Провадження № 4-с/554/96/2014
У Х В А Л А

11.12.2014 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на неправомірні державного виконавця,

встановила:

Скаржник 10.10.2014 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 22.04.2014 ОСОБА_2, які виразилися у винесенні ним постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві по виконавчому провадженню ВП №40054495 від 22.04.2014 у звязку із неможливістю встановлення фактичного місця проживання боржника, ОСОБА_3.

Скаржник посилався на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо вчинення державним виконавцем усіх необхідних дій для розшуку боржника.

Скаржник просив поновити строк оскарження вищевказаної постанови, визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

У судове засідання сторони не зявилися.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги.

Суддею встановлено, що на виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 554/1605/13-ц від 27.05.2013 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в сумі боргу 23309,00 грн.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 11.10.2013 та направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 50092, 50093.

Державним виконавцем 11.11.2013 за вих. № 57323 направлені запити до державних установ для виявлення майна та коштів боржника.

Згідно відповіді ДПІ м. Полтави інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших установах України боржниками-юридичними та/або фізичними особами-підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила. Інформація стосовно боржників - фізичних осіб, щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Державним виконавцем 15.04.2014 здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 та встановлено, що в ході проведення виконавчих дій встановити фактичне місце проживання боржника не виявилося можливим. Зі слів сусідів боржника знято з реєстрації.

Згідно відповіді АДБ боржника знято з реєстрації 15.11.2013 з втратою права на користування житлом.

Державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій, вжито всі передбачені чинним законодавством заходи для примусового виконання рішення суду відповідно до ЗУ «ПВП». Згідно відповідей державних установ рухомого та нерухомого майна не виявлено.

Державним виконавцем 22.04.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлено стягувану за вих. № 40166. Державним виконавцем стягувачу розяснено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 22.04.2015 року.

Станом на 10.12.2014 ОСОБА_1 повторно виконавчий документ до примусового виконання не предявлено.

Частина 1 ст. 383 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частина 2 ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 385 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав чи свобод.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ураховуючи те, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення суду, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу прийнята із додержанням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суддя

ухвалила:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні державного виконавця, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяОСОБА_4