Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/524/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_2, на його користь 6641.51 грн., - у відшкодування завданої йому майнової шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу та 10 000.00 грн., у відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди заподіяної відповідачем в результаті вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.02.2013 року в по вул. Миру в с.Рудня Комсомольська Олевського району Житомирської області, що і підтримав у судовому засіданні, при цьому зазначивши про те, що внаслідок протиправних дій відповідача його транспортний засіб, марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак «НОМЕР_3» отримав механічні пошкодження, а позивач особисто зазнав моральних страждань.

Відповідач у судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги позивача не визнав та надав пояснення суду про те, що дійсно 03.02.2013 року, об 13.30 годині він виїжджав власним автомобілем, марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак «НОМЕР_4» із власного двору будинку № 11, що розташований по вул.Миру в с.Рудня Комсомольська Олевського району Житомирської області та зіткнувся з автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак «НОМЕР_3», який рухався по проїзній частині вулиці Миру в с.Рудня Комсомольська Олевського району. Позовні вимоги не визнає, оскільки він не завдав ушкоджень автомобілю позивача. Це позивач в м.Олевську сам пошкодив свій автомобіль, однак доказів стосовно зазначеного він не має (люди говорили). Розписку про відшкодування шкоди позивачу внаслідок пошкодження його авто, він дійсно написав 03.02.2013 року, де зобов'язувався відремонтувати автомобіль, марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак «НОМЕР_3», що належить ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Зі згоди відповідача та позивача, суд проводить розгляд справи за відсутності ОСОБА_3

Як встановлено у судовому засіданні 03 лютого 2013 року, об 13 годині 30 хвилин, в с.Рудня Комсомольська по вул.Миру Олевського району Житомирської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак «НОМЕР_4», не врахував дорожньої обстановки та виїжджаючи з власного двору будинку № 11, що розташований по вул.Миру в с.Рудня Комсомольська Олевського району Житомирської області, не пересвідчившись у безпечності маневру зіткнувся з автомобілем марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак «НОМЕР_3» під керуванням ОСОБА_1, який рухався по проїзній частині вулиці Миру в с.Рудня Комсомольська Олевського району, в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винність ОСОБА_2, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.02.2013 року в с.Рудня Комсомольська по вул.Миру Олевського району Житомирської області встановлено та підтверджується постановою Олевського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2013 року відповідно до якої дії ОСОБА_2, кваліфіковано за ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, однак враховуючи те, що на момент розгляду судом справи (05.09.2013 року) закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, то провадження у справі було закрито. (а.с.10).

Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За змістом ст.40 КУпАП - питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України слідує, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того відповідно до приписів п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальної шкоди, яка згідно висновку експертної автотоварознавчої експертизи № 013/173 від 28 лютого 2013 року складає 6221.51 грн., (а.с.11-24), за проведення якої ним сплачено 420 грн., що стверджується квитанцією № 19 (а.с.25). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду яку він оцінив в сумі 10 000 грн., оскільки пошкодження автомобіля призвело до порушення звичайних умов життя, можливості використання автомобіля в господарських потребах, що потягло вимушені зміни у його життєвих зв'язках через неможливість продовження активного громадського життя.

Суд, заслухавши позивача і його представника, відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов позивача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

- з пункту 10.2 ПДР України слідує, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Статтею124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Порядок встановлення вини та притягнення винної особи до відповідальності за це правопорушення чітко визначений та передбачений відповідними нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власником автомобіля, марки «ЗАЗ-110307», державний номерний знак «НОМЕР_3», являється ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 (а.с.7). Зазначений автомобіль передано власником ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_1, в розпорядження, з правом продажу, передачі в оренду, тощо, що стверджується генеральною довіреністю від 20.06.2012 року (а.с.8).

Власником автомобіля, марки «ВАЗ-2102», державний номерний знак «НОМЕР_4», являється ОСОБА_2, що ствердив сам відповідач у судовому засіданні.

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди», роз'яснено, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано втрат у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом .

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями статті 1192 ЦК України передбачено також, що суд зобов'язує особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконанню робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необережними діями ОСОБА_2, була завдана матеріальна шкода ОСОБА_1

Розмір позовних вимог стосовно стягнення матеріальної шкоди в даному випадку судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, завдана матеріальна шкода необережними діями відповідача внаслідок пошкодження майна в сумі 6221.51 грн., та 420 грн., понесених витрат за проведення експертної автотоварознавчої експертизи, а тому вона повністю повинна бути відшкодована відповідачем. Клопотань із приводу проведення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки позовні вимоги позивача відповідачем не визнано, останнім не заявлено.

Крім того, статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Так внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та необережної діяльності відповідача, позивачу заподіяно моральної шкоди, який переніс, душевні, психічні страждання, в зв'язку із пошкодженням його авто.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р., №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», з якої слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі діяльністю інших осіб.

Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок пошкодження його майна при ДТП, яке мало місце 03.02.2013 року, стан його здоров'я, вік позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і господарських стосунках, суд вважає, що ОСОБА_1, спричинена моральна (немайнова) шкода, яка підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим суд, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає до стягнення, також враховує матеріальне становище відповідача, та те, що позивач у судовому засіданні не обґрунтував розмір завданої моральної (немайнової) шкоди, не довів та не надав доказів із чого він виходив визначаючи такий розмір моральної шкоди, яку просить стягнути із ОСОБА_2, на свою користь, її спів розмірність, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1, відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди слід знизити до 2000.00 грн.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наведеного та керуючись ст.21, 55, 129 Конституції України, ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 179, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст.40, 124 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_6, ІПН: НОМЕР_2, проживаючого в АДРЕСА_2 6641 (шість тисяч шістсот сорок одна) грн., 51 коп., у відшкодування майнової шкоди, 2000 (дві тисячі) грн., у відшкодування завданої моральної шкоди та 243 (двісті сорок три) грн., 60 коп., понесених судових витрат, а всього на загальну суму 8885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн., 11 коп. В решті позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Волощук