Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4973/13-ц
Провадження № 2/553/200/2014
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30.12.2014м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Моторній М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю Бала Ю.С.,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» за довіреністю - Озірної Л.В.,

представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави - Дєдової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УРНАФТА» Полтавське тампонажне управління, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави про видачу довідки про стягнення недоплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі Полтавського тампонажного управління про видачу довідки, визнання протиправними дій відповідача щодо нархуваня та виплати заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки форми № 3 від 22 серпня 2012 року № 6-2081, про визнання дій відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка у повному обсязі по формі № 3 за роботу у 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ІІІ зоні небезпеки неправомірними та зобов`язання відповідача видати довідку про заробітну плату встановленої форми № 3 за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків на ЧАЕС, та зобов`язання відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплаченої суми заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалою суду від 25 грудня 2013року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

Представник позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю Бала Ю.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник відповідача Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління за довіреністю Озірна Л.В. позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Пенсійного фонду України в Ленінському району м. Полтави Дєдова Н.В. проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на відсутність первинних документів обліку, які б відображали дійсні обставини справи.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_1 працював в Полтавській тампонажній конторі виробничого об`єднання «Укрнафта», що підтверджується довідкою № 10-215 від 19.12.2011 року, виданої ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажне управління ( а.с.13).

З матеріалів справи вбачається та було підтверджено сторонами в ході судового розгляду справи те, що Полтавська тампонажна контора виробничого об`єднання «УКРНАФТА» була переіменована з 13.07.1987 року в Полтавське тампонажне управління Об`єднання «Укрнафта» ( наказ № 106 від 13.07.1987р.), яке з 23.07.1994 року переіменовано в Полтавське тампонажне управління ВАТ «Укрнафта» ( наказ № 57від 23.02.1994 року), а з 22.03.2011 року зміну найменування ВАТ «Укрнафта» на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» було проведено у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Поряд з цим, судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що в період роботи у даній Полтавській тампонажній конторі виробничого об`єднання «УКРНАФТА» позивач в період часу з 05 травня 1986 року по 17 травня 1986 року включно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні по будівництву біологічної стінки захисту 4-го реактора.

Так, відповідно до наказу № 27-К від 05 травня 1986 року Полтавської тампонажної контори виробничого об`єднання «УКРНАФТА» зазначено, що для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні по будівництву біологічної стінки захисту 4-го реактора було направлено працівників в тому числі ОСОБА_1 ( а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності, захворювання пов`язані з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та йому видане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії і серії НОМЕР_1 ( а.с.10).

В судовому засіданні представником позивача за нотаріально посвідченою довіреністю - Бала Ю.С. вказувалось на те, що у 2012 році, при нарахування ОСОБА_1 пенсії чорнобильця, було взято до уваги Постанову КМУ № 1210 від 23.11.2011 року, відповідно до якої для перерахунку пенсії враховується зарплата, отримана в період перебування в зоні відчуження , яка надається органу Пенсійного фонду у довідці встановленої форми № 3 з підприємства, на якому працювала особа, яка приймала участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У відповідності до вказаного нормативно правового акту позивач ОСОБА_1 , звернувшись до відповідача про отримання довідки встановлено форми № 3, 22 серпня 2012 року він на своє звернення отримав довідку № 3 №6-2081, яку останнім було надано до Управління Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Полтави для відповідного перерахунку йому пенсії.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсії по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Для здійснення перерахунку пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач ОСОБА_1 в березні 2013 року надавав до територіального управління Пенсійного фонду України довідку про фактично нараховану заробітну плату від 22 серпня 2012 року № 6-2081, видану ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління, в якій зазначено було таку ж саму заробітну плату, як і в наданій останнім довідці від 19.12.2011 року № 6-3113 ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління, а саме: 0,00468 грн..

При цьому, у даній відповіді зазначено, що розмір призначеної пенсії обчислений з врахуванням заробітку 0,00468 грн. і складає 2300,32 грн., де: 1942,72 грн. основний розмір пенсії; 357,60 грн. щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю. Розмір отримуваної ОСОБА_1 пенсії відповідає чинному пенсійному законодавству ( а.с.25).

Так, в судовому засіданні представником позивача було наголошено на тому, що вказана вище довідка містить не повну інформацію, оскільки в ній не зазначено саме періоду тривалості часу, кількості годин / днів перебування ОСОБА_1 та виконання праці по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, не містить тарифної ставки, відсутня інформація про кратність, та інформація про доплату за надурочний час, та доплату за роботу у вихідні та святкові дні та відповідно інша інформація, яка є обов`язковою для довідки форми № 3.

Представником позивача ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю Бала Ю.С. було зазначено в обґрунтування підстав звернення позивача до суду з вказаним позовом стало те, що права ОСОБА_1 на отримання довідки про заробітну плату форми № 3 були порушені відповідачем, поряд з цим, остання звертала увагу на те, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці по ліквідації наслідків на ЧАЕС в 1986 році були проведені не вірно, без урахування вимог Уряду, з яких знято гриф «таємно», та «Для службового користування», які регламентували порядок оплати праці у 30-ти кілометровій зоні відчуження, тому, зважаючи на вказані обставини, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Статтею 49 Кодексу законів про працю України, визначено, що власник (уповноважений ним орган) зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про роботу на цьому підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Так, статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» довідки про заробітну плату в період роботи ( служби) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення видаються підприємствами, установами, організаціями (військоматами). Разом з тим, на підприємства, установи, організації покладено відповідальність за видачу недостовірних документів.

Поряд з цим, статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій а саме:

1) Інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження: з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210 визначено та затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, де п. 12 Порядку визначено надання для проведення даного перерахунку наступних документів:

- довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження ( за умови підтвердження довідки первинними документами.

Зважаючи на наведені вище обставини і факти та нормативно - правові акти, які регулюють дані правовідносини, судом встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідно має право на перерахунок пенсії.

Поряд з цим, судом встановлено, що видача довідок за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на території радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами у відповідності до положення ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, слід звернути увагу, що статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року визначено, що закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Відповідно, зважаючи на дані норми Закону, вбачається, що закони та нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, іншими нормативними актами не урегламентовані, тому відповідно, зважаючи на положення ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України», дані норми є діючи і є обов`язковими до виконання.

Так, Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 було надано дозвіл керівникам підприємств і організацій, які приймали участь у виконанні робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії, запроваджувати для всіх працівників, які виконували зазначені роботи, відрядну, акордну і інші прогресивні форми оплати.

Згідно Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» та Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпродфради від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964- у ІІІ, ІІ, І зонах у 5-, 4-, 3- кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач ОСОБА_1 був направлений на виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС тривалістю 13 календарних днів з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року включно у відповідності до наказу № 27 від 05.05.1986 року по Полтавській тампонажній конторі, та виданого на підставі даного наказу маршрутного листа.

В судовому засіданні представником відповідача за довіреністю Озірною Л.В. було звернуто увагу суду на те, що довідка № 6-3113 від 19.12.2011 року, яка була видана позивачу Полтавським тампонажним управлінням ПАТ «Укрнафта» на підставі особового рахунку ОСОБА_1 за 1986 рік із зазначенням заробітної плати за роботу в зоні відчуження загальною сумою, в зв`язку з відсутністю первинних документів, а саме табеля обліку робочого часу, маршрутного листа, складених на той час.

В обґрунтування наведеної вище обставини вказала, що табель обліку робочого часу на працівника ОСОБА_1 , чи будь-які інші первинні документи, які б підтверджували виконання робіт позивачем в зоні небезпеки на підприємстві не збереглися. Особовий рахунок таких даних не містить, тому зазначити та відповідно визначити в графі довідки про зону небезпеки та кратність є неможливим.

Поряд з цим, аналогічні заперечення з даних підстав були надані в судовому засіданні представником третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави Дєдовою Н.В..

Вказані твердження представника відповідача та представника третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави суд визнає неспроможними та такими, що спрямовані на порушення законного права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, як особі ліквідатору Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств із зазначенням строків зберігання документів, затверджених наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року № 41, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.1998 року за № 576/3016 термін зберігання табелів обліку робочого часу становить 3 роки, термін зберігання наказів про заробітну плату, особових рахунків становить 75 років.

Для обліку робочого часу використовуються табелі. Включення працівника в табель, чи його виключення здійснюється виключно на підставі наказів про прийом, переміщення, звільнення.

В табелі відображаються по кожному працівникові за місяць робочі дні, робочі нічні години, робота у вихідні та святкові дні, вихідні та інше.

Табель є однією з підстав для нарахування заробітної плати.

Всі дані, зазначені в табелі, переносяться в особові рахунки кожного працівника для подальшого нарахування заробітної плати.

Законодавцем визначено, що особові рахунки кожного працівника є реєстрами аналітичного обліку, де відображені години праці, характер робіт, тарифні ставки, оклади, доплати за суміщення, за роботу вночі, за спеціальні роботи, суми нарахувань, премії.

Поряд з цим, слід зазначити, що представником відповідача ПАТ «Укрнафта» Полтавського тампонажного управління в обґрунтування своїх тверджень про те, що табель обліку робочого часу та маршрутний лист датовані 1986 роком на працівника ОСОБА_1 не збереглися, при цьому ніяких підтверджуючих документів про те, що дані документи втрачені чи знищені у відповідності до правил зберігання документів даної звітності, суду законних та допустимих доказів, у відповідності до положення ст.60 ЦПК України, представником відповідача так надано і не було.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо безпідставності вимог позивача ОСОБА_1 стосовно визнання дій ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажне управління протиправними з підстав відмови у видачі довідки встановлено форми № 3, оскільки твердження представника є такими, що містять надуманий характер та таким, які по своїй природі не несуть юридичного підґрунтя і відповідно не спростовують обставин зазначених позивачем ОСОБА_1 в позові та обставин встановлених судом.

Так, судом встановлено, що у відповідності до маршрутного листа учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 , виданого Полтавським тампонажним управлінням № 3125 від 20.12.2011 року, вбачається, що ОСОБА_1 був в 30-кілометровій зоні на Чорнобильській атомній електростанції, брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні по будівництву біологічної стінки захисту 4-го реактора ( а.с.18).

При цьому, згідно копії особистового рахунку ОСОБА_1 за 1986 рік, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.43) вбачається, що за травень 1986 року встановлено:

тариф по 5 розряду 0,754 крб.

відпрацьовано безпосередньо на підприємстві в травні 1986 року:

2 дні 16 годин х 0,754 = 12,07 крб.,

9 днів 66 годин х 0,754 = 49,76 крб.

Відпрацьовано ОСОБА_1 безпосередньо при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в травні 1986 року:

13 днів ( з 05.05.1986 р. по 17.05.1986 р.),

за які відпрацьовано годин всього 198 годин,

а саме сдельно 10 годин,

повременно 133 години,

сверхурочно 41 година,

прочее 14 годин.

Поряд з цим, судом встановлено та підтверджується копією даного особового рахунку ОСОБА_1 , що всі дані з табеля обліку робочого часу за травень 1986 року були перенесені до особового рахунку ОСОБА_1 ..

На підставі даних про відпрацьовані години в зоні небезпеки проведено нарахування заробітної плати в загальній сумі 468,07 крб., а саме:

середнього заробітку по тарифу 100,28 крб. ( шифр 00),

премії 29,86 крб. ( шифр 02),

сверхурочні 21,86 крб.( шифр 14),

ночні 1,51 крб. ( шифр 24),

святкові 7,54 крб. ( шифр 25),

по тарифу в крайностях 307,02 крб. ( шифр 27).

Крім того, встановлено, що в період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року був 1 (один) святковий день 9 травня та 1 (один) вихідний день 11 травня 1986 року.

В судовому засіданні представником відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління Озірною Л.В. вказувалось на те, що відповідно до шифрів нарахування заробітної плати в 1986, 1987 роках по Полтавському ТУ, код 27- це коефіцієнт (по тарифу в кратностях, дорога туди і назад, дорога в зоні, надурочні і святкові з коефіцієнтом на одну кратність менше, оскільки відображено по шифру). Згідно особового рахунку ОСОБА_1 в травні 1986 року, видно за шифром 27 нарахована сума коштів 307,02 крб..

Вказані твердження представника відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління Озірної Л.В. спростовуються висновком № 2/14 судово- економічної експертизи від 10.08.2014 року, проведеної у даній справі СПД ФО « ОСОБА_2 » (а.с.132-143).

Так, законодавцем розтлумачено норми ст.147 ЦПК України та визначено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

По своїй природі висновок експерта має досить високий рівень гарантій істини відомостей, які в ньому відображені.

При цьому слід звернути увагу, що даний висновок експерта відповідає встановлений вище вимогам та складений експертом, який має відповідну правову кваліфікацію, стаж роботи та внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів, що при призначені судом судово економічної експертизи ретельно досліджувалось та встановлювалось.

Поряд з цим, слід звернути увагу, що представнику відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління - Озірній Л.В. у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України неодноразово роз`яснювалось їх диспозитивне право, як сторони по справі, на призначення у справі повторної чи додаткової експертизи, в разі якщо їх сторона не погоджується з даним експертним висновком. Натомість, стороною відповідача дане диспозитивне право не було реалізовано вході розгляду справи та вирішення даного спору.

Так, відповідно до вказаного вище висновку судово економічної експертизи № 2/14 визначено, що заробітна плата ОСОБА_1 за вчинення обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року була виплачена з коефіцієнтом кратності 3 ( а.с. 132-143).

Слід звернути увагу на те, що порядок визначення середнього заробітку за спірний період, а саме з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року (включно) регулюється наступними нормативно правовими актами, а саме:

Пунктом 1 Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» та Постановою Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5), якими передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.

Пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією насідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» № 665-195 від 05.06.1986 р. та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів УРСР «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10.06.1986 року № 207-7, визначено, що за працівниками, направленими в порядку переведення для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата ( за винятком пільг для працівників у районах Крайньої півночі і прирівняних до них місцевостей).

Так, вказаним вище висновком судово економічної експертизи встановлено, що згідно шифрів нарахування заробітної плати в 1986, 1987 роках по Полтавському тампонажному управлінню нарахування за травень 1986 року з шифром 00 зазначена сума 100,28 крб..

Експертом вказано, що під час роботи у зоні небезпеки ЧАЕС ОСОБА_1 був нарахований середній заробіток за основним місцем роботи, в Полтавській тампонажній конторі, і розраховано наступним чином:

Середній заробіток за травень 1986 року 133 години х 0,754 = 100,28 крб..

В обґрунтування вказаного висновку щодо визначення з яким коефіцієнтом кратності ОСОБА_1 була виплачена заробітна плата експертом вказано, що відповідно до шифрів нарахування заробітної плати в 1986, 1987 роках по Полтавському тампонажному управлінню вказано код 27 це коефіцієнт ( по тарифу в кратностях, дорога). Відповідно до особового рахунку ОСОБА_1 в травні 1986 року, вбачається що за шифром 27 нарахована сума 307,02 крб..

307,02/133/0,754 = 3,06

133 години х 0,754 х 3 (коефіцієнт кратності) = 300,84 крб. або

100,28 крб. (середній заробіток) х 3 = 300,84 крб.

300,84 + 6,15 (інші) = 307,02 крб. ( а.с. 132-143).

Нормативно - правовим актом, який регулює дані правовідносини, визначено, а саме Постановою Ради Міністрів СРС і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» та Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-у ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Крім того, розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 р., дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за погодженням з Головою Урядової комісії визначати у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в ІІІ зоні небезпеки, в 5-ти кратному розмірі в порівнянні з встановленим чинним законодавством нормами, в ІІ зоні у 4- кратному розмірі та в І зоні у трикратному розмірі.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавського тампонажного управління» - Озірна Л.В. заперечувала проти встановлених судом обставин та проти висновків, наведених експертом у судово-економічній експертизі № 2/14, саме щодо визначення того, що позивачем ОСОБА_1 проводилась робота у І зоні небезпеки та проведення оплати заробітної плати останньому з коефіцієнтом кратності 3, оскільки у висновку експертизи, вказано, що з нарахованих ОСОБА_1 коштів 307,02 крб. три середні заробітки на суму 300, 84 крб. (100,28 крб. (середній заробіток) х 3 (коефіціент кратності) = 300,84), що були визначені шляхом зворотнього розрахунку, а 6,15 крб., що залишились експертом зазначено, як «інші». Вказане свідчить, на думку представника відповідача, про неповноту проведеної експертизи, оскільки експертом не зазначено (згідно шифру 27) скільки коштів нараховано на дорогу туди і в зворотньому напрямку, дорогу в зоні, та не зазначено який розмір коштів нараховано понаднормові та святкові, а також не вказано, значення шифру 27 « на одну кратність менше, оскільки один раз відображено по шифру». Вказані дані є обов`язковими для заповнення довідки форми № 3, як було зазначено в судовому засіданні представником відповідача.

Поряд з цим, останньою в судовому засіданні вказувалось на те, що висновок судово економічної експертизи є неповним, оскільки експертом при його складанні не враховано один середній заробіток, що був збережений за відрядженим працівником у відповідності до Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС № 665-195 від 05.06.1986 року та Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 10.06.1986 року № 207 -7, який був зазначений у особовому рахунку ОСОБА_1 під шифром 00. З урахуванням середнього заробітку по шифру 00 та визначених експертом шляхом зворотнього розрахунку трьох середніх заробітків по шифру 27, свідчить про чотирьох кратний розмір заробітної плати, та робота Башкатова не в І, а в ІІ зоні небезпеки відповідно, як було зазначено представником відповідача Озірною Л.В. в судовому засіданні.

Вказані твердження представника відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях, які ніяким чином не вмотивовані, та які в повній мірі спростовуються матеріалами справи та висновком судово економічної експертизи № 2/14, який є належно вмотивованим та будь-яких сумнівів у його достовірності у суду не виникає.

При цьому, слід звернути увагу, що представником відповідача крім надання заперечень на предмет встановлених обставин у вказаному вище висновку експертизи, будь-яких інших допустимих доказів, щодо спростування встановлених обставин та фактів шляхом витребування доказів, надання додаткових документів, залучення спеціалістів у даній справі, призначення додаткової або повторної експертизи з підстав неповноти проведеної у справі експертизи останньою в ході судового розгляду справи не заявлялось в рамках чинного Цивільного процесуального кодексу України та відповідних клопотань не надавалось. Більше того, твердження представника відповідача про неповноту експертного дослідження є по своїй природі неспроможними, оскільки судом встановлено, що експертом в повній мірі досліджувались матеріали даної цивільної справи та документи, які були надані стороною позивача, і виходячи з даних вихідних даних експертом було складено висновок про що зазначено в даному висновку судово-економічної експертизи.

Більше того, висновки судової економічної експертизи були підтверджені експертом і в судовому засіданні за участі усіх учасників процесу.

Таким чином, з огляду на вище викладене та приймаючи до уваги висновок судово економічної експертизи № 2/14 вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за вчинення обов`язків з ліквідації насідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року (включно) була виплачена з коефіцієнтом кратності 3.

Відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 року оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в ІІІ зоні небезпеки в п`ятикратному розмірі, в ІІ зоні у чотирикратному розмірі, в І зоні у трьохкратному розмірі.

Поряд з цим, Постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» від 10.06.1986 р. надано право проводити оплату працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року.

Так, висновком судово економічної експертизи визначено, що відповідно до розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 року ОСОБА_1 виконував обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року в І зоні небезпеки ( а.с.132-143).

Таким чином, з огляду на вказані вище нормативно - правові акти, які регулюють дані спірні правовідносини та встановлені вище факти, вбачається, що оскільки позивачу ОСОБА_1 заробітна плата за вчинення останнім обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року виплачувалась з коефіцієнтом кратності 3 тому, тому ним виконувались обов`язки у І зоні небезпеки.

Статтею 108 КЗпП України визначено, що робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, але не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

При цьому, законодавцем розтлумачено, що нічним вважається час з 10 годин вечора до 6 години ранку у відповідності до ст. 54 КЗпП України.

Відповідно до п. 4 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії Чорнобильської АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» № 665-195 від 05.06.1986р., робітникам підприємств, організацій та установ, що виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по запобіганню забруднення середовища встановлено додаткову оплату праці у нічний час у розмірі 35% годинної тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи у нічний час.

Поряд з цим, статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 % тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачується як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першому та другою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, а саме особового рахунку позивача ОСОБА_1 , зарплата за травень 1986 року була нарахована останньому наступним чином:

за роботу в надурочний час нараховано 21,86 крб. (шифр 14),

за роботу у нічний час нараховано 1,51 крб. (шифр 24 ( а.с 43)).

Згідно Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 153/10-43 визначено, що для працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання, встановлювався 6-годинний робочий день.

У відповідності до положень статтей 67,68 КЗпП України встановлено, що в зоні відчуження був встановлений 6-денний робочий тиждень, загальним вихідним днем вважали неділю.

Згідно статті 71 КЗпП України встановлено, що в травні встановлені наступні святкові дні1,2,9 травня.

Таким чином, з огляду на вище вказане вбачається, що за період перебування позивача ОСОБА_1 в 30-ти кілометровій зоні та виконанні робіт, пов`язанийх з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, був 1 (один) вихідний день 11 травня та 1 (один) святковий день 9 травня.

Так, відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС № 665-195 від 05.06.1986 року, а саме пункту 5 та р.р.5 п. Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 10.06.1986 року № 207-7 надано дозвіл підприємствам залучати працівників до роботи пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забруднення навколишнього середовища у вихідні та святкові дні, з оплатою у подвійному розмірі.

Таким чином, з огляду на вказані вище нормативно правові акти, судом встановлено, що відповідач повинен був оплачувати роботу залучених працівників до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за правилами ст. 107 КЗпП УРСР за фактично відпрацьовані у святковий та вихідний день години із застосуванням коефіцієнта кратності в залежності від зони небезпеки.

При цьому, згідно роз`яснень Міністерства праці України від 12.03.1997 року № 06-958, роз`яснено, що роботу виконану в святковий чи вихідний день понад норму робочого часу не враховують при підрахунку надурочних годин, оскільки її сплачують в подвійному розмірі, тобто такі дні і так оплачуються у подвійному розмірі.

Так, судом встановлено, та підтверджується особовим рахунком ОСОБА_1 , що за травень 1986 року код виплати 25, нараховано за роботу у святковий день суму у розмірі 7,54 крб..

Поряд з цим, в судовому засіданні представником відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажне управління» заперечувалися в повному обсязі встановлені судом вище обставини та факти. При цьому, останньою вказувалось, що згідно табелів обліку робочого часу за 1987 рік, що збереглись на підприємстві, вбачається те, що виключно табелі обліку робочого часу за роботу у зоні відчуження несуть повну інформацію та містять весь перелік даних необхідних для надання повної та достовірної інформації щодо заробітної плати працівників зайнятих на цих роботах. При цьому, в даних табелях обліку робочого часу за 1987 рік зафіксовано, що один і той же працівник протягом всієї роботи в зоні відчуження міг виконувати роботи в різних зонах небезпеки, що є необхідною інформацією для повного заповнення довідки встановленої форми №3.

Тому зважаючи на вказані обставини представник відповідача наполягала на тому, що позов є безпредметним, оскільки відсутні первинні документи, а саме табелі обліку робочого часу, на основі яких можливо видати підприємством довідку позивачу встановленої форми № 3.

Всі дані, зазначені в табелі переносяться в особові рахунки кожного працівника для подальшого нарахування заробітної плати.

Особові рахунки кожного працівника є реєстрами аналітичного обліку, де відображені години праці, характер робіт, тарифні ставки, оклади, доплати за суміщення, за роботу вночі, за спеціальні роботи, суми нарахувань, премії.

Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача те, що на підприємстві Полтавському тампонажному управлінні зберігся особовий рахунок ОСОБА_1 , на підставі даних якого позивачу була видана довідка, яка не містила повної інформації, тому відповідно не відповідала встановленій формі, що змусило ОСОБА_1 звернутись до суду з вказаним позовом.

Таким чином, твердження представника відповідача ОСОБА_3 носять суперечливий характер, оскільки останньою не заперечувався факт виконання робіт по ліквідації наслідків Чорнобильскої АЕС, але при цьому останньою в категоричній формі заперечувалось право останнього на проведення перерахунку призначеної пенсії, як ліквідатора наслідків Чорнобильської АЕС, та право останнього у отриманні довідки встановленої форми № 3 для проведення відповідного перерахунку пенсії з підстав того, що на підприємстві не збереглись первинні документи обліку робочого часу, а саме табелі обліку робочого часу за 1986 рік.

При цьому, слід звернути увагу на те, що представником відповідача не надано жодних пояснень та спростувань встановленого судом факту на предмет відсутності у особовому рахунку ОСОБА_1 повних даних, як того вимагає чинне трудове законодавство.

Більше того, слід зазначити, що вказані твердження представника відповідача ПАТ «Укрнафта» Полтавське тампонажне управління - Озірної Л.В. ідуть в розріз з нормативно правовими актами, які регулюють дані правовідносини, оскільки останьою не приймаються дані нормативно правові акти, які чітко визначають порядок та розмір оплати даної категорії працівників, які є виключними та тлумаченню не підлягають.

У відповідності до п.п. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів УРСР № 207-7 встановлено працівникам, занятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. На доплату за роботу в надурочний час, святкові та вихідні дні премія не нараховується у відповідності до роз`яснень Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 21.05.1952р. №16.

Так судом встановлено, що згідно шифрів по нарахуванню заробітної плати в 1986 р., 1987 р. по Полтавському тампонажному управлінню нарахування премії в 1986 році мало код 02. При цьому, за травень 1986 року позивачу ОСОБА_1 була нарахована премія в сумі 29,86 крб. ( а.с.44).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу «Про преміювання працівників, які приймали участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» №124 від 31.07.1986 р. та наказу «Про преміювання працівників, які приймали участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильськіій АЕС» № 163 від 27.10.1986р. вбачається, що ОСОБА_1 була виплачена премія в сумі 50 крб. та 25 крб. відповідно ( а.с.46,45).

Поряд з цим, з особового рахунку позивача ОСОБА_1 вбачається, що премія в сумі 50 крб. та 25 крб. нарахована та була виплачена останньому у липні та жовтні 1986 року ( а.с.43).

Згідно висновку судово економічної експертизи № 2/14 від 10.08.2014 року, визначено, що ОСОБА_1 за роботи в зоні відчуження за період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року, отримав заробітну плату з урахуванням доплат та премій згідно особового рахунку по заробітній платі за 1986 рік в сумі 543,07 крб., а саме : в травні 1986 року 468,07 крб., в липні 1986 року 50 крб., в жовтні 1986 року -25 крб. (а.с.132-143).

Поряд з цим, згідно уточнення до висновку № 2/14 від 10.08.2014 року, наданого експертом Лях Л.Я., визначено, що частково підтверджуються документально відповідні розрахунки щодо виплати заробітної плати за період роботи у зоні відчуження ОСОБА_1 з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року, проведені ПАТ «Укрнафта» Полтавське тампонажне управління.

Вказано, що перевірити правильність нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року за роботу у святкові дні в сумі 7,54 крб., та за роботу в нічний час в сумі 1,51 крб. неможливо в зв`язку з тим, що в особовому рахунку ОСОБА_1 зазначено години праці 10 годин ( графа «разом») та 14 годин (графа «Інші») без деталізації годин праці у вихідні та святкові дні, години праці в нічний час ( а.с.189).

Поряд з цим, в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 заперечувались встановлені обставини та факти викладені у висновку судово-економічної експертизи з підстав визначення розміру по порядку преміювання працівників у 1986 році з наступних підстав.

Згідно шифрів нарахування заробітної плати в 1986 та 1987 роках по Полтавському ТУ премія мала код 02. В травні 1986 року за роботу в зоні відчуження ОСОБА_1 була нарахована премія за діючими системами преміювання в розмірі 29,86 крб., однак Положення про преміювання за спірний період на підприємстві не збереглось, що унеможливлює зазначити премію в графі довідки № 3 з повним поясненням, що свідчать про те, що підприємство не має правових підстав на зазначення даних відомостей.

Крім того, останньою вказувалось на те, що за роботу у в зоні була введена одноразова премія з коштів, які виділяв Мінфін СРСР і Держплан СРСР у розпорядженнях Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, установ та організацій незалежно від їхнього відомчого підпорядкування. Розмір цієї премії одному працівникові не повинен був перевищувати 400 руб. У всіх випадках зазначену премію враховували лише при обчисленні пенсії в розмірах відшкодування фактичних збитків.

При цьому, відповідно до наказів по Полтавському ТУ «Про преміювання працівників, які приймали участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» від 31.07.1986 року № 124 та від 27.10.1986 року № 163 позивачу ОСОБА_1 були виплачені Полтавським ТУ одноразові премії з Фонду Міністерства в сумі 50 крб. та 25 крб. відповідно.

В судовому засіданні представник відповідача наголошувала на тому, що премії по вищевказаних наказах, це одноразові матеріальні заохочення, на основі загальної оцінки виконаної роботи, без раніше передбаченого рівня виробничих показників, що не передбачені системою преміювання, а тому до довідки форми № 3 про заробітну плату включені бути не можуть.

Більше того, в судовому засіданні представником третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Полтави Дєдовою Н.В. зазначено, що за період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ним було отримано заробітну плату з урахуванням доплат та премій: а саме за 1986 рік в сумі 543,07 крб., а саме: у травні 1986 року 468,07 крб., в липні 1986 року 50 крб., в жовтні 1986 року 25 крб..

Поряд з цим, згідно заяви ОСОБА_1 від 12.03.2013 року на підставі довідки про заробітну плату, виданої ПАТ «Укрнафта» Полтавське тампонажне відділення від 22.08.2012 року № 6-2081, в якій зазначена сума за роботу в Чорнобилі 0,00468 грн, в зв`язку з чим управління Пенсійного фонду у Ленінському районі м. Полтави було проведено перерахунок пенсії з 01.03.2013 року. При цьому роз`яснено, що для перерахунку пенсії з врахуванням премій, виплачених у липні 1986 року в сумі 50 крб. та в жовтні 1986 року у сумі 25 крб., позивач має право звернутися для проведення перерахунку, надавши при цьому оригінал довідки про заробітну плату з врахуванням вищезазначених премій, які не були зазначені роботодавцем в довідці від 12.03.2013 року.

Так, наведені вище обставини та роз`яснення надані представником третьої особи на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави спростовують твердження представника відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажного управління Озірної Л.В. з підстав того, що нараховані та виплачені премії ОСОБА_1 в липні 1986 року 50 крб., в жовтні 1986 року 25 крб. носять разову виплату та відповідно не зобов`язують відповідача для проведення відповідного перерахунку з врахуванням даного розміру премій.

У відповідності до встановлених судом обставин і фактів та, зважаючи на норми закону, які регулюють дані правовідносини, суд визнає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та законними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про видачу довідки, визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки форми № 3 від 22 серпня 2012 року № 6-2081, про визнання дій відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка у повному обсязі по формі № 3 за роботу у 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ІІІ зоні небезпеки неправомірними та зобов`язання відповідача видати довідку про заробітну плату встановленої форми № 3 за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків на ЧАЕС та зобов`язання відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплаченої суми заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

В судовому засіданні представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю Бала Ю.С. просила стягнути судові витрати в розмірі 3400 грн. з відповідача за проведення призначеної у справі судово-економічної експертизи, що підтверджується квитанцією про оплату вартості від 25.07.2014 р. ( а.с.144).

Пунктом 46 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що перелік витрат сторін (склад витрат), наведений у статті 87 ЦПК, не є вичерпним.

Витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у разі визнання їх судом необхідними ( наприклад , зберігання речових доказів, витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, витрати заявника у справі окремого провадження про відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника, пов`язані з публікацією у місцевій пресі оголошення про виклик до суду держателя цінного папера ( стаття 262 ЦПК) несе сторона, яка заявила про їх вчинення, а якщо клопотання заявлено обома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну.

Таким чином, судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 в сумі 3 400 грн. підлягають стягненню з відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажне управління у відповідності до положення статті 88 ЦПК України.

Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, у відповідності до положення ст. 88 ЦПК України судовий збір, підлягає стягненню на користь з держави з відповідача ПАТ «УКРНАФТА» Полтавське тампонажне управління.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 49,62,67,68,72,97,106,107, 233 КЗпП УРСР, ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 4 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 15,64,70,71 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Постанови ЦК КПРС, ВР СРСР, КМ СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року, Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС № 153/10 43 від 07.05.1986 року, Міністрів СРСР №964 рс від 17.05.1986 року, Міністрів СРСР і ВЦРПС за № 665-195 від 5.06.1986 року, Міністрів УРСР і УРРПС за №207-7 від 10.06.1986 року, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 року № 09-3751,ст.ст. 1,2,3,7,9,10,13 Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, секретаріату ВЦРПС від 16.01.1969 року № 1/2, Роз`яснень Держкомпраці СРСР і ВЦРПС «Про компенсацію за роботу у святкові дні» від 08.08.66 року № 13/П-21, Роз`яснень Деркжомпраці СРСР і ВЦРПС від 21.05.52 року № 16, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ПАТ «УРНАФТА» Полтавське тампонажне управління, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Полтави про видачу довідки про стягнення недоплаченої заробітної плати задовольнити.

Визнати протиправними дії ПАТ «Укрнафта» Полтавського тампонажного управління щодо нарахування та виплати заробітної плати за період перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно довідки форми № 3 від 22 серпня 2012 року за № 6- 2081.

Визнати дії ПАТ «Укрнафта» Полтавського тампонажного управління щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка у повному обсязі по формі № 3 за роботу у 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ІІІ зоні небезпеки неправомірними.

Зобов`язати ПАТ «Укрнафта» Полтавське тампонажне управління видати довідку про заробітну плату встановленої форми № 3 за період перебування ОСОБА_1 з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у І зоні небезпеки.

Зобов`язати ПАТ «Укрнафта» Полтавське тампонажне управління зробити перерахунок та виплату недоплаченої суми заробітної плати за період з 05.05.1986 року по 17.05.1986 року перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме за 1986 рік в сумі 543,07 крб., а саме: у травні 1986 року 468,07 крб., в липні 1986 року 50 крб, в жовтні 1986 року 25 крб..

Стягнути з ПАТ «УРНАФТА» Полтавського тампонажного управління судові витрати позивача за проведення судово-економічної експертизи на користь ОСОБА_1 у розмірі 3 400 грн..

Стягнути з ПАТ «УРНАФТА» Полтавського тампонажного управління судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн..

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко