Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 грудня 2014 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Ореховської К.Е.,

при секретарі - Шкіндер І.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ПАТ «УкрСиббанк» в особі Рівненської філії - Наконечної Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ «Укрсиббанк» в особі Рівненської філії про визнання права власності та розподіл майна подружжя ,

в с т а н о в и в :

До Рівненського міського суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ «Укрсиббанк» в особі Рівненської філії про визнання права власності та розподіл майна подружжя

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_4 16 липня 1994 року укладено шлюб, котрий рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2013 року було розірвано. 22.03.2006 року сторонами придбана квартира АДРЕСА_1. Квартира придбана за час перебування його та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, проте , всі правовстановлюючі документи на вказану квартиру оформлені на відповідача ОСОБА_4 На даний час він зареєстрований та проживає у вищевказаній квартирі, відповідач проживає окремо. Проте після розірвання шлюбу з приводу користування квартирою між ними виникають суперечки , у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з захистом своїх інтересів .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та просить їх задоволити.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсиббанк» в особі Рівненської філії заперечила проти задоволення позову посилаючись на письмові заперечення, просить суд відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явилася повторно. Про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України, за згодою представника позивача вважається можливим заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без участі відповідача з ухваленням заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 липня 1994 року укладено шлюб, котрий зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану м. Рівне, актовий запис № 794.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.03.2006 року сторонами придбана квартира АДРЕСА_1.

Крім того слід зазначити, що 22.03.2006 р. між АКБ «УкрСиббанк» (у зв'язку зі зміною найменування - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 038/33-3/18-16 .

Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було надано кредит для купівлі трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, у розмірі 18 000,00 дол. США, з процентною ставкою в розмірі 11,80 % річних, з кінцевим строком повернення не пізніше 13 березня 2026 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 038/33-3/18-16 від 22.03.2006 р., відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями представника позивача , вищевказана квартира придбана за час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі за спільні кошти, проте , всі правовстановлюючі документи на вказану квартиру оформлені на відповідача ОСОБА_4 На даний час позивач ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у вищевказаній квартирі, відповідач проживає окремо. Проте після розірвання шлюбу з приводу користування квартирою між сторонами виникають суперечки .

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України , у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями представника позивача жодної домовленості та угоди про добровільний поділ майна, а саме квартири, за адресою: АДРЕСА_1, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто., а тому враховуючи що вищевказана квартира придбана 22.03.2006 року, а саме під час перебування у шлюбі, належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках, тобто по ? частки кожному.

На підставі викладеного ст. 16, 370, 392,1268,1270, 1226, 1228 ЦК України, керуючись ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа , що не заявляє самостійних вимог ПАТ «Укрсиббанк» в особі Рівненської філії про визнання права власності та розподіл майна подружжя - задоволити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя .

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши у власність:

ОСОБА_3 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 ? частку квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою в десятиденний строк з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засідання під час його оголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Рівненського міського суду Ореховська К.Е.