АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4397/14 Справа № 201/461/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2014 року, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування та недоведеність справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає скаргу необґрунтованою, а рішення законним, таким, що повинне бути залишено без змін, виходячи із слідуючого.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № 800003688 від 24 квітня 2008 року ПАТ «Альфа - Банк» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 100000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 14.05% на рік з кінцевим терміном повернення кредиту 23 квітня 2023 року.

16 лютого 2011 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до вказаного кредитного договору, згідно якого відповідачеві були надані кредитні кошти для погашення заборгованості по первісному, основному кредитному договору і виконання зобовязань по цьому договору з встановленням відсотків за користуванням цим кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний повернути кредит позивачу у відповідності до графіку, наведеного у додатку до цього договору (як основного так і додаткового), який є його невідємною частиною. В разі порушення позичальником обов'язку повернути кредитодавцеві кредиту відповідності до умов цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У випадку прострочення повернення сум наданого кредиту (в тому числі часткового повернення), та прострочення сплати процентів за користування кредитом відповідно до цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф незалежно від строку прострочення. Штраф сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день сплати/стягнення.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконав, перестав своєчасно сплачувати відсотки по кредиту, утворилася заборгованість у сумі 851601 грн. 78 коп., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 783658 грн. 06 коп., заборгованість по сплаті відсотків 63582 грн. 52 коп. і пеня 4361 грн. 20 коп..

Банком відповідно до умов договору відправлено на імя відповідача, претензію про дострокове припинення своїх обовязків через невиконання останнім умов договору. Претензію ОСОБА_2 отримав.

Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту.

Оскільки, відповідач ознайомився та погодився з умовами кредитування, своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування, проте, допустив заборгованість, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в зазначеній сумі, яка відповідачем не спростована.

Доводи апеляційної скарги, про те, що з розрахунку заборгованості, наданого Банком, неможливо встановити, коли та на які суми була нарахована заборгованість за Договором, які суми були сплачені та враховані при складанні розрахунку, а також, те, що розрахункова заборгованість ОСОБА_2 перед Банком є недостовірною, - є необґрунтованими, спростовуються самим розрахунком та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки, відповідачем в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних доказів, які спростовують чи впливають на законність оскаржуваного рішення та розрахунку.

Сам відповідач до апеляційного суду не з явився, своїх пояснень, заперечень не надав. В той час, як представник позивача у засіданні апеляційної інстанції надав чіткі пояснення щодо порядку зарахування сум у погашення кредиту.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

СУДДІ: