1 в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв*язку із подвійною реєстрацію права власності позивачки на цю квартиру (а.с. 10 - копія рішення про відмову в державній прав та їх обмежень).

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Згідно пункту 3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до частини 2 ст.182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов*язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

В частині 2 ст.331 ЦК України вказано, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Тобто, в спірному випадку, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 виникло саме на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1994р., яке є зареєстрованим в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» 22.03.1994р. за реєстровим НОМЕР_1 в реєстраційній книзі д.59-297, а тому повторне свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 30.03.1995р., видане Представництвом фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва 30.03.1995р. згідно розпорядження №1389 і реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру на підставі вказаного вище свідоцтва не можуть бути визнані дійсними, оскільки подвійна видача правовстановлюючого документу і подвійна реєстрація права власності на один об*єкт нерухомого майна одного власника діючим законодавством не передбачена.

У відповідності до пункту 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1429/20167 від 12.12.2011р., для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами, оскільки встановлено існування подвійної видачі правовстановлюючого документу і подвійної реєстрації права власності позивачки на один об*єкт нерухомого майна, чим порушується її право власності на квартиру.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 317, 321, 331 ЦК України, ст.8 Закону України «Приватизацію державного житлового фонду», пунктом 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1429/20167 від 12.12.2011р., ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Свідоцтво про право власності на житло від 30.03.1995р., видане на підставі розпорядження Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва №1389 від 30.03.1995р., згідно якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, - визнати недійсним.

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, вчинену КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995р., виданого на підставі розпорядження Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі м.Києва №1389 від 30.03.1995р., згідно якого ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, - скасувати.

Залишити як вірну державну реєстрацію КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 за реєстровим НОМЕР_1 в реєстровій книзі д.59-297, вчинену на підставі свідоцтва про право власності від 09.03.1994р., виданого Ленінградською районною Радою народних депутатів м.Києва згідно з розпорядженням №1182 від 09.03.1994р.,

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: