Провадження № 760/8632/14
Справа № 2-3413/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді-Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Беленок А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 056 264 грн., 3% відсотки річних за 55 днів прострочення виконання зобов`язання у розмірі 9041 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 3654 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 28 лютого 2013 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000000грн. без процентів строком до 28.02.2014 року, про що складено відповідні боргові розписки.

Позивач зазначає, що вказані вище кошти відповідач отримав, що підтверджується наданою відповідачем розпискою від 28.02.2013 року.

Позивач посилається, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та в строк до 28.02.2014 року кошти отримані у борг не повернув, у зв`язку із чим він просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 2 056 264,00 грн., три відсотки річних за 55 днів прострочення виконання зобов`язань у розмірі 9 041 грн.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій вона просить стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1 770 397 грн, посилаючись на те, що частину боргу відповідачем було повернуто у сумі 500000 грн., а тому залишок неповернутого боргу становить 1500000грн., який з урахуванням індексу інфляції з березня 2014 року по жовтень 2014 року становить 1 770 396 грн.

При цьому також представник позивача просила стягнути три відсотки річних за період прострочення виконання зобов`язання за 256 днів з 01.03.2014 року по 11.11.2014 року у розмірі 31 561 грн. та всього стягнути з відповідача на користь позивача 1 801 958,00 грн., а також судовий збір.

В подальшому позивач та його представник в судовому засіданні підтримавши зменшені позовні вимоги , просили їх задоволення.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково . Відповідач вказав на те, що визнає наявність боргу у розмірі 400 480 грн., оскільки решта боргу у сумі 1 099 022,00 грн. та 5000 тис. грн. повернута позивачу, в підтвердження чого послався на розписку про отримання коштів у розмірі 500 000 грн., а також на покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , які безпосередньо передавали грошові кошти позивачу особисто чи його довіреній особі на ім`я ОСОБА_6.

При цьому відповідач вказав на те, що з приводу шахрайських дій позивача , за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про те, що 26.05.2013 року ОСОБА_1, перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 100 в м.Києві шахрайським шляхом заволодів його майном , а саме грошима в сумі 1 099 000 грн.

З наведених вище підстав відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову за виключенням стягнення 400 480 грн.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника,заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими або такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28 лютого 2013 року укладений договір позики відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг 2000 000,00 грн. з терміном повернення до 28 лютого 2014 року, що підтверджується борговими розписками № 1 та № 2 від 28.02.2014 року.

Вказані боргові розписки, оригінали яких оглянуті судом, містять невідповідність дати їх складання, а саме замість 28.02.2013 року, відповідачем вказана дата 28.02.2014 року.

Проте, оскільки сторонами в судовому засіданні визнано наявність допущеної описки під час складання розписки, та відповідачем не заперечувалось дата отримання у борг від позивача 2000 000 грн.28.02.2013 року, судом приймається до уваги посилання сторін на наявність допущеної описки в цій частині.

Судом встановлено, що 08.09.2013 року відповідачем в рахунок погашення боргу повернуто 500 000 грн., про що позивачем надано розписку про отримання коштів.

Таким чином решта коштів, що була отримана у борг відповідачем становить 1500 000 ,00 грн.

Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, наявність боргових розписок у позикодавця , свідчить про те, що боргові зобов`язання відповідачем не виконані, та кошти у сумі 1500 000 ,00 грн. не повернуті.

З огляду на те, що боргові розписки надані відповідачем 28.02.2013 року в розумінні вимог ч.2 статті 1047 ЦК України є належними доказами у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику грошових коштів у розмірі 2000 000 грн. та докази повернення коштів в матеріалах справи відсутні, суд вважає, що відповідачем свої зобов`язання не виконані у зв`язку із чим з нього на користь позивача підлягає стягненню 1500 000,00 грн.

Крім того, з урахуванням наявності у позикодавця боргових документів, суд вважає покази свідків неналежними та недопустимими доказами в підтвердження повернення коштів позивачу.

Також суд не приймає до уваги пояснення відповідача щодо відмови позивача надати йому розписки про отримані кошти, оскільки останнім не надано доказів вжиття заходів щодо усунення порушень з боку позивача, а саме надіслання йому претензій з цього приводу, тощо.

Згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині стягнення cуми боргу з урахуванням інфляції, а тому з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням інфляції 1 770 397 грн. , виходячи із розрахунку 1500 000,00( сума боргу)*1,022( індекс інфляції за березень),*1,033( індекс інфляції за квітень)*1,038( індекс інфляції за травень)*1,01( індекс інфляції за червень)*1,004 ( індекс інфляції за липень)*1,008 ( індекс інфляції за серпень)*1,029 ( індекс інфляції за вересень)*1,024 ( індекс інфляції за жовтень).

Таким чином сума інфляційних втрат становить 270 397,00 грн.

Крім того, в силу ст.625 з відповідача підлягає стягненню 3% відсотків річних, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних за період прострочення виконання зобов`язань за період з 01.03.2014 року по 11.11.2014 року у сумі 31 561,00 грн. виходячи із розрахунку( 1500 000,00 грн.( сума боргу)х 0,03/365х256( кількість днів прострочення).

Відповідно до ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 645,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.526, 512, 625, 1046,1047 ЦК України, ст. ст.10,60,88, 209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 1500 000,00 грн., інфляційні втрати 270 397,00 грн, три відсотки річних 31 561,00 грн, а всього стягнути 1801958,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: