Справа № 645/6105/14-ц
Провадження № 2/645/2006/14
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 грудня 2014 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2014 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить в рахунок заборгованості за Договором позики від 29.04.2010 року за реєстровим № 1458 в редакції Додаткового договору до Договору позики від 01.09.2010 року за реєстровим № 3072 у розмірі еквівалентному 52056 доларів США, неустойки за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1080000,0 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1147 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом надання іпотеко держателю ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати ОСОБА_2 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно чи письмово звертатися, подавати, одержувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4), до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів та інших державних органів, установ, підприємств, організацій з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі дії, пов'язані з вирішенням цих питань; виселити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1; передати зазначену квартиру в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації; стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.04.2010 року між ОСОБА_6 та відповідачами було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 1458, за яким ОСОБА_6 передала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом ОСОБА_5 солідарно валютні кошти у розмірі 20700 доларів США. Згідно умов договору відповідачі зобов'язалися повернути кошти не пізніше 29.10.2010 року. 01.09.2010 року відповідачами були додатково позичені у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 20800 доларів США, про що між ОСОБА_6 та відповідачами був укладений Додатковий договір до Договору позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за реєстровим № 3072.

01.09.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений Договір відступлення права за договором позики, відповідно до якого ОСОБА_6 здійснила право відступлення ОСОБА_2 права кредитора за Договором позики, укладеного ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з ОСОБА_6

Оскільки відповідачі свої зобов'язання за договором позики не виконали, позивач вимушений був звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі еквівалентному 52056 доларів США, неустойку за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1080000 грн. та судовий збі у розмірі 1147 грн.

З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 29.04.2010 року за реєстровим № 1458, 29.04.2010 року між відповідачами та ОСОБА_6 укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 29.04.2010 року за реєстровим № 1460. За умовами договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань Відповідачів з повернення Позивачу боргу за договором позики, Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали ОСОБА_6 в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1. З огляду на вищевикладені обставини, ОСОБА_2 вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача - ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, в судовому засідання підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положеннямст. 224 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 29.04.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 29.04.2010 року за реєстровим № 1458, відповідно до якого позикодавець передав позичальникам грошові кошти у сумі 20700 доларів США , а позичальники прийняли вказані грошові кошти та зобов'язалися повернути до 29.10.2010 року (а.с. 10).

01.09.2010 року між Відповідачами та ОСОБА_6 укладено додатковий договір до Договору позики, до якого позикодавець передав позичальникам грошові кошти у сумі 20800 доларів США, а позичальники прийняли вказані грошові кошти та зобов'язалися повернути до 29.10.2010 року (а.с. 11).

Крім того, 01.09.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений Договір відступлення права за договором позики, відповідно до якого ОСОБА_6 здійснила право відступлення ОСОБА_2 права кредитора за Договором позики, укладеного ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 (а.с. 12).

Факт направлення відповідачам вимоги позивача про виконання зобов'язань за договором позики з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджується документами про поштові відправлення від 17.07.2014 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 53-69).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.11.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі еквівалентному 52056 доларів США, неустойку за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 1080000 грн. та судовий збір у розмірі 1147 грн. (а.с. 13-15).

Таким чином судом встановлено, що на час розгляду справи відповідачами не виконані зобов'язання за договором позики від 29.04.2010 року.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 29.04.2010 року за реєстровим № 1458, 29.04.2010 року між відповідачами та ОСОБА_6 укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 29.04.2010 року за реєстровим № 1460. За умовами договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань Відповідачів з повернення Позивачу боргу за договором позики від 29.04.2010р. на суму 20700 доларів США, Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передали ОСОБА_6 в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 35-36). Крім того, п.7 додаткового договору до договору позики від 01.09.2010р. , укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 29.04.2010р., передбачено, що всі зміни до цього договору позики стосуються і договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 29.04.2010р.

Відповідно до технічного паспорту власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, розмір частки складає 1/ 2 частина власності та ОСОБА_3, розмір частки складає 1/ 2 частина власності (а.с. 41-42).

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналогічні положення містять ч.1ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Так, статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст.34 цього Закону після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Стаття 35 України Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому це не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відпоідно до ст.38 Закону України України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такінеобхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведенняприлюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїстаттею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» (ст.41 цього Закону).

Згідно зі ст.42 вказаного Закону боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих потекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсними.

Майновий поручитель чи наступний іпотекодержатель може виконати основне зобов'язання за боржника з наслідками, аналогічними вищенаведеним, і попередній іпотекодержатель зобов'язаний прийняти таке виконання. Наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 73цс13, згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК Українизобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Тобто, у даному випадку наявні підстави для задоволення цього позову, оскільки боржникоми порушено зобов'язання за договором позики від 29.04.2010 року, яке забезпечене іпотекою, а позивач, в свою чергу, виконав умови, визначені статтею 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення відповідачам (тобто боржнику та іпотекодавцю) письмової вимоги про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок задоволення вимог ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2), ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_4) за Договором позики від 29 квітня 2010 року за реєстровим № 1458 в редакції Додаткового договору до Договору позики від 01 вересня 2010 року за реєстровим № 3072 на суму у розмірі еквівалентному 52 056 доларів США, неустойки за прострочення виконання зобов'язань 1 080 000 грн. та 1 147 грн. витрат по сплаті судового збору звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 41,3 кв. м., загальною площею 65,1 кв. м. - шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати ОСОБА_2 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_3 та іпотекодавця ОСОБА_4), до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату і приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань.

Виселити Відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1, житловою площею 41,3 кв. м., загальною площею 65,1 кв. м.

Передати предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 41,3 кв. м., загальною площею 65,1 кв. м. - в управління Позивача ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2), ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -