АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9060/14 Справа № 206/1095/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Поштаренко О. В. Доповідач - Бараннік О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 рік жовтень 30 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» про стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, посилаючись на те, що він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» на посаді адміністратора.

Наказом № 1 від 19.11.2013 року звільнений з вказаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що при звільненні відповідачем з ним не було проведено розрахунку із заробітної плати, в той час коли відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові ОСОБА_2, посилаючись на положення статей 116, 237, 237-1, 238 та 240-1 КЗпП України, просив стягнути з керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за період з 01.01.2010 року по 31.10.2013 року у розмірі 46 863 гривень, а також моральну шкоду, оцінену ним у розмірі 15 000 гривень.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи та доказам, що були ним надані до суду, просив зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» на його користь невиплачену заробітну плату при звільненні та за вимушений прогул за період з 01.01.2010 року по 01.11.2014 року у сумі 55 337 гривень 60 копійок ; зобов'язати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» ОСОБА_3 подати звітність до Бабушкінського Пенсійного фонду у м. Дніпропетровську за 58 місяців з 01.01.2010 року по 01.11.2014 року помісячно та сплатити утриманні і нараховані страхові внески помісячно, згідно відомостей начислення і обліку та чинного законодавства; визнати запис у трудовій книжці стосовно роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» страховим пенсійним стажем з 15.08.2000 року по 19.11.2013 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_4 припинено, а ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» призначено відповідача ОСОБА_3, якого було зобов'язано у строк до 30.09.2009 року завершити всі заходи ліквідаційної процедури, але який в зазначений термін в порушення статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не виконав інвентаризацію та оцінку майна підприємства, не сформував ліквідаційну масу, не пред'явив вимог до третіх осіб щодо повернення дебіторської заборгованості, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не повідомив працівників банкрута про звільнення та здійснення його відповідно до законодавства України про працю, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначені дії ліквідатора, відповідно до положень тієї ж норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з нього заробітної плати, а можуть бути лише оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута ; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута ; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів ; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або кошторисів до ліквідаційної маси, і у випадку, коли ліквідатор у силу своїх особистих, ділових та професійних якостей неспроможний виконати вимоги Закону щодо проведення ліквідаційних заходів по реалізації майнових активів банкрута, суд першої інстанції на підставі результатів роботи ліквідатора (звіту ліквідатора) повинен здійснити його заміну на іншого ліквідатора з метою підвищення ефективності роботи ліквідаційної процедури, якщо строки, відведені на її проведення, вже минули, а кінцевого результату не досягнуто.

Що стосується незадоволених судом першої інстанції вимог ОСОБА_2, викладених ним в апеляційній скарзі про зобов'язання керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» ОСОБА_3 подати звітність до Бабушкінського Пенсійного фонду у м. Дніпропетровську за 58 місяців з 01.01.2010 року по 01.11.2014 року помісячно та сплатити утриманні і нараховані страхові внески помісячно, згідно відомостей начислення і обліку та чинного законодавства; визнати запис у трудовій книжці стосовно роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» страховим пенсійним стажем з 15.08.2000 року по 19.11.2013 року, то вони також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, як в силу вищевикладеного, так і в силу того, що зазначені вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції при розгляді вимог позивача щодо стягнення на його користь заробітної плати при звільненні.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :