справа № 462/2686/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради) про визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 3/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 158,7 кв.м., що складається з коридору позначеного у технічному паспорті під № 1-9, площею 4,6 кв.м; вбиральні № 1-10, площею 1,4 кв.м., житлової кімнати № 1-11, площею 8,0 кв.м.; коридору № 1-16, площею 16,4 кв.м., гаражу № 1-17, площею 23,6 кв.м.: коридору 1-18, площею 2,2 кв.м.; ванної кімнати № 1-19, площею 4,5 кв.м., вбиральні 1-20, площею 2,2 кв.м. , житлової кімнати № 1-21, площею 17,1 кв.м., кухні 1-22, площею 12,0 кв.м.; житлової кімнати № 1-23, площею 17,2 кв.м.; коридору № 1-24, площею 16,5 кв.м.; житлової кімнати № 1-25, площею 12,4 кв.м.; санвузла № 1-26, площею 8,1 кв.м.; житлової кімнати № 27, площею 12,5 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Також він та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки розміром 0,0629га за адресою: АДРЕСА_1. Окрім, сімей ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вищевказаною адресою проживає сім'я ОСОБА_2 Під час спільного проживання за даною адресою виникла нагальна потреба у реконструкції та розширенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про співпрацю, а саме про об'єднання своїх зусиль та можливостей для здійснення реконструкції вищевказаного житлового будинку. Відповідно до досягнутих домовленостей, ОСОБА_2 зобов'язався на свій ризик, власними силами та за рахунок ОСОБА_1 здійснити реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1, в свою чергу, зобов'язався сплатити ОСОБА_2 грошову винагороду у розмірі 40000 грн. У період з березня по листопад 2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проведена реконструкція житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 01.12.2013р. ним в повному обсязі виконано свої зобов'язання перед ОСОБА_2, передбачені домовленостями, а саме сплачено грошову винагороду у розмірі 40000 грн. Водночас, ОСОБА_2 вважає, що сплачена йому грошова винагорода не відповідає його затраченим зусиллям на проведення реконструкції та вимагає оформлення за ним права власності на 1/2 частину реконструйованого нежитлового приміщення. В теперішній час, ОСОБА_2 не надає можливості в повному обсязі користуватися реконструйованим приміщенням га не визнає за ОСОБА_1 права власності на таке. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позову заперечили, пояснивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про співпрацю, а саме про об'єднання своїх зусиль та можливостей для здійснення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Спільними зусиллями реконструкція завершена. Позивач заплатив ОСОБА_2 40000 грн., проте вони вважають, що сплачена грошова винагорода не відповідає затраченим зусиллям на проведення реконструкції та, і тому ОСОБА_2 має право на оформлення за ним права власності на 1/2 частину реконструйованого житлового приміщення. В зв'язку з наведеним, просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову не заперечили, пояснивши, що здійснена позивачем реконструкція житлового будинок АДРЕСА_1 ніяким чином не порушує права відповідачів, як співвласників зазначеного будинку.

У судовому представник третьої особи проти позову заперечив, пояснивши, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не звертався до відповідних органів у адміністративному порядку для введення в експлуатацію реконструйованої частини житлового будинок АДРЕСА_1

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 357 ЦК України поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 092260 від 15.03.2004 року /а.с.8/, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 у м. Львові, загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер :06:018:0032, цільове призначення котрої є обслуговування житлового будинок АДРЕСА_1 який належав на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу ОСОБА_3, а саме позивачу належала 16/24 частин зазначеного будинку, а відповідачу - 9/25 частини цього будинку /а.с.6,7/.

17 травня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір дарування 29/50 ідеальних часток житлового будинку садибного типу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 535 /а.с.49/. Згідно з умовами зазначеного договору позивач віддарував ОСОБА_4 29/50 частину житлового будинку АДРЕСА_1 28 травня 2012 року ОСОБА_4 зареєструвала за собою право власності на 29/50 частки у зазначеному будинку в ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", про що свідчить витяг про державну реєстрацію № 34295844 /а.с.59/.

Таким чином, позивачу належить на праві власності 3/50 частина будинку АДРЕСА_1 в м. Львові (16/25 - 29/50 = 3/50), відповідачу ОСОБА_3 - 9/25 частин , а відповідачу ОСОБА_4 - 29/50 частин зазначеного будинку.

У травні 2012 року відповідач ОСОБА_2, який являється зятем позивача /а.с.61-63/ розпочав реконструкцію частини будинку АДРЕСА_1 яка належить позивачу, отримавши перед тим письмову згоду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /а.с.9/, які на той час являлися співвласниками зазначеного будинку.

Як убачається з технічного паспорту виданого ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" після здійсненої реконструкції 3/50 частини житлового будинку, які належать позивачу, загальною площею 158,7 кв.м. складає складаються з наступних приміщень: коридору позначеного у технічному паспорті під № 1-9, площею 4,6 кв.м; вбиральні № 1-10, площею 1,4 кв.м., житлової кімнати № 1-11, площею 8,0 кв.м.; коридору № 1-16, площею 16,4 кв.м., гаражу № 1-17, площею 23,6 кв.м.: коридору 1-18, площею 2,2 кв.м.; ванної кімнати № 1-19, площею 4,5 кв.м., вбиральні 1-20, площею 2,2 кв.м. , житлової кімнати № 1-21, площею 17,1 кв.м., кухні 1-22, площею 12,0 кв.м.; житлової кімнати № 1-23, площею 17,2 кв.м.; коридору № 1-24, площею 16,5 кв.м.; житлової кімнати № 1-25, площею 12,4 кв.м.; санвузла № 1-26, площею 8,1 кв.м.; житлової кімнати № 27, площею 12,5 кв.м. /а.с.32-45/.

З пояснень учасників судового процесу вбачається, що зазначена реконструкція була здійснена спільними зусиллями позивача та його зятя ОСОБА_2, зазначені обставини не заперечуються учасниками судового процесу, а відтак не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Суд не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_2, що за ним також слід визнати право власності на частину спірної добудови з огляду на таке.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" у п. 4 роз'яснено, що члени сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов'язок, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вправі вимагати не визнання права власності на спірну добудову до будинку АДРЕСА_1 а вимагати від позивача відшкодування своїх затрат на будівництво.

Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту, розробленого ФОП ОСОБА_6, житлова прибудова до будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1 відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації /а.с.23-48/.

Як убачається з пояснення представника Залізничної райадміністрації Львівської міської ради, уповноважені органи місцевого самоврядування не зверталися до суду з позовом про демонтаж спірної прибудови.

Враховуючи наведене, суд, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що за позивачем слід визнати право власності на реконструйовану 3/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 оскільки позивач здійснив спірну прибудову на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, зазначена частина будинку після реконструкції відповідає державним будівельним, санітарним та протипожежним нормам, придатна до експлуатації, а також будівництво не порушує прав третіх осіб.

Крім того, з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у рівних частках, тобто по 81,20 грн. з кожного (243,60 грн. : 3 особи = 81,20 грн.).

Керуючись ст.ст.10,11,60-62,88,174,209,212,215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 158,7 кв.м., що складається з коридору позначеного у технічному паспорті під № 1-9, площею 4,6 кв.м; вбиральні № 1-10, площею 1,4 кв.м., житлової кімнати № 1-11, площею 8,0 кв.м.; коридору № 1-16, площею 16,4 кв.м., гаражу № 1-17, площею 23,6 кв.м.: коридору 1-18, площею 2,2 кв.м.; ванної кімнати № 1-19, площею 4,5 кв.м., вбиральні 1-20, площею 2,2 кв.м. , житлової кімнати № 1-21, площею 17,1 кв.м., кухні 1-22, площею 12,0 кв.м.; житлової кімнати № 1-23, площею 17,2 кв.м.; коридору № 1-24, площею 16,5 кв.м.; житлової кімнати № 1-25, площею 12,4 кв.м.; санвузла № 1-26, площею 8,1 кв.м.; житлової кімнати № 27, площею 12,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору в рівних частках, тобто по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.