Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/7400/14-ц

Імям України Провадження № 2/200/2497/14

26 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Головяшкіній В.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_2 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання батьківства, зобовязання вчинити дії та анулювання свідоцтва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у липні 2013 року звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, визначивши третіми особами по справі ОСОБА_2 та Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, прохаючи суд визнати його батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязати АНД відділ РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ внести до актового запису цивільного стану № 726 від 12 трав 2009 року, про народження ОСОБА_4 зміни, зазначивши його батьком, змінити прізвище, імя та по батькові ОСОБА_4 на ОСОБА_5, виключивши з актового запису раніше внесені дані про ОСОБА_3 як батька дитини; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії І-КИ № 236795 від 12 травня 2009 року, видане АНД відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ, що було видане раніше анулювати (а.с. 3-5).

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. 17 серпня 2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Влітку 2008 року він та ОСОБА_2 зустрічалися та підтримували близькі стосунки, які згодом припинилися. 01 травня 2009 року ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_4, батьком якого вказаний ОСОБА_3, як особа, з якою вона перебувала у шлюбі. 08 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. У вересні 2013 року він, за пропозицією ОСОБА_2 зустрівся з нею і вона повідомила, що народжена нею 01 травня 2009 року дитина ОСОБА_4, батьком якого у офіційному документі вказаний ОСОБА_3, є його дитиною, також вона повідомила, що шлюбні стосунки з ОСОБА_3 припинила ще на початку 2008 року, переїхала мешкати до батьків, де і народила дитину. З цих підстав, починаючи з жовтня 2013 року, вони з ОСОБА_2 стали мешкати разом, вести спільне господарство, виховувати дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він вважає себе біологічним батьком цієї дитини. З цих підстав, спираючись на норми ст.ст. 128, 129 СК України, вважає, що має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що влітку 2008 року підтримував інтимні стосунки із ОСОБА_2, яка на той момент перебувала у шлюбі. Дізнався від неї про своє батьківство у вересні 2013 року і наразі, розпочавши жити з нею, доглядати дитину, переконався у тому, що є її біологічним батьком.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 21).

Третя особа вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Пояснила, що з 2001 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, з яким у 2008 році припинила підтримання шлюбних стосунків, повернулася мешкати до своїх батьків. Познайомившись із ОСОБА_1 підтримувала з ним інтимні стосунки, внаслідок чого завагітніла. З тих підстав, що перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, у свідоцтві про народження зазначила батьком дитини - ОСОБА_4, його, а не біологічного батька дитини - ОСОБА_1 Зустрівши останнього восени 2013 року розповіла йому про те, що саме він є батьком її дитини. Після цього вона переїхала жити до нього додому, де живе і зараз. Дитину вона виховують спільно.

Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 25).

Позивач та третя особа не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. З цих підстав суд, спираючись на норми ст..ст. 36, 169 ЦПК України, розглянув справу за їх відсутності та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих учасниками процесу межах, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії І-КИ № 236795, виданим АНД відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ 12 травня 2009 року, ОСОБА_4 народився 01 травня 2009 року, актовий запис № 726, а його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 9). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8). Судові втрати по справ складаються із судового збору у сумі 487 гривень 20 копійок (а.с. 1-2).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно-процесуального Кодексу України; позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Нормою ч. 4 ст. 128 СК України встановлено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства; до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем і громадянством матері, а імя та по батькові дитини записуються за її вказівкою.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Народжуючи 01 травня 2009 року дитину - ОСОБА_4, ОСОБА_2 перебувала у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 СК України, її батьком записано того чоловіка, з яким вона перебувала у шлюбі ОСОБА_7 Враховуючи те, що у судовому засіданні ОСОБА_2 показала, що біологічним батьком її дитини є не ОСОБА_7, а ОСОБА_1, з яким вона, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_8 підтримувала інтимні стосунки, те, що ОСОБА_7 визнав позов, а ОСОБА_1 наполягає на тому, що він є батьком дитини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог для зобовязання АНД відділу ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни у актовий запис цивільного стану № 726 від 12 травня 2009 року про народження ОСОБА_4, зазначивши його батьком ОСОБА_1, з тих підстав, що зобовязувати можна лише особу, яка є відповідачем, тобто стороною по справі, а не третьою особою. Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині і тому, що спору між позивачем та цією третьою особою, при вирішенні якого суд зобовязує відповідача вчинити певні дії на користь позивача, немає. Позовні вимоги щодо анулювання свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії І-КИ № 236795 від 12 травня 2009 року, що видане АНД відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, теж не підлягають задоволенню, тому що анулюванню підлягає документ, що має якісь вади, внаслідок навмисних чи ненавмисних дій при його видачі, це свідоцтво про народження таких вад немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 128-129, 135 СК України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 74-76, 88, 146, 169, 208, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко