Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2014 Справа №607/14785/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Мандзія В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача

ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2014 року засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.355 КК України, та призначено кожному з них остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; відповідно до ст.75 КК України їх звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, по 2 роки кожному. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 9 липня 2014 року вирок Тернопільського міськрайонного суду залишено без змін. Відповідачі засуджені за те, що 20 червня 2012 року примушували позивача виконати цивільно-правові зобов'язання, тобто повернути їм грошові кошти із застосуванням сили. Внаслідок вказаних злочинних дій останній передав ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1170 Євро, які згідно курсу НБУ станом на день звернення до суду становлять 20463 грн. (1170 Євро * 17,49 грн. = 20463 грн.) Крім цього, відповідачі утримували позивача в машині проти його волі, чим завдали значної шкоди його особистим інтересам, наданих йому Конституцією України. В результаті злочинних дій засуджених позивачу нанесено моральну та матеріальну шкоду, яка виражається в наступному: як вказано у вироку суду, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 примусили ОСОБА_6 виконати цивільно-правове зобов'язання та повернути їм 1170 Євро, які отримали від позивача. Крім того, в результаті застосування до нього сили був пошкоджений мобільний телефон ОСОБА_6 Samsung Е-1195, ремонт якого становить 150 грн. Також, в результаті злочинних дій відповідачів позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в наступному: внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №343 від 25 березня 2013 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Відповідачі позбавили позивача волі, незаконно утримували певний період часу в своєму автомобілі. Будучи в такому стані, ОСОБА_6 терпів біль і страждання, так як перед тим був побитий ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Через ці події в позивача змінився спосіб життя, після лікування він не міг повноцінно виконувати свою роботу, займатися домашнім господарством, вихованням дітей та проводженням вільного часу з сім'єю, не міг регулярно відвідувати своїх батьків та надавати їм будь-яку допомогу. За вказаних обставин, ОСОБА_6 просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в його користь матеріальну шкоду в розмірі 20463 грн., що є еквівалентно 1170 Євро, згідно офіційного курсу НБУ на час звернення з позовом до суду, 150 грн. за ремонт мобільного телефону Samsung Е-1195, та моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Ухвалою суду від 30 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підтримав та просив суд їх задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 в користь позивача 30000 грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

Представники відповідачів вважають заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди недоведеними. Просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 березня 2014 року засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.355 КК України та призначено кожному з них остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням кожному 2 роки іспитового строку.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 09 липня 2014 року вказаний вирок Тернопільського міськрайонного суду залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2014 року встановлено, що 05 червня 2012 року потерпілий ОСОБА_6 за працевлаштування в Федеративній республіці Німеччині та оформленні документів, отримав від обвинувачених ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та іншої особи ОСОБА_9 гроші по 500 Євро з кожного на загальну суму 2500 Євро. У зв'язку із певними труднощами обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та інша особа ОСОБА_9 були влаштовані на роботу в Республіку Польща. Однак умови праці за кордоном їм не сподобались, і обвинувачений ОСОБА_7 зателефонував до потерпілого ОСОБА_6 та попросив повернути гроші, які вони йому заплатили, проте останній відповів, що грошей він повертати не буде. Так, 20 червня 2012 року близько 12 години у обвинуваченого ОСОБА_7, який діяв за попередньою змовою із обвинуваченими ОСОБА_2, ОСОБА_4 виник злочинний намір, направлений на примушування потерпілого ОСОБА_6 до виконання цивільно-правових зобов'язань. Реалізуючи свій злочинний намір, 20 червня 2012 року о 12 годині обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, перебуваючи поблизу магазину «Обрій», що по вул. Мазепи, 28 в м. Тернополі зустріли потерпілого ОСОБА_6 та з метою повернути гроші, які вони передали для оформлення документів та працевлаштування за кордоном, застосовували до нього насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, що виразилось у нанесенні обвинуваченими ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ударів у різні частини тіла останнього, чим спричинили йому тілесні ушкодження, а саме, травму голови у вигляді струсу головного мозку та забою м'яких тканин тім'яної ділянки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. При цьому примушували виконати цивільно-правове зобов'язання, тобто повернути їм грошові кошти. Внаслідок злочинних дій обвинувачених ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_6 передав їм гроші в сумі 1170 Євро, що згідно курсу НБУ становить 11805,3 грн.

Крім цього, 20 червня 2012 року о 12 годині 30 хвилин у обвинувачених ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, які перебували поблизу магазину «Обрій», що по вул. Мазепи, 28 в м. Тернополі, виник злочинний намір направлений на викрадення людини.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 червня 2012 року о 12 годині 30 хвилин обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, перебуваючи поблизу магазину «Обрій», що по вул. Мазепи, 28 в м. Тернополі проти волі потерпілого ОСОБА_6 затягли його у салон автомобіля ВАЗ, за кермом якого знаходився обвинувачений ОСОБА_8 Після цього потерпілий ОСОБА_6 опинився на задньому сидінні посередині, і де з обох сторін його утримували проти волі. Позбавивши волі потерпілого ОСОБА_6 обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 поїхали із ним на вул.Бережанська в м.Тернополі.

Таким чином, ігноруючи свободу пересування, право на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя потерпілого ОСОБА_6, обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4 під час проїзду від магазину «Обрій», що по вул. Мазепи, 28 в м.Тернополі утримували потерпілого ОСОБА_6 проти його волі, чим завдали значної шкоди його особистим інтересам наданих Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу, особисту недоторканність та свободу пересування.

Вищевказаними спільними неправомірними діями відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які вчинили кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб, позивачу ОСОБА_6 заподіяно моральну (немайнову) шкоду, що підтверджено обвинувальним вироком суду у кримінальній справі, який набрав законної сили.

У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст.1167 ЦК України).

В силу ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку з посяганням на її права та інтереси. На розмір відшкодування не впливає наявність чи обсяг майнової шкоди, яка завдана тими ж діями, що призвели й до виникнення моральної шкоди. Вимоги про відшкодування майнової шкоди та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди розглядаються як самостійні.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер кримінальних правопорушень, ступінь вини відповідачів, те, що така шкода завдана внаслідок їхніх злочинних дій, які були спрямовані на позбавлення позивача природних невідчужуваних прав людини - фізичної свободи та особистої недоторканності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь позивача 15000 грн. відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь держави слід солідарно стягнути 243,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 22, 23, 1167, 1190 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.57, 58, 59, 60, 61, 88, 160, 169, 209, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 15000 (п'янадцять тисяч) грн. грошового відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська