Справа № 642/5725/14ц
Провадження № 2/642/2185/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Бондаренко О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач 4 липня 2014 року звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № ML-701/239/2006 від 30.10.2006 року, в сумі 631 043 грн. 78 коп., стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором овердрафту 914 грн. 14 коп., а також понесених судових витрат на оплату судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 12.11.2010 року від ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-701/239/2006 від 30.10.2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1, договором овердрафту №701/1837/06/1 від 30.10.2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1та договором поруки № SML-701/239/2006 від 30.10.2006 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2

Відповідно до умов кредитного договору № ML-701/239/2006 від 30.10.2006 року відповідачу ОСОБА_1 був наданий кредит в розмірі 22 600 доларів США з плаваючою відсотковою ставкою 5,49% річних + FIDR на строк по 26.10.2026 року, з метою придбання нерухомості, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язався повертати кредит частинами щомісячно, однак станом на 01.07.2014 року у нього створилась заборгованість у загальній сумі 631 043 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 22 496, 30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 266 131, 22 грн., нарахованих та не сплачених відсотків у розмірі 2 753, 97 доларів США, що складає 32 551, 92 грн., та нарахованої відповідно до п.3.1.1. кредитного договору пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, яка становить 332 360 грн. 64 коп.

В забезпечення кредитного договору між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SML-701/239/2006 від 30.10.2006 року, за яким вона поручилась у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед банком, виконати їх в тому ж обсязі. При цьому ОСОБА_2 погодилась нести солідарну з ОСОБА_1 відповідальність. У разі невиконання або неналежного виконання кредитного договору, договору поруки позичальником чи поручителем банк має право на дострокове повернення кредиту та всіх належних до сплати за договором платежів.

Відповідно до умов договору овердрафту №701/1837/06/1 від 30.10.2006 року відповідачу ОСОБА_1 було надано овердрафт в сумі 1 400 грн. шляхом кредитування поточного рахунку зі сплатою 21% річних відсотків за користування непростроченим кредитом та 36% річних за користування простроченим кредитом. В порушення умов договору ОСОБА_1 не повернув кредит, внаслідок чого має заборгованість за договором в сумі 914 грн. 14 коп.

В судовому засіданні представник позивача Мордак І.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також зазначила, що ніяких доказів наявності підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення суми пені відповідачами не надано. Крім того, послалася на те, що цивільним законодавством не передбачено обов'язку повідомляти боржника про уступку права вимоги, та, крім того, як першому, так і новому кредитору боржник заборгованість не погасив. Строк позовної давності не пропущений.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів.

Свої заперечення відповідачка ОСОБА_2 і виклала в заяві про скасування заочного рішення, де зазначила, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги за договорами, про передачу права вимоги не було повідомлено відповідачів. Крім того. посилаючись на те, що розмір пені перевищує розмір основної заборгованості, просила зменшити розмір пені до 10 000 грн., застосувавши положення ч.3 ст. 551 ЦПК України. Також просила застосувати строк позовної давності до заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі на підставі наступного.

30 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-701/239/2006, відповідно до якого АКБ «Райффайзенбанк Україна» надав відповідачу кредит в сумі 22 600 доларів США на строк по 26.10.2026 року,з плаваючою відсотковою ставкою 5,49% річних + FIDR, для придбання нерухомості.

Відповідно до умов договору, повернення кредиту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 267,34 доларів США, 26 числа кожного місяця, шляхом безготівкового перерахування або шляхом внесення готівки до каси банку.

Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних банком зобов'язань за кожний день прострочки.

В якості забезпечення виконання зобов'язання відповідно до п. 3.1 кредитного договору, 30.10.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SML-701/239/2006.

Згідно з п.1.1 поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №ML-701/239/2006 від 30.10.2006р. в повному обсязі.

Згідно з п.п. 1.2, 2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій.

30 жовтня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) №701/1837/06/1 за яким відповідачу ОСОБА_1 надано кредит в сумі 1 400 грн. для здійснення безготівкових платежів з поточного рахунку зі сплатою 21% річних відсотків за користування непростроченим кредитом та 36% річних за користування простроченим кредитом.

В подальшому укладались додаткові угоди ПАТ «ОТП Банк», як правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», з відповідачами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.42-43), станом на 01.07.2014 року у позичальника ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що він не в повному обсязі та несвоєчасно сплачував належні до виплати грошові кошти, виникла заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 631 043 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 22 496, 30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.07.2014 року (11, 823346 = 1 долар США),становить 266 131, 22 грн., нарахованих та не сплачених відсотків у розмірі 2 753, 97 доларів США, що складає 32 551, 92 грн., та нарахованої відповідно до п.3.1.1. кредитного договору за період з 01.07.2013 року по 01.07.2014 року пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, яка становить 332 360 грн. 64 коп.

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 12.11.2010р. від ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за кредитним договором № ML-701/239/2006 від 30.10.2006 року та договором поруки № SML-701/239/2006 від 30.10.2006 року, внаслідок чого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» змінив ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» як кредитора у зобов'язаннях з правом вимагати від боржників повного, належного та реального виконання зобов'язань за договорами.

Таким чином, відповідно до зазначеного договору та згідно ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора у спірному зобов'язанні за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_1, та до нього відповідно до ст. 516 ЦК України перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При солідарному зобов'язанні боржників кредитор вправі вимагати виконання як від боржників разом, так і від кожного з них окремо.

Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідачів солідарно необхідно стягнути 631 043 грн. 78 коп., з яких: 266 131,22 грн. - тіло кредиту, 32 551,92 грн. - відсотки, 332 360,64 - пеня. З відповідача ОСОБА_1 також підлягає стягненню заборгованість за договором овердрафту - 914,14 грн.

Посилання відповідачки на те, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України сума пені підлягає зменшенню, є необґрунтованим.

Так, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України р озмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Відповідачами не надано жодних доказів наявності таких істотних обставин, а сума пені не перевищує суму заборгованості по відсоткам та тілу кредиту.

Доводи відповідачки щодо відсутності доказів передачи прав вимоги за укладеними договорами ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна») позивачу також спростовані наданими позивачем доказами.

Так, договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року та наданим позивачем Додатком №1 до цього договору (а.с.125-126) підтверджується факт передачи продавцем кредитного портфелю - ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна») покупцю - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимог за кредитним договором та договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено у частині 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до частини 2 якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідачкою не спростовано надані позивачем докази щодо невиконання боржником договірних зобов'язань. У своїй заяві відповідачка не посилалась на те, що боржником провадились якісь виплати по погашенню вказаної заборгованості першому кредитору.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідачем частково провадились виплати відповідно до умов договору, чим переривався строк позовної давності по сплаті відсотків та тілу кредиту. Позовна давність по вимогам про стягнення пені позивачем також не пропущена, оскільки сума заборгованості по пені визначена в межах річного строку давності. Отже, доводи відповідачки стосовно пропуску строку давності також є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог.

Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, відповідачами не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, та надані позивачем докази не спростовано.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів солідарно слід стягнути також судові витрати на сплату судового збору в сумі 3 654 грн.

Керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 512, 516, 526, 530, 551, 553,554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 631 043 грн. 78 коп., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 грн., а всього стягнути 634 697 (шістсот тридцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 914 (дев'ятсот чотирнадцять) грн. 14 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня отримання його копії, через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Л. Шрамко