Справа № 428/722/14-ц
Провадження № 2/428/492/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби. У позові вказано, що з 2001 р. ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_4. До 2011 р. вона проживала з відповідачем ОСОБА_4 однією сім'єю без укладення шлюбу та вела спільне господарство, потім їх проживання з відповідачем було припинено. Вони з відповідачем мають спільну дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день позивач із сином тимчасово перебувають на території Російської Федерації, у зв'язку з тим, що сину необхідно додатково розвиватись, адже йому рекомендовано посилені заняття з логопедом і у м. Воронеж син ходить до спеціалізованого дитячого садка. На момент тимчасового виїзду до м. Воронеж позивача з сином ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_4 не був проти вивозу сина за кордон, про що свідчить наданий ним дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон до Російської Федерації. Потім відповідач ОСОБА_4 змінив свою думку і відмовився дати дозвіл на в'їзд їх сина до України. Така відмова відповідача порушує права її сина на свободу пересування.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала обставини, викладені у позовній заяві, та просила суд надати дозвіл на виїзд за кордон України малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди його батька ОСОБА_4 до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позов є безпідставним, адже відповідачем ОСОБА_4 вже надано згоду на виїзд за кордон України малолітнього ОСОБА_5, про що свідчить копія відповідної нотаріально засвідченої заяви від 18.06.2014 року.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи - Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 р., за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за нотаріально посвідченою згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 15 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком записаний ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_3.

Згідно з довідками від 16.01.2014 року, виданими ТОВ «Стройтрест 2П», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані за місцем перебування: АДРЕСА_1, з 23.11.2012 року по 23.11.2015 року.

Згідно з довідкою № 352 від 10.01.2014 року, виданою бюджетним закладом охорони здоров'я Воронізької області «Воронізька міська лікарня № 16», ОСОБА_3 працює у вказаному закладі охорони здоров'я на посаді медичної сестри дитячої поліклініки № 7.

Згідно з довідкою № 1 від 14.01.2014 року, виданою завідуючою Муніципального бюджетного дошкільного освітнього закладу «Дитячий сад комбінованого виду № 42», ОСОБА_5 відвідує логопедичну групу у вказаному освітньому закладі з 19.10.2012 року по теперішній час.

Згідно з довідкою № 514 від 14.01.2014 року, виданою директором Муніципального загальноосвітнього закладу «Середня загальноосвітня школа № 30», за наявності відповідних документів ОСОБА_5 дійсно буде прийнятий в перший клас вказаного загальноосвітнього закладу, а у теперішній час він відвідує адаптаційні заняття з 01.10.2013 року по 31.05.2014 року.

З копії заяви від 03.08.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_4 не заперечує проти поїздки його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Російську Федерацію в період з 03 серпня 2011 року по 03 серпня 2012 року у супроводі ОСОБА_3.

Позивач в своєму позові вказує на те, що на теперішній час відповідач ОСОБА_4 відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон України свого малолітнього ОСОБА_5, чим порушує право останнього на свободу пересування.

Суд не може погодитися з обґрунтованістю такого твердження відповідача з огляду на те, що згідно з копією заяви від 18.06.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованою в реєстрі за № 546, ОСОБА_4 дав згоду на тимчасову поїздку до Автономної Республіки Крим, Російської Федерації його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 18 червня 2014 року по 18 червня 2015 року у супроводі ОСОБА_3.

Копією митної декларації CN 22, копією фіскального чеку (а.с. 102), копіями листів начальника Центрального бюро рекламацій Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 13.10.2014 року № 38-14-11186-У/24 та від 26.11.2014 року № 38-14-11186-У/24 підтверджується, що ОСОБА_4 08.07.2014 року на ім'я ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_2, було направлено заяву від 18.06.2014 року № 546 в якості відправлення з оголошеною цінністю. Проте, станом на 26.11.2014 року від призначеного оператора Російської Федерації не отримано підтвердження про вручення за призначенням вказаного відправлення з оголошеною цінністю.

Таким чином, оскільки батько неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_4 надав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон в період з 18 червня 2014 року по 18 червня 2015 року у супроводі ОСОБА_3, суд доходить висновку про те, що відповідачем не було порушено прав своєї дитини на освіту, здоровий образ життя та вільне залишення території України, в той час як позивачем не було доведено факту відсутності згоди відповідача на виїзд малолітнього ОСОБА_5 за кордон та порушення його прав.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби, залишити без задоволення у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 25, 33 Конституції України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 р., Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд малолітнього громадянина України за кордон без згоди та супроводу батька, треті особи - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, Сєвєродонецький МВ УМВС України в Луганській області в особі відділу міграційної служби, залишити без задоволення у зв'язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ