№ 207/5692/13-ц
№ 2/207/454/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю., при секретарі Плохій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як представника малолітньої ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська, - про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як представника малолітньої ОСОБА_4, в якій просить суд визнати відповідачку ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_4, які є його доньками, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1, який належить особисто позивачу на праві власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний будинок належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 04.10.2006 року, разом з ним у будинку зареєстрований та проживає його малолітній син від другого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, також зареєстровані його дві доньки від першого шлюбу - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, підставою для реєстрації доньок стало те, що на той час він перебував у шлюбі з їх матір`ю ОСОБА_3 і на той час вся родина мешкала разом з нею за місцем її реєстрації. У 2009 році між ним та колишньою дружиною ОСОБА_3 стосунки погіршилися і їх шлюб було розірвано, позивач був вимушений зібрати свої речі та оселитися у спірному будинку, який йому був подарований, а дружина з доньками залишилася мешкати у квартирі по АДРЕСА_2. Невдовзі позивач створив іншу родину, разом з другою дружиною та сином мешкають втрьох у спірному будинку, на утримання меншої доньки позивач регулярно сплачує аліменти. Зазначив, що стосунків з колишньою дружиною не підтримує, із старшою донькою ОСОБА_2 складні відносини, маючи реєстрацію у будинку по АДРЕСА_1, вона періодично приходить і вчиняє сварки, що робить несумісним проживання з нею в одному будинку. З моменту як вона добровільно залишила місце реєстрації, вона закрила кімнату у спірному будинку і постійно проживає разом із своєю матір`ю - ОСОБА_3 та молодшою сестрою по АДРЕСА_2, а позивач не має вільного доступу до мереж тепломережі, не має можливості вільно обслуговувати систему опалення будинку. Підстав для встановлення особистого сервітуту немає. Таким чином його старша донька ОСОБА_2 не мешкає у спірному будинку більше року без поважних причин, а молодша ніколи у будинку не проживала, добровільної згоди щодо зняття з реєстрації сторони не дійшли, перешкод для їх реєстрації за фактичним місцем проживання немає, тому позивач був змушений звернутись до суду з позовом, у якому просить визнати відповідачку ОСОБА_2 та малолітню ОСОБА_4, які є його доньками, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1, який належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов повністю, зазначив, що із старшою донькою відповідачкою ОСОБА_2 у нього склалися вкрай неприязні стосунки, оскільки донька коли виникло питання про його розлучення з колишньою дружиною, ОСОБА_3, стала на бік матері, котра із свого боку налаштувала доньку проти нього, з цього часу між ним та донькою почалися сварки, нескінчені погрози та конфлікти. Він завжди утримував родину матеріально і після розлучення був готовий надавати і надавав матеріальну допомогу донькам, крім того, завжди готовий до компромісу у стосунках, але старша донька ОСОБА_2 ставиться до нього без будь-якої поваги, відкрито принижує його та його теперішню дружину, з найменшого приводу вчиняє скандал, хамить, коли приходить до будинку, поводиться агресивно та непередбачувано. Стверджує, що наміру проживати у будинку донька ніколи не мала і не має, її вселення за рішенням суду до будинку навесні 2012 року за допомогою державного виконавця мало на меті створити йому та його родині незручності, адже за весь час з дня вселення з травня 2012 року донька переночувала у будинку один раз, завезла ліжко, а потім сама ж і вивезла, звинувативши його у крадіжці, донька систематично порушує правила спільного проживання - без дозволу користується його речами, у його відсутність приїзджала у двір із своїм хлопцем і користувалась пилососом для миття машин, її знайомі сторонні особи за її сприяння потрапляють до домоволодіння, після цих візитів зникають його речі, інструмент. Без його дозволу як власника будинку у його відсутність почала ремонт у кімнаті, обірвавши шпалери; на його меблях почала писати крейдою що це - її. Одного разу прийшла до будинку пізно ввечері з хлопцем і заявила, що вони будуть ночувати, коли він заперечив, розпочала сварку і він був змушений викликати наряд міліції. Приходить до будинку нечасто - один або два рази на місяць, але завжди вчиняє сварку і повертається додому. Таким чином її візити до будинку спрямовані на створення йому та його родині перешкод, а не на реалізацію її права на проживання у будинку. Зазначив, що донька є повнолітньою дієздатною особою, у спірному будинку не проживала ніколи, на час її реєстрації у будинку був ремонт, тому вся родина жила по АДРЕСА_2 а потім після розірвання стосунків з дружиною він один переїхав до спірного будинку, де став мешкати з новою родиною. Стверджує, що ніколи не чинив перешкод для проживання доньки у будинку, але вона не проживає і не користується будинком за власним рішенням, оскільки ніколи не мала такого наміру, ніколи не сплачувала і не сплачує за користування комунальними послугами. Щодо реєстрації у будинку його молодшої доньки зазначив, що на її утримання сплачує аліменти за рішенням суду на користь ОСОБА_3, з якою дитина і проживає по АДРЕСА_2, питання щодо проживання з ним дитини ніколи не стояло, у вказаній квартирі вони раніш проживали усією родиною, за адресою розташування спірного будинку дитина ніколи не проживала, не отримувала і не отримує медичної допомоги, утримує будинок він особисто, мати дитини участі у цьому не приймає, вважає, що дитина має бути зареєстрованою за місцем проживання матері. Крім того, зазначив, що змушений забирати для проживання у будинку свою матір похилого віку, котра проживає у Криму і потребує догляду, їй теж потрібно надавати кімнату для проживання і створювати умови для спокійного перебування у будинку, але наявність реєстрації у будинку ОСОБА_2 надає їй підстав для візитів до будинку і бескінечних сварок та конфліктів, через що страждають інші члени його родини.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, стверджує, що у будинку проживає, але через перешкоди з боку позивача не може іноді потрапити до будинку, визнала, що між ними неприязні стосунки та часто виникають конфлікти; пояснила, що працює у м. Дніпропетровську і часто повертається додому пізно ввечері, при цьому її не пускають у будинок, так як замикають двері з внутрішньої сторони. Шпалери у кімнаті, до якої її вселили при виконанні судового рішення дійсно переклеїла так як вони були з малюнком для дитячої; ключі від будинку вона має, але батько перетворив будинок на місце для збереження овочів, там антисанітарія, до шкафу на кухні їй кидали сміття, тому написала що цей шкаф її. Дійсно через конфлікти між нею та батьком до будинку приїзджали працівники міліції, вона усно відповідала на їх питання, ніхто з нею профілактичну роботу не проводив. З приводу опалення будинку до неї ніхто не звертався, вона приходить до будинку 2-3 рази на тиждень і ночує, а два старших сина співмешканки батька викрали її ліжко. Вважає, що має повне право на користування будинком і її мають право відвідувати її друзі, зокрема, хлопець, з яким вона підтримує шлюбні стосунки, крім того, пояснила, що завагітніла і чекає на дитину, має намір проживати з новою родиною у будинку батька. Стверджує, що батько їй чинить перешкоди у користуванні будинком, ставиться до неї упереджено. Державний виконавець їй розповів, що її мають право відвідувати друзі, а батько усіх виштовхує. За комунальні послуги вона не сплачує, оскільки батько сам обіцяв платити.

Законний представник малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно отримує аліменти від позивача на утримання доньки ОСОБА_4, але дитина за віком повинна проживати з нею, при цьому може бути зареєстрованою з батьком, так як квартира, у якій вони мешкають невелика, крім того ОСОБА_2 чекає дитину; пояснила, що коли вона із старшою донькою приходила до будинку, позивач їх ображав, безпідставно звинувачує доньку у крадіжках та користуванні його майном без дозволу, тоді як в усьому винна його співмешканка; на даний час у суді триває розгляд спору про поділ майна, придбаного за час подружнього життя.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала заперечення проти позову, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська - надав письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника, вважає, що задоволення позовних вимог в частині, що стосується малолітньої дитини, не відповідатиме інтересам дитини.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що як йому відомо, між позивачем та його донькою ОСОБА_2 склались вкрай неприязні стосунки, коли вона приходить до будинку позивача вони сильно сваряться, вона дійсно брала без дозволу позивача, який тоді був у відрядженні, миючий пилосос; разом зі своїм співмешканцем у січні 2014 року вивезла своє ліжко у розібраному вигляді; вважає, що через неприязнь донька може зашкодити батькові та його родині.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що мешкає по сусідству з будинком позивача знає, що конфлітки між ним та його першою родиною тривають давно; донька відвідує будинок батька і часто її візити супроводжуються сварками з батьком або з його дружиною, остання навіть боїться залишатись з ОСОБА_2 наодинці; до будинку її впускають, але вона чинить сварки, одного разу написала на меблях, ходить по кімнатам взутою, малолітнього сина позивача ображає; наскільки відомо свідкові у ОСОБА_2 є ключі від калітки та від будинку, їй дозволили користуватись холодильником, але вона постійно конфліктує і провокує батька та його дружину на сварки.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що є батьком ОСОБА_3 та колишнім тестем позивача, стверджує, що його внука ОСОБА_2 проживає у спірному будинку, постійно там ночує, зробили ремонт у її кімнаті, але позивач постійно необгрунтовано звинувачує її , не пускає у будинок, так як вона працює до пізньої години і приходить після 23.00. додому, ключі від будинку у неї є , але вони замикають будинок на засув; позивач часто буває відсутнім через відрядження і не слідкує сам за своїми речами, до будинку мають доступ інші особи, а він підозрює доньку.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він та ОСОБА_2 зустрічаються і підтримують особисті близькі стосунки, наскільки йому відомо, вона мешкає у спірному будинку, відвозив її туди після 23.00., але її не пускали, викликали міліцію, її батько ображав його . Підтверджує, що стосунки між нею та батьком конфліктні, скільки разів вона ночувала назвати не може, пояснив, що у будинку її батька свою машину не мив і його пилосос не використовував; на прохання ОСОБА_2 привозив до будинку ліжко, а вивозив тумбочку, ліжко не забирав.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ст.131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, спірний будинок по АДРЕСА_1 у м. Дніпродзержинську належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.10.2006 року (л.с.8, 9). У спірному будинку зареєстровані позивач та його діти - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (л.с.13), однак як видно з акту від 12.11.2013 року ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_4 у будинку не проживають з 2009 року, тобто з часу рєстрації (л.с.17). Той факт, що малолітня ОСОБА_4 не мешкає у будинку з часу рєстрації, а також отримання аліментів на утримання дитини від позивача за адресою власного місця проживання, не оспорювала законний представник малолітньої ОСОБА_3 Згідно довідки відділу ДВС ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Про наявність обставин, повязаних з припиненням права на аліменти у випадках передбачених ст. 190 Сімейного кодексу України, сторони не повідомляли.

Також під час судового розгляду встановлено, що ні відповідач ОСОБА_2, ні законний представник малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 не оспорювали оставин, повязаних з відсутністю будь-якої участі з їх боку в утриманні спірного будинку, оплаті за газо, водо, електро-постачання. Як встановлено у судовому засіданні між сторонами у справі склались неприязні стосунки, що час від часу призводило до сварок та конфліктів, з приводу яких позивач звертався до міліції. Усі допитані у судовому засіданні свідки, а також відповідачі, не заперечували наявність конфліктних стосунків між власником будинку та ОСОБА_2, що підтверджується постановами органу внутрішніх справ (л.с. 14, 15). При цьому суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 в частині постійного проживання ОСОБА_2 у спірному будинку, оскільки вони є близькими відповідачки, крім того, їх покази в цій частині не носять конкретного характеру і не підтверджені іншими обставинами справи.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту. Згідно ст. 157 Житлового кодексу України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Відповідно до змісту ст. 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. При цьому позивачем не заявлено вимог щодо виселення відповідачів, оскільки на його твердження у спірному будинку вони не проживають.

Одночасно відповідачами не надано суду переконливих доказів щодо проживання у спірному будинку, посилання на наявність перешкод у проживанні обєективними доказами не підтверджено, позовних вимог щодо їх усунення та вселення до будинку не заявлено.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут (право користування чужим майном) може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці до 10 років є місце проживання її батьків. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно рішення суду щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 на користь матері дитини місцем проживання дитини визначено місце проживання її матері - отримувача аліментів ОСОБА_3, фактичне місце проживання дитини повинно відповідати реєстрації місця проживання, що співпадає з інтересами дитини, оскільки повязане з місцем отримання медичної допомоги, кореспонденції, навчанням тощо.

Виходячи з викладеного, оскільки відповідачами не спростовано належними та достовріними доказами обставин, на які посилається позивач в обгрунтування вимог, зокрема, факту непроживання без поважних причин відповідачів у спірному будинку протягом року, відповідачка ОСОБА_2, на даний час не повязана спільним побутом з позивачем, вона та законний представник малолітньої ОСОБА_4 не приймають участі в утриманні спірного будинку, оплаті за комунальні послуги, суд вважає необхідним задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як представника малолітньої ОСОБА_4, - про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Судові витрати з урахуванням обставин справи, суд вважає необхідним віднести на рахунок позивачки.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 391, 405, 406 ЦК України, ст. 156 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 як представника малолітньої ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська, - про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Визнати ОСОБА_2, малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим будинком, який належить на праві власності ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації за вказаною адресою сектором громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 як представника малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 229 грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.