Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Святецького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України, третя особа: директор Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України Гайдук Леонід Вікторович, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

у с т а н о в и в :

03.07.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з 01 червня 2007 року позивач працював економістом 1-ої категорії у ДП «Укрмедпостач» МОЗ України м. Києва, а 26 травня 2014 року позивача було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним з тих підстав, що у відповідності з ч. 1, 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага залишенні на роботі надається особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, а також іншим категоріям працівників. Позивач зазначає, що порівняно з іншими співробітниками, які залишилися працювати на підприємстві, він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Крім того, за твердженням позивача він довше інших працював на підприємстві і має на утриманні двох неповнолітніх дітей - сина 2008 року народження, та доньку 2014 року народження. Виходячи з наведеного позивач вважає, що має переважне перед іншими працівниками право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги взято не було. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що у разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. За наведених обставин позивач просить поновити його на роботі економістом першої категорії на ДП «Укрмедпостач» МОЗ України та стягнути ДП «Укрмедлостач» МОЗ України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що при його звільненні були порушені норми чинного законодавства України, оскільки при звільненні були наявні декретні посади і інші посади, які відповідають його кваліфікації, однак їх не запропонували, а пропонували взагалі неіснуючі посади та такі, що не відповідають його кваліфікації. При цьому позивач посилається на те, що має переважне право на залишення на роботі, оскільки має на утриманні дох неповнолітніх дітей, має вищий фаховий рівень ніж у тих працівників, що залишились, має дві вищі освіти, а також більший стаж роботи. Належну вакансію економіста йому не запропонували, а лише низько кваліфіковані посади.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи і за змістом яких, відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. П/п. 8.9. п. 8 Статуту Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МО3 України, який затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України №71-0 від 16.05.2013 року визначено, що керівник підприємства затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис підприємства у випадках визначених законодавством. Уповноваженим органом управління є Міністерство охорони здоров'я України (п. 1.2. Статуту). Після отримання погодження від Уповноваженого органу управління штатного розпису та організаційної структури підприємства, наказом №62-Aдм від 29.11.2013 з 01.12.2013 введено в дію новий штатний розпис. Частиною 2 ст. 49-4 Кодексу законів про працю передбачено, що у випадку ліквідації, реорганізації підприємств, зміни форм власності або часткового зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, вивільнення працівників може здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників. 3вільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За твердженням відповідача, адміністрація підприємства Листом №УC-805 від 02.02.2013 звернулася до Профспілкового комітету ДП «Укрмедпостач» МО3 України щодо розгляду кандидатур на заплановане вивільнення для врахування переважного права на залишення на роботі та мінімізації вивільнення працівників, зважаючи на кваліфікацію і продуктивність праці працівників. Профком, провівши засідання, відповідно до Протоколу №19 від 02.12.2013 надав свої рекомендації щодо переведення працівників. Крім того, даним протоколом встановлено, що у новому штатному розписі відсутня посада економіста І категорії відділу обладнання та виробів медичного призначення, яку займає ОСОБА_1, та запропоновано адміністрації підприємства перевести останнього на посаду фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МО3 України щодо виконання державних цільових програм. Статтею 49-2 К3пП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. За твердженням відповідача, на виконання вимог вищевказаної статті, враховуючи лист Профкому №6 від 02.12.2013 та протокол Профкому №19 від 02.12.2013 було видано наказ №63-Адм від 02.12.2013 «Про попередження про можливе звільнення в зв'язку із скороченням штату працівників», яким зобов'язано персонально повідомити всіх працівників під особистий підпис про можливе звільнення згідно з п. 1 ст. 40 К3пП України. Відповідач зазначає, що після цього було підготовлено письмове попередження №УC-811 від 02.02.2013 про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст. 40 К3пП України та запропоновано позивачу переведення на посаду фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії. Відповідач вказує, що позивач з попередженням №УC-811 від 02.02.2013 та наказом №63-Адм від 02.12.2013 ознайомився, але ставити підпис про ознайомлення відмовився про що були складені відповідні акти, зокрема: акт про відмову в ознайомленні з попередженням від 02.02.2013 №УC-811 та акт про відмову в ознайомленні з наказом від 02.02.2013 №63-Адм. Відповідач наголошує на тому, що попередження №УC-811 від 02.02.2013 та наказ №63-Адм від 02.12.2013 були направлені позивачу поштовим відправленням та отримані ним 07.12.2013. Враховуючи відмову позивача в переведенні на іншу вакантну посаду та положення ч. 2 ст. 40 К3пП України (неможливість переведення), ч. 1 ст. 49-2 К3пП України (попередження працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці) адміністрація підприємства, відповідно до ст. 43 К3пП України, звернулася до Профкому з поданням №УС-38 від 15.01.2014 про надання згоди на звільнення позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 К3пП України в зв'язку із скороченням штату з запланованою датою вивільнення 03.02.2014 року. За твердженням відповідача, про розгляд подання позивача було повідомлено належним чином, що підтверджується його особистим підписом на повідомлені №02 від 15.01.2014 року. Протоколом засідання Профкому №02 від 20.01.2014 за результатами розгляду подання №УC-38 від 15.01.2014 надано згоду на звільнення економіста І категорії ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням йому гарантій і компенсацій, передбачених законодавством України про що повідомлено адміністрацію підприємства листом №04 від 20.01.2014, отриманого того ж дня за вх. №58/40. Відповідач зазначає, що на вказаному засіданні позивачу повторно було запропоновано переведення на вакантну посаду, на що він відповів відмовою. Відповідно до п. 8 ст. 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). За таких умов відповідач зазначає, що директор підприємства мав право розірвати з позивачем трудовий договір з 03.02.2014 (запланований день звільнення, відповідно до подання №УC-38 від 15.01.2014) по 20.02.2014 (термін дії згоди Профкому). При цьому, відповідач зазначає, що у вказаний термін розірвати трудовий договір не вдалося (в силу ч. 3 ст. 40 КЗпП України), оскільки позивач був відсутній на роботі у зв'язку з його тимчасовою непрацездатністю в період з 29.01.2014 по 22.02.2014 року, що підтверджується листками непрацездатності Серії АВЮ №894871 та Серії АВЮ №895281. Відповідач зазначає, що 07.04.2014 адміністрація підприємства повторно звернулася до позивача з Пропозицією №УС-281, відповідно до якої йому запропоновано вже дві вакантні посади, а саме: кур'єра відділу взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм та фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм. За твердженням відповідача, з наданою пропозицією позивач ознайомився, але ставити підпис відмовився, про що складено акт про відмову в ознайомленні з пропозицією від 07.04.2014 №УС-281. 08.04.2014 адміністрація підприємства повторно звернулася до Профкому з поданням №УС-283 про надання згоди на звільнення позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку із скороченням штату. В період з 08.04.2014 по 23.05.2014 позивач був відсутній на роботі у зв'язку з його тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листками непрацездатності Серії АГИ №780704, Серії АГИ №78071З та Серії АГИ №780719. Профком надіслав на адресу позивача Повідомлення №05 від 08.04.2014 про розгляд подання адміністрації підприємства від 08.04.2014 №УС-28З о 09 год. ОО хв. 17.04.2014. Вказане повідомлення, за твердженням відповідача, отримано позивачем 19.04.2014 року. На засідання Профкому, яке відбулось 17.04.2014 позивач не з'явився, письмових заяв не надсилав. За результатами засідання було складено Протокол №05 від 17.04.2014, відповідно до якого розгляд подання було перенесено на 09 год. 00 хв. 22.04.2014 року. Профком надіслав на адресу позивача Повідомлення №06 від 17.04.2014 про розгляд подання адміністрації підприємства від 08.04.2014 №УC-283 о 09 год. ОО хв. 22.04.2014, яке отримано позивачем 19.04.2014 року. 22.04.2014 на розгляд подання адміністрації позивач повторно не з'явився. Протоколом №06 від 22.04.2014 Профкому повторно надано згоду на звільнення позивача. Так як, в період з 08.04.2014 по 23.05.2014 позивач був відсутній у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, а вийшов фактично на роботу 26.05.2014 коли знову минув місячний строк з дня надання згоди Профкому, 26.05.2014 адміністрація підприємства знову звернулася до позивача з пропозицією №УC-416 від 26.05.2014, якою запропоновано вакантні посади, але позивач знову від них відмовився. Того ж дня, адміністрація підприємства звернулася із поданням №УС-423 від 26.05.2014 до Профкому щодо надання згоди на звільнення позивача. 3а результатами розгляду подання, відповідно до Протоколу Профкому №10 від 26.05.2014 надано згоду на звільнення позивача. 26.05.2014 наказом №58-0 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади економіста І категорії у зв'язку із скороченням штату працівників, згідно п. 1 ч.1 ст. 40 К3пП України. Відповідач зазначає, що з даним наказом позивач ознайомлений та згідний, про що свідчить його особистий підпис. 3 огляду на викладене, на думку відповідача, звільнення позивача проведене відповідачем у відповідності до вимог законодавства про працю, а саме: позивача повідомлено про скорочення займаної ним посади за два місяці; запропоновано вакантні посади, які були наявні; звільнення відбулось після двох місяців з дня отримання позивачем повідомлення; на час звільнення проведено повний розрахунок по заробітній платі та іншим обов'язковим платежам і видано трудову книжку, тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За наведених обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно наказу №29-О від 01.06.2007 року «Про прийом на роботу», позивач був призначений на посаду економіста відділу обладнання та виробів медичного призначення з 01.06.2007 року в ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» (а.с. 90).

За змістом наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, 31.12.2009 року позивач був переведений на посаду економіста 1-ї категорії, а 26.05.2014 року звільнений із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 120).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадк у змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За змістом наявних у справі письмових доказів, на час виникнення спірних правовідносин, позивач працював економістом першої категорії відділу обладнання і виробів медичного призначення, що підтверджується наказом про встановлення посадових окладів №61-О від 31.12.2009 року, копією штатного розпису, що діяв станом на 09.04.2013 року та копією посадової інструкції економіста 1-ої категорії відділу обладнання та виробів медичного призначення, з якою позивач був ознайомлений під розписку (а.с. 92-97).

Згідно п.п. 1.2., 8.3., 8.9. Статуту ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МОЗ України, уповноваженим органом управління підприємства є Міністерство охорони здоров'я України. Управління підприємством здійснюється його директором (далі - Керівник), який підзвітний уповноваженому органу управління. Керівник підприємства, зокрема, затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис підприємства у випадках визначених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МОЗ України №62-Адм від 29.11.2013 року, було введено в дію з 01.12.2013 року новий штатний розпис, який був погоджений Уповноваженим органом управління (а.с. 36, 38-39).

З вказаним наказом позивач був ознайомлений під розписку (а.с. 37).

Зі змісту штатного розпису введеного в дію з 01.12.2013 року вбачається, що посада економіста першої категорії відділу обладнання і виробів медичного призначення скорочена, а відповідний відділ ліквідовано та на його базі створено новий - відділ лікарських засобів, виробів медичного призначення та обладнання, який не містить посади економіста 1-ої категорії. Крім того, новим штатним розписом взагалі не передбачено посади економіста 1-ої категорії по всьому підприємству (а.с. 38-39).

Відповідно до ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Своїм листом №УС-805 від 02.12.2013 року ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МОЗ України звернулось до Профспілкового комітету ДП для постачання медичних установ «Укрмедпостач» МОЗ України, яким запропонувало провести розширене засідання профспілкового комітету та адміністрації підприємства з питань розгляду кандидатур на заплановане вивільнення для врахування переважного права на залишення на роботі та мінімізації вивільнення працівників, зважаючи на освіту, кваліфікацію і продуктивність праці працівників (а.с. 40).

За змістом протоколу Первинної профспілкової організації ДП «Укрмедпостач» МОЗ України Київської міської профспілки працівників охорони здоров'я МОЗ України №19 від 02.12.2013 року, було вирішено проаналізувавши виробничу необхідність одноголосно погодитись із введенням в дію з 01.12.2013 року нового штатного розпису та запропонувати адміністрації підприємства здійснити переведення у зв'язку зі змінами, що відбулися у штатному розписі підприємства та враховуючи освіту, кваліфікацію, вклад у виконану роботу. При цьому, у зв'язку з відсутністю в новому штатному розписі посади економіста І категорії відділу обладнання та виробів медичного призначення, яку займає ОСОБА_1, рекомендовано адміністрації підприємства перевести ОСОБА_1 на посаду фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм (а.с. 41-44).

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

02.12.2013 року директор ДП «Укрмедпостач» МОЗ України видав наказ №63-Адм «Про попередження про можливе звільнення в зв'язку зі скороченням штату працівників», яким наказав попередити персонально під особистий підпис про можливе звільнення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням штату, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 45).

З вказаним наказом позивач ознайомився, але ставити свій підпис відмовився, що підтверджується актом про відмову в ознайомленні з наказом від 02.12.2013 року №63-Адм (а.с. 48).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2013 року було виготовлене попередження позивачу №УС-811, яким позивач попереджався про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а також попередженням позивачу запропоноване переведення на фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм (а.с. 46).

З вказаним попередженням позивач ознайомився, отримав його, але ставити свій підпис відмовився, що підтверджується актом про відмову в ознайомленні з попередженням від 02.12.2013 року №УС-811 (а.с. 47).

Наказ №63-Адм «Про попередження про можливе звільнення в зв'язку зі скороченням штату працівників» та попередження №УС-811 від 02.12.2013 року були надіслані позивачу поштою та отримані 07.12.2013 року, що підтверджується копією фіскального чеку, описом вкладення у цінний лист та зворотнім поштовим повідомленням (а.с. 49-50).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України, при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

За змістом ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

15.01.2014 року директор ДП «Укрмедпостач» МОЗ України звернувся до голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації з поданням №УС-38 про надання згоди на звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату з запланованою датою звільнення - 03.02.2014 року (а.с. 51-52).

15.01.2014 року своїм листом №02 Голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації повідомив позивача, що розгляд вказаного вище подання відбудеться 20.01.2014 року о 10 год. 00 хв. та запросив позивача взяти участь у розгляді подання адміністрації підприємства (а.с. 53).

За змістом протоколу профспілкового комітету первинної профспілкової організації №02 від 20.01.2014 року, було надано згоду на звільнення позивача за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням йому гарантій та компенсацій, передбачених законодавством України, а також зазначено, що присутній на засіданні ОСОБА_1 відмовився від запропонованої йому роботи на посаді фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України не надавши об'єктивного обґрунтування відмови (а.с. 54-56).

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 29.01.2014 року по 22.02.2014 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а.с. 57-58).

За змістом пропозиції №УС-281 від 07.04.2014 року позивачу було повторно запропоновано переведення на посаду фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм або кур'єра відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм (а.с. 59).

З вказаною пропозицією позивач ознайомився, але ставити свій підпис відмовився, що підтверджується актом про відмову в ознайомленні з пропозицією від 07.04.2014 року №УС-281 (а.с. 60).

08.04.2014 року директор ДП «Укрмедпостач» МОЗ України звернувся до в.о. голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації з повторним поданням №УС-283 про надання згоди на звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату, оскільки в період дії попередньої згоди профспілкової організації ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а.с. 61-63).

08.04.2014 року своїм листом №05 в.о. Голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації повідомив позивача, що розгляд вказаного вище подання відбудеться 17.04.2014 року о 09 год. 00 хв. та запросив позивача взяти участь у розгляді подання адміністрації підприємства (а.с. 67).

Вказаний лист був направлений на адресу позивача та отриманий ним 09.04.2014 року, що підтверджується копією фіскального чеку, описом вкладення у цінний лист та зворотнім поштовим повідомленням (а.с. 68).

За змістом протоколу профспілкового комітету первинної профспілкової організації №05 від 17.04.2014 року, розгляд подання адміністрації підприємства про надання згоди на звільнення позивача був відкладений у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 на 22.04.2014 року (а.с. 69-70).

17.04.2014 року своїм листом №06 в.о. Голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації повідомив позивача, що розгляд вказаного вище подання відбудеться 22.04.2014 року о 09 год. 00 хв. та запросив позивача взяти участь у розгляді подання адміністрації підприємства (а.с. 71).

Вказаний лист був направлений на адресу позивача та отриманий ним 19.04.2014 року, що підтверджується копією фіскального чеку, описом вкладення у цінний лист та зворотнім поштовим повідомленням (а.с. 72).

За змістом протоколу профспілкового комітету первинної профспілкової організації №06 від 22.04.2014 року, було надано згоду на звільнення позивача за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням йому гарантій та компенсацій, передбачених законодавством України, а також зазначено, що ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду подання адміністрації був повідомлений належним чином, але повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань на адресу підприємства не надходило (а.с. 73-74).

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 08.04.2014 року по 19.04.2014 року, з 22.04.2014 року по 09.05.2014 року та з 12.05.2014 року по 24.05.2014 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а.с. 64-66).

За змістом пропозиції №УС-416 від 26.05.2014 року позивачу було втретє запропоновано переведення на посаду фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм або кур'єра відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України щодо виконання державних цільових програм (а.с. 75).

З вказаною пропозицією позивач ознайомився під підпис та зазначив, що вважає її незаконною і наданою не в повному обсязі, а тому відмовляється (а.с. 75).

26.05.2014 року директор ДП «Укрмедпостач» МОЗ України звернувся до голови профспілкового комітету первинної профспілкової організації з поданням №УС-423 про надання згоди на звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату, оскільки в період дії попередньої згоди профспілкової організації ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а.с. 76-78).

26.05.2014 року своїм листом №09 Голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації повідомив позивача, що розгляд вказаного вище подання відбудеться 26.05.2014 року о 15 год. 00 хв. та запросив позивача взяти участь у розгляді подання адміністрації підприємства (а.с. 79).

За змістом протоколу профспілкового комітету первинної профспілкової організації №10 від 26.05.2014 року, було надано згоду на звільнення позивача за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з наданням йому гарантій та компенсацій, передбачених законодавством України, а також зазначено, що присутній на засіданні ОСОБА_1 відмовився від запропонованої йому роботи на посадах фахівця по виконанню державних цільових програм ІІІ категорії відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України та кур'єра відділу забезпечення взаємодії з МОЗ України не надавши об'єктивного обґрунтування відмови (а.с. 80-81).

Наказом директора ДП «Укрмедпостач» МОЗ України №58-О від 26.05.2014 року ОСОБА_1 був звільнений із посади економіста І категорії у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 82).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має дві вищі освіти за спеціальністю «Міжнародна економіка» та за спеціальністю «Правознавство», а також є батьком двох неповнолітніх дітей 2008 і 2014 року народження, що підтверджується копіями відповідних дипломів та свідоцтвами про народження (а.с. 122-123, 140-142).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та інше.

Тож, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію та продуктивність праці і лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації застосовуються положення ч. 2 ст. 42 КЗпП України. Наявні в матеріалах справи докази систематичних тривалих періодів непрацездатності не вказують на наявність у позивача високої продуктивності праці, а наявність у позивача юридичної освіти не впливає на рівень його кваліфікації як економіста.

Верховний Суд України у своїх постановах неодноразово наголошував, що однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому Верховний Суд України вважає за необхідне при застосуванні положень ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі враховувати наявність дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що посада економіста 1-ої категорії скорочена по всьому підприємству відповідача, а не лише в структурному підрозділі, в якому працював позивач, а тому застосувати положення про переважне право залишення на роботі не вбачається за можливе і за таких умов посилання позивача на положення ст. 42 КЗпП України є безпідставними.

За наведених обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судом встановлено, що: на підприємстві відповідача дійсно відбулось скорочення штату працівників; позивач не погодився на переведення на іншу запропоновану йому роботу; положення чинного законодавства України щодо переважного права на залишення на роботі в даному випадку застосуванню не підлягають; розірвання трудового договору було проведене за попередньою згодою профспілкового комітету та в межах місячного строку після одержання такої згоди; позивач був попереджений про майбутнє вивільнення в межах строку визначеного КЗпП України і йому неодноразово пропонувались посади для переведення; у строк до трьох місяців після прийняття відповідного рішення, відповідач повідомив профспілковий комітет про майбутнє скорочення штату працівників підприємства і отримав згоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 40, 42, 43, 49-2, 49-4 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволення позову ОСОБА_1 до Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України, третя особа: директор Державного підприємства для постачання медичних установ «Укрмедпостач» Міністерства охорони здоров'я України Гайдук Леонід Вікторович, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -