Справа № 495/8151/14-ц
22 грудня 2014 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - одноособово судді Матяш Т.Л.
при секретарі - Левченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Білгород-Дністровський районний відділ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулись до суду з вимогою визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 20.03.2014 року ОСОБА_5 не проживає в зазначеній квартирі, яка в рівних частках належить позивачам па підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.1997 року. Оскільки відповідач формально зареєстрований в квартирі позивачів, останнім доводиться сплачувати і за нього комунальні платежі.
Позивачі у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи сповіщались, надали до суду заяву з проханням розглянути позовні вимоги без їхньої присутності та задовольнити їх.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався.
Представник Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, надав на адресу суду заяву з проханням провести розгляд справи за його відсутністю, зауважень та заперечень не має.
Частино 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.1997 року, видане згідно з розпорядженням № 11, позивачам, в рівних частках, належить квартира АДРЕСА_1.
З паспортних даних ОСОБА_4 вбачається, що з 17.10.2004 року по 24.04.2013 року вона знаходилась в шлюбних відносинах з відповідачем, їх шлюб був зареєстрований у відділі РАГС смт Затока м. Білгород-Дністровський.
10.03.2011 року відповідач був зареєстрований в квартирі позивачів, тобто в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується адресною довідкою та інформаційним листом, що були надіслані на адресу суду Білгород-Дністровським районним відділом ГУДМС України в Одеській області 20.11.2014 року. З копії домової книги на зазначену квартиру вбачається, що відповідач фактично мешкає в квартирі з 25.02.2011 року.
Згідно з протоколом № 2 комісії по житловим питанням Затоківської селищної ради від 04.03.2014 року, відповідач з 20.03.2012 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Стаття 7: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.
Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вимог, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ звернуто увагу на те, що відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.
При цьому суду необхідно врахувати, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову та визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_1.
Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.
Керуючись ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..ст. 16, 29, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 74, 88, 130, 209, 212, 213-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя