Справа № 149/3606/14-ц
Провадження №2/149/1143/14
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2014 року
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.

за участі секретаря Паламарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмільнику цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Хмільницької міської ради Вінницької
області за участі третьої особи на
стороні позивача ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Хмільницької міської ради Вінницької
області за участі третьої особи на
стороні позивача ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер його
батько ОСОБА_3, після смерті якого
залишилася спадщина, яка складається
із 51/200 частки житлового будинку з
погосподарськими будівлями,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
належала йому відповідно свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя.

Окрім позивача, право на спадкування за
законом, відповідно до ст. 1261 ЦК
України, після смерті батька виникло в
дочки спадкодавця - ОСОБА_2.

Із заявою про відкриття спадщини до
нотаріальної контори позивач не
звертався, в зв'язку з тим, що на час
відкриття спадщини він постійно
проживав разом із спадкодавцем, в
будинку АДРЕСА_1, тобто вважав себе
таким, що прийняв спадщину свого
батька, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Однак, звернувшись до нотаріальної
контори, він отримав від нотаріуса
відмову у видачі свідоцтва про на
спадщину в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
Тому, за захистом своїх невизнаних прав
позивач вимушений звернутися до суду з
даною позовною заявою.

У судове засідання представник
позивача ОСОБА_5 не з'явився, надавши
суду письмову заяву, у якій просив
справу розглянути у його відсутність.
Вказав, що заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просить
їх задовольнити.

Представник відповідача - Хмільницької
міської ради Вінницької області та
третя особа в судове засідання також не
з'явилися. Разом із тим письмово
повідомили суд щодо розгляду справи у
їх відсутність, зазначивши при цьому,
що будь-яких заперечень відносно
позову вони не мають.

За наведених вище обставин справа
розглядається у відсутність сторін на
підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та
всебічно проаналізувавши обставини в
їх сукупності, оцінивши зібрані по
справі докази дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від
25.11.2009р. Позивач ОСОБА_1 згідно
свідоцтва про народження серії НОМЕР_3
від 20.04.1976р. являється сином померлого
ОСОБА_3

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3
відкрилася спадщина, в тому числі на
51/200 частки житлового будинку з
погосподарськими будівлями,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
належала йому відповідно свідоцтва про
право власності на частку в спільному
майні подружжя, посвідченого 13 січня 1988
року, державним нотаріусом
Хмільницької міської нотаріальної
контори Вінницької області Мироненко
О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 42.

Як слідує із відповіді Хмільницької
міської державної нотаріальної
контори від 17.12.2014р. № 451/01-16, спадкова
справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.
ОСОБА_3 не заводилась.

Інший спадкоємець ОСОБА_2 від прийняття
спадщини відмовилась, про що зазначила
у своїй заяві від 17.12.2014р.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за законом чи за заповітом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Довідкою КП "Хмільниккомунсервіс" від
24.11.2014р. № 1389 доведено, що позивач
ОСОБА_1 до дня смерті свого батька
ОСОБА_3 постійно проживав з ним та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем, який
прийняв спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_3 в порядку, передбаченому
ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже правомірно
претендує на неї.

Водночас, з матеріалів справи слідує,
що отримати свідоцтво про право на
спадщину на належне спадкодавцеві
нерухоме майно неможливо, так як
відсутні правовстановлюючі документи
на таке майно.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
"Про судову практику у справах про
спадкування", судам роз'яснено, що у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Так, вирішуючи даний спір суд керується
наступним.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на новостворене
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин пов'язаних із набуттям
спадкодавцем ОСОБА_3 права на 51/200
частки житлового будинку з
погосподарськими будівлями,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, діяла
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена Міністерством
комунального господарства Української
РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №
56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено,
що реєстрацію будинків з
обслуговуючими їх будівлями і
спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Вказана Інструкція передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ у
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
господарські будівлі побудовані на
протязі 1933-1990 років, що підтверджується
інформацією, яка міститься в
технічному паспорті на вказаний
житловий будинок.

Належність зазначеної частки
спадкодавцю ОСОБА_3 доведена належними
та допустимими доказами, а саме домовою
книгою із яких убачається, що у
особистій власності ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями; технічним
паспортом на садибний (індивідуальний)
житловий будинок в АДРЕСА_1,
виготовленим КП ВООБТІ станом на
19.08.2009р.; договором дарування від 21
грудня 1991 року відповідно якого
позивач є власником 51/200 частки
житлового будинку з по господарськими
будівлями, які розташовані за АДРЕСА_1.

Таким чином здобуті докази свідчать
про те, що при житті спадкодавець
ОСОБА_3 володів, користувався та
розпоряджався 51/200 частки житлового
будинку з погосподарськими будівлями,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а отже
зазначена частка перебувала у його
власності, і вказане право власності
зареєстроване за ним згідно вимог
діючого на той момент законодавства. У
зв'язку із цим дане нерухоме майно є
об'єктом спадкових прав.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК).

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. А згідно зі
статтею 1225 ЦК України право власності
на земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Як уже зазначалося судом до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК). А тому суд приходить до висновку,
що в порядку спадкування вказане право
має бути визнане за єдиним спадкоємцем,
який прийняв спадщину - позивачем
ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає заявлені
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових
витрат позивачем не ставиться,
понесені позивачем судові витрати по
оплаті судового збору необхідно
залишити за останньою.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК
України, ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 223, 294 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право
приватної власності на 51/200 частку
житлового будинку з відповідними
господарськими будівлями та спорудами,
які розташовані за АДРЕСА_1 що належали
ОСОБА_3 відповідно свідоцтва про право
власності на частку в спільному майні
подружжя.

Судові витрати по справі залишити за
позивачем

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення можна оскаржити до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особі, яка не
була присутня при його проголошенні - з
дня отримання його копії.

Суддя
Войнаревич М. Г.