Провадження № 2/369/5048/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадкове майно, однак, в порушення вимог ст. 119 ЦПК України позивачі не виконали вимог, які ставляться до позовної заяви при зверненні до суду, які унеможливлюють відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З доданої до матеріалів справи копії посвідчення 1-ї категорії серії А №054831 від 30.01.1996 року слідує, що позивач ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи в звязку з чим у відповідності до Закону України «Про судовий збір» є звільненою від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви позивачі просять визнати заповіт недійсним та одночасно визнати за ними право власності, а отже позов містить, майнові та немайнові вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, щодо кожної із заявлених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654,00 грн.

Із доданої позивачем квитанції слідує, що судовий збір сплачено лише за вимогу немайнового характеру, що не відповідає вимогам встановленим ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року. Враховуючи зазначене позивачу ОСОБА_2 слід сплатити судовий збір за звернення до суду із майновими вимогами.

Крім того, у відповідності до норм п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю цього майна.

Відповідно до п.а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Так, позивачам необхідно вказати у позовній заяві ціну позову виходячи з дійсної вартості нерухомого майна, на яке претендують позивачі, що окрім того повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник), відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз'яснює, відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Нікушин