МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/6423/14-ц
Пр. № 2/521/4663/14
01 грудня 2014 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Бондаренко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі та набуття у власність, припинення права власності, та виселення,
08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
Представник ПАТ «Дельта банк», діюча за довіреністю від 01.07.2014р., в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.128,160).
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 109,157).
Представник третьої особи Державної реєстраційної служби України, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом ІІ главою 71 книги п'ятої ЦК України, Законом України «Про іпотеку», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Матеріалами справи встановлено, що за рішенням загальних зборів від 30.04.2009р. було змінено найменування АКІБ «Укрсиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі-ПАТ «Укрсиббанк» ), яке є правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ «Укрсиббанк».
Право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН».
Згідно листа ПАТ «Дельта банк» від 04.02.2014р. ОСОБА_2 була повідомлена про необхідність виконання зобов'язання за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.44-45).
Встановлено, що 08 грудня 2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами і відповідно до п. 2.1 договору продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець цим погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити Ціну купівлі. Сторони підтверджують свій намір , який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим Договором, є купівлею - продажем (відступленням), і що до неї застосовуються положення українського законодавства, які регулюють купівлю -продаж (відступлення) прав вимоги. Сторони цим підтверджують, що вони не мають наміру створити відповідно до цього Договору заставу, будь-яке інше право забезпечення або обтяження прав вимоги за кредитами, що забезпечує виконання боргу або будь-якого іншого зобов'язання (а.с.130-150).
Згідно акту прийому - передачі документації від 28.04. 2012р. ПАТ «Укрсиббанк» передав ПАТ «Дельта банк» оригінали кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, а також виписку про рух коштів за кожним рахунком позичальника (а.с.51).
Встановлено, що 01.06.2013р. між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ « Про Консалтинг» було укладено договір доручення та видана довіреність від 01.06.2013р. (а.с.56-77, 78-79)
ТОВ « Про Консалтинг» є юридичною особою і дії на підставі статуту (а.с.86-96).
Згідно довідки Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області від 07.11.2014р. в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до квартирних карток реєстрації місця проживання значиться зареєстрованим місце проживання громадян: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07.12.2007р. по теперішній час, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07.12.2007р. по теперішній час; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.12.2007р. по теперішній час, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 20.10.2010р. по теперішній час (а.с.174).
Встановлено, що ОСОБА_2 крім квартири АДРЕСА_1 на праві власності належить також квартира АДРЕСА_3, загальною площею 46,2 кв.м., що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.178-179).
За змістом статей 572, 575ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.
Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Оскільки 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, то позивач повинен був надати суду нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечним договором та витяг про державну реєстрацію відомостей про таке відступлення.
Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р., зі змінами і доповненнями, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно ст. 4 цього Закону державній реєстрації підлягають, зокрема, обтяження на нерухоме майно іпотекою. Згідно ст. 4 закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до пункту 57 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМ України № 703 від 22.06.2001 р. (чинна на момент укладення договору відступлення прав вимоги), обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором підлягають державній реєстрації.
Виходячи з наведеного, права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту державної реєстрації, а не з моменту укладення договору відступлення прав за іпотечним договором, який в такому випаду є підставою для реєстрації, а не доказом виникнення такого права.
Разом з цим, позивачем не надано доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечним договором на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.12.2011р.
Згідно з частиною четвертою статті 9 статті 9 ЖК України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодаржателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Крім того, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позивач зобов'язаний вказати конкретну особу-відповідача, до якої пред'явлені позовні вимоги про виселення.
З позовної заяви вбачається, що позивач не вказав коло осіб, які зареєстровані та проживають в іпотечній квартирі і які підлягають виселенню.
Відповідно до довідки Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області від 07.11.2014р. в спірній квартирі крім ОСОБА_2, зареєстровані та проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, але вимоги до цих осіб про виселення позивачем не заявлялися (а.с.174).
Частиною 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач не надав суду доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечним договором на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.12.2011р., то у позивача відсутнє право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки іпотекодавця, виселення мешканців з іпотечного майна та витребування технічного паспорту.
За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки позивач не наддав суду належних доказів на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 572, 575 ЦК України, ч. 3 ст.5, ст. ст. 24 Закону України «Про іпотеку», ст.9, 109 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі та набуття у власність, припинення права власності, та виселення - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Сегеда

01.12.2014