Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2014 р.
Справа153/1908/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді Гаврилюк
Т.В.

за участю секретаря судового засідання
Шарко Л.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань у
приміщенні Ямпільського районного
суду Вінницької області у місті Ямпіль
Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
даним позовом. Вказав, що 09 березня 2013
року між ним та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
якого він позичив ОСОБА_2 50000 гривень.
Відповідач позику не повертає. Тому він
змушений звернутися до суду із даним
позовом та просити суд постановити
рішення, яким стягнути із відповідача
на його користь суму боргу у розмірі 50000
гривень, проценти від суми позики у
розмірі 10545,90 гривень, інфляційні
нарахування на суму позики у розмірі 7300
гривень, 3% річних у розмірі 2085,03
гривень, а також судові витрати, у тому
числі у розмірі 2500 гривень на правову
допомогу адвоката.

Представник позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3, який діє на підставі договору
про надання правової допомоги №20/08/14
від 20.08.2014 року у судове засідання не
зявився, подав до суду письмову заяву
за вхід.№7760 від 19.12.2014 року, в якій
просить суд справу слухати за його
відсутності та відсутності позивача,
заявлені позовні вимоги підтримав у
повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином - судовою повісткою із
рекомендованим повідомленням (за
зареєстрованим місцем проживання
згідно даних АДП ГУДМС, УДМС України у
Вінницькій області від 25.112014 року)
вих..№811 від 02.12.2014 року, яке
повернулося із відміткою, що адресат не
проживає. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК
України у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі за адресою,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином. Тому, суд вважає, що
відповідач ОСОБА_2 належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи.

Вивчивши надані матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають до
задоволення виходячи із наступного:

Із договору позики від 09 березня 2012
року судом встановлено, що ОСОБА_2
позичив у ОСОБА_1 кошти у сумі 50000
гривень, які зобов'язався повернути 10
травня 2013 року.

Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
або на першу вимогу позикодавця, тобто
ОСОБА_2 повинен був повернути ОСОБА_1
грошові кошти 10 травня 2013 року, однак
цього не зробив, про що свідчить
наявність договору позики у ОСОБА_1

Відповідно ст.610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання,
тобто ОСОБА_2 порушив зобов'язання
взяте перед ОСОБА_1 Таким чином, ОСОБА_2
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, оскільки
відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, а оскільки у
договорі позики не зазначені проценти,
тому ОСОБА_2 повинен повернути ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 50000 гривень
основного боргу, проценти від суми
позики у розмірі 10545,90 гривень,
інфляційні нарахування на суму позики
у розмірі 7300 гривень, 3% річних у розмірі
2085,03 гривень.

Відповідно ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмові формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Наявність договору позики від 09
березня 2012 року у ОСОБА_1 підтверджує
те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено
договір позики.

Відповідно ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.
Тобто, ОСОБА_2 повинен був повернути
ОСОБА_1 грошові кошти 10 травня 2013 року,
так як зазначено у договорі.

Відповідно ст.1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
України, тобто суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тому суд приходить до висновку, що із
ОСОБА_2 потрібно стягнути на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50000 гривень
основного боргу, проценти від суми
позики у розмірі 10545,90 гривень,
інфляційні нарахування на суму позики
у розмірі 7300 гривень, 3% річних у розмірі
2085,03 гривень.

По-скільки позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені, тому суд відповідно ст.88
ЦПК України, вважає за необхідне
стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені ним судові витрати по оплаті
судового збору згідно квитанції
№4242 від 04.11.2014 року у сумі 700
гривень, а також згідно ст.84 ЦПК України
втрати на правову допомогу адвоката у
сумі 2500 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 64, 84, 88, 212,
213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України і на підставі
ст.530, 546, 547, 572, 576, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики у сумі 50000
гривень, проценти від суми позики у
розмірі 10545,90 гривень, інфляційні
нарахування на суму позики у розмірі 7300
гривень, 3% річних у розмірі 2085,03
гривень, а також судові витрати по
оплаті судового збору у сумі 700 гривень,
та по оплаті послуг адвоката у сумі 2500
гривень, а всього 73130 гривень (сімдесят
три тисячі сто тридцять) 93 копійки
гривень.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий Т.В.Гаврилюк