АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3003/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 42 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» про стягнення заробітної плати.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ЧОКП «Фарміція» про стягнення заробітної плати. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, 11 січня 2011 року вона працевлаштувалася в ЧОКП «Фармація» на посаду завідуючої аптечного пункту № 2 аптеки № 204, а з 17 січня 2012 року була переведена на посаду завідуючої аптечного пункту № 1 аптеки № 111.

В період з 8 січня по 16 лютого 2013 року та з 25 травня 2013 по 18 лютого 2014 року позивач виконувала обов'язки тимчасово відсутнього працівника, а відповідач відмовляється провести їй доплату в розмірі 50 % посадового окладу, яка передбачена трудовим законодавством та колективним договором.

Просила стягнути з відповідача доплату в розмірі 0,5 посадового окладу за суміщення посади тимчасово відсутнього працівника в період з 08 січня 2013 року по 16 лютого 2013 року та з 25 травня 2013 року по 18 лютого 2014 року в розмірі 16725,17 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 800 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року в позові ОСОБА_6 про стягнення заробітної плати було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_6 просить рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 було відхилено, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_6 просила рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 жовтня 2014 року касаційну скаргу було частково задоволено. Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, представників відповідача Кузуьменка А.І. і Чорну В.В. про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Тому відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Місцевим судом було встановлено, що відповідно до наказу №1-к від 11 січня 2011 року ОСОБА_6 зарахована на посаду завідувача аптечним пунктом №2 аптеки №204 Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація», наказом №6 а-к від 17 січня 2012 року - переведена на посаду завідувача аптечним пунктом №1 аптеки №111 з посадовим окладом згідно штатного розпису, а наказом №57-к від 11 лютого 2014 року її звільнено із займаної посади 18 лютого цього ж року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п. 6 ст. 36 КЗпП.

Відмовляючи в задоволенні позовних місцевий суд посилався на п. 5.15 колективного договору, згідно якого адміністрація зобов'язується проводити доплату в розмірі до 50% посадового окладу за суміщення професій (посад) на час відсутності працівника, а також за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт, так як це було зроблено на час її відпустки фармацевту ОСОБА_10, в посадові обов'язки якої не входила робота завідуючої, оскільки позивачка не виконувала роботу, яка виходила за межі її посадових обов'язків.

Проте, з таким висновком місцевого суду неможливо погодитись виходячи з наступного.

Статтею 11 КЗпП України визначено, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів.

Колективний договір укладається між власником або уповноваженим ним органом (особою), з однієї сторони, і первинною профспілковою організацією, які діють відповідно до своїх статутів, а уразі їх відсутності - представниками, вільно обраними на загальних зборах найманих працівників або уповноважених ними органів, з другої сторони, відповідно до ст. 12 КЗпП України.

Згідно з положеннями ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено судам, що в тому разі, коли умови про розміри доплат за виконання працівником поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи не були визначені відповідно до ст. 105 КЗпПу колективному договорі чи погоджені інакше за відсутності останнього, розмір доплати за таку роботу, виконану за розпорядженням власника або з його відома, визначається судом з урахуванням її складності, характеру, обсягу, а також ступеня використання робочого часу та тарифної ставки працівника.

Вдповідно до п.5.15. колективного договору Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» проводяться доплати в розмірі 50% посадового окладу, за суміщення професій (посад) на час відсутності працівника, а також за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт.

Ураховуючи те, що з табелю обліку використаного робочого часу (а.с.37-50) вбачається, що фармацевт аптечного пункту №1 аптеки №111 м. Сміли ОСОБА_10 не перебувала на робочому місці в період з 8 січня по 16 лютого 2013 року та з 25 травня 2013 по 18 лютого 2014 року, тому колегія суддів вважає, що позивачка фактично виконувала обов'язки тимчасово відсутнього працівника тобто виконувала поряд з основною роботою додаткову роботу за іншою професією (чи посадою).

Дані обставини суд першої інстанції належним чином не врахував, а тому прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, у зв'язку із тим, що не відбулося суміщення професій (посад) при виконанні своїх обов'язків позивачем.

У свою чергу, відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Частиною 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні договори та угоди» визначено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін які їх уклали.

Із наведених вище положень ст.10 КЗпП України та ч.1 ст.5 ЗУ «Про колективні договори та угоди» вбачається, що умови колективного договору не повинні суперечити чинному законодавству.

Наказом №308/519 Міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», а саме п.3.1.4. визначено, що доплати не встановлюються керівникам закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів та їх заступникам (за винятком завідувачів відділень соціальної допомоги та їх заступників, завідувачів ФАПів та аптечних кіосків).

Згідно наказу №6 а-к від 17 січня 2012 року ОСОБА_6 переведена з посади завідувача аптечного пункту №2 аптеки №204 на посаду завідувача аптечного пункту №1 аптеки №111 Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» з 17 січня 2012 року (а.с. 111).

Відповідно до п.1.2 Положення «Про аптечний пункт «Медичний кошик»» аптечний пункт №1 аптеки №111 не являється юридичною особою, діє в загальному комплексі аптеки, знаходиться на балансі Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація», складає товарно-касовий звіт і подає в аптеку №111 та є структурним підрозділом підприємства.

З наведеного вище вбачається, що позивач ОСОБА_6 фактично була керівником структурного підрозділу, а тому з урахуванням винятків, наведених у п.3.1.4. наказу №308/519 Міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», як керівник структурного підрозділу не входить до кола працівників, на яких поширюються умови доплати передбачені п.5.15. колективного договору Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація».

Таким, чином апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позивних вимог як таке, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» про стягнення заробітної плати- скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» про стягнення заробітної плати відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :