30.12.2014 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді - Науменко Н.Д.

при секретарі - Семенко Я.І.

з участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» 26.09.2014року звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з ОСОБА_1 на його користь 11212,03грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6 грн. При цьому вказувало, що 02.05.2006 року ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір на суму 629,20грн з умовами сплати 25,08% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 02.05.2007 року. Відповідач свої обов»язки по поверненню боргу не виконав, оплату чергових платежів не проводив, через що утворилась заборгованість за по процентам за користування кредитом в сумі 2926,85грн, нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором в сумі 7275,08грн, а також нараховані штрафи в сумі 500грн і 510,10грн.

В судове засідання представник позивача не з»явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа, в якому позов підтримував і прохав його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору, погоджувався на заочний розгляд справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав і показав, що після отримання кредиту залишив кошти на його погашення, так як виїздив за межі району і про наявність боргу не знав. 25.07.2014року з його карткового рахунку на виплату заробітної плати надійшли кошти, з яких банк утримав 1006грн на погашення боргу. Після списання коштів він узнав, що його борг не був погашений у 2006році і нараховані проценти і штрафні санкції, вважав, що позивач пропустив строк на звернення до суду за захистом порушеного права і прохав застосувати наслідки такого пропуску.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, проаналізувавши їх у сукупності, врахувавши позиції сторін і надавши їм правову оцінку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково.

Судом встановлено наступне.

Згідно кредитного договору № DNH4 KP28010879 від 02.05.2006 року відповідач отримав у позивача 629,20грн в кредит і зобов"язувався сплачувати 25,08% річних на залишкову суму заборгованості за користування кредитом т із строком погашення боргу 02.05., про що подав заяву, погодившись з Умовами надання споживчих кредитів фізичним особами (аркуш - 5-9).

Відповідно до пунктів 3.2.5 і 3.3.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особами позичальник доручив банку списувати кошти зі всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або іншій валюті при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих в кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку при настанні строків платежів. Списання коштів з поточних рахунків позичальника при настання строків платежів, передбачених Умовами та заявою відбувається у межах належних до сплати банку сум.

При порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.32, 3.2.3. даних умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення платежу і штраф у розміру 500грн + 5% від суми заборгованості (пункти 5.1 і 5.3 Умов).

Зобов»язання за договором відповідач не виконав, через що утворилась заборгованість, яка за розрахунком, наданим позивачем становить 11212,03грн, які складаються із заборгованості за по процентам за користування кредитом в сумі 2926,85грн, нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором в сумі 7275,08грн, а також нарахованих штрафів в сумі 500грн і 510,10грн ( процентна складова) (аркуш - 4 ).

Відповідно до виписки про рух коштів по кредитному договору і даних, оглянутих

судом смс - повідомлень, що надійшли відповідачу на його мобільний телефон, про перерахування банком коштів на погашення боргу з його зарплатної картки, 25.07.2014року внесена плата по кредитному договору в сумі 1006,63грн, які зараховані на погашення тіла кредиту в сумі 591,19грн і 415,44грн на погашення боргу по процентах ( аркуші - 37-39).

24.05.2006року відповідачем внесено черговий платіж в сумі 59,93грн (аркуш 27).

На час звернення до суду борг у повному обсязі не повернутий і згідно ст.1049 ЦК України боржник повинний сплатити кредитору суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст.625 ЦК України і умовами договору.

За ст.1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату процентів, якщо інше не передбачено договором.

Виходячи із вимог даних статей з позивача підлягає стягненню заборгованість за по процентам за користування кредитом в сумі 2926,85грн

Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір боргу, суд вважає за необхідне зменшити суму пені з 7275,08грн до розміру несплачених процентів в сумі 2926,85грн, застосувавши ч.3 ст. 551 ЦК України.

Позивачем також нараховані штрафні санкції, які передбачені умовами надання кредиту, в сумі 500грн і 510,10грн. Суд вважає, що до стягнення підлягає штраф в сумі 500грн, а процентна складова штрафу в сумі 510.10грн підлягає зменшенню до 146,34грн, виходячи із суми боргу 2926,85грн х 5%= 145,34грн, так як відповідно до ст. 550 ЦК України на неустойку проценти не нараховуються. .

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про порушення позивачем строку позовної давності, так як відповідно до пункту 3.2.45. Умов надання споживчого кредиту, з якими погодився відповідач при укладанні кредитного договору, він доручив банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або іншій валюті при наявності на них необхідної суми коштів у межах сум, які підлягають сплаті Банку при настанні строків платежів ( здійснювати договірне списання) і 25.07.2014року на погашення боргу за кредитними договором за зарані обумовленою домовленістю між сторонами з його рахунку було списано на погашення боргу 1006,63грн. Зазначена подія перериває плин строку позовної давності і він починає спливати знов. За цих підстав суд відмовляє у застосуванні строку позовної давності до заявленої ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги до відповідача.

За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов"язання за договором кредитування, а тому з нього підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6500,04грн і витрати по сплаті судового збору в сумі 141,21грн, виходячи із розрахунку 6500,04 х100: 11212,03=57,97 х 243,6: 100=141,21грн.

На підставі викладеного, ст.ст.1047- 1052, 625 ЦК України, ст.ст.5-14, 213, 214, 224 ЦПК України суд, - вирішив:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 6500,04грн боргу і судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 141,21грн, а разом 6641,25грн.

Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо така не подана.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Головуючий: підпис Н.Д.Науменко

З оригіналом вірно.

Суддя Козельщинського районного суду: Н.Д.Науменко