УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

у с т а н о в и л а:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

11.12.2014 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права, що належать відповідачу в юридичній особі - ПП «Боржавська ялина» у межах суми боргу у розмірі 3000000,00 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач не виконує умови договору позики по поверненню коштів, уникає спілкування з позивачем з лютого 2014 року, а матеріали справи свідчать про те, що він взагалі знаходиться поза межами України. Також представник посилається на те, що за змістом договору позики відповідач був зобов'язаний передати свої корпоративні права у ПП «Боржавська ялина» в заставу, однак цього не зробив.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на корпоративні права то обов'язковим має бути наявність належних доказів того, що ці корпоративні права дійсно належить боржнику на час звернення з заявою про забезпечення позову.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, будь-які належні докази того, що відповідачу належать корпоративні права в ПП «Боржавська ялина» станом на час звернення з відповідною заявою до суду відсутні.

Не може бути належним підтвердженням наявності у відповідача корпоративних прав в ПП «Боржавська ялина» зміст договору позики, оскільки договір укладений в простій письмовій формі і будь-якими повноважними органами твердження відповідача про наявність в нього корпоративних прав в ПП «Боржавська ялина» не перевірялись.

Також суд не може прийняти як належний доказ наявності у відповідача корпоративних прав в ПП «Боржавська ялина» роздруківку з Інтернет-сайту «Пошук відомостей в ЄДР», оскільки така роздруківка не є документом, який містить підпис відповідальної особи та відтиск печатки органу, що його видав. Крім того, вказана роздруківка додавалась до попередньої заяви про забезпечення позову від 11.11.2014 року, тобто місяць тому, тож належні докази наявності у відповідача корпоративних прав в ПП «Боржавська ялина» станом на час звернення з заявою про забезпечення позову від 11.12.2014 року відсутні.

Враховуючи все вище наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -