Ухвала

іменем україни

29 грудня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства «Одеська залізниця» на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року, додаткове рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - начальник Котовської дистанції захисних лісонасаджень № 6 Одеської залізниці Котовський Володимир Станіславович, про поновлення на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 жовтня 2004 року він працював у Відокремленому структурному підрозділу Котовської дистанції захисних лісонасаджень № 6 Одеської залізниці на різних посадах, з 22 листопада 2013 року на посаді начальника Роздільнянської виробничої дільниці 1 групи. Наказом начальника Котовської дистанції захисних лісонасаджень № 02/ос від 20 січня 2014 року його було звільнено з роботи за п. 7 ст. 40 КЗпП України, за появу на роботі в нетверезому стані. З наказом про звільнення з роботи він не згоден й вважає його незаконним, оскільки працівниками міліції лінійного відділу на станції Котовськ протокол про адміністративне порушення № 047451 від 23 грудня 2013 року відносно нього за ч. 1 ст. 179 КУпАП було складено безпідставно. Постановою адміністративної комісії Перехрестівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області від 20 січня 2014 року провадження закрито через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Таким чином, він на робочому місці не вживав алкогольні напої та вважає, що його необхідно поновити на попередній роботі та виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незаконними діями відповідача йому спричинена моральна шкода і розмірі 10 000 грн, яка полягає в тому, що були порушені його трудові права, втрачені нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку із зазначеним просив позов задовольнити.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Роздільнянської виробничої дільниці 1 групи Відокремленого структурного підрозділу Котовської дистанції захисних лісонасаджень № 6 Одеської залізниці, стягнуто з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 січня 2014 року по час поновлення на роботі, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі.

Додатковим рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2014 року стягнуто ДП «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 січня 2014 року по 13 червня 2014 року в розмірі 12 518,52 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Одеська залізниця» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди керуючись положеннями ч. 1, ст. 235 КЗпП України, виходили із того, що відповідачем не доведено обставини, що позивач перебував на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, а тому позивач був звільнений без законних на те підстав у зв'язку із чим його трудові права порушені та підлягають захисту шляхом поновлення на роботі. Крім того, суди керуючись положеннями ч. 2, ст. 235 КЗпП України дійшли вірного висновку щодо розміру стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному підприємству «Одеська залізниця» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - начальник Котовської дистанції захисних лісонасаджень № 6 Одеської залізниці Котовський Володимир Станіславович, про поновлення на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов і кримінальних справ