Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5963/14 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення з них заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, вказуючи, що у період з січня 2009 року по квітень 2014 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. У зв»язку з невиконанням обов'язків по оплаті за поставлену теплову енергію у відповідачів утворилась заборгованість у сумі 17 902,33 грн. Боржники здійснили часткову оплату наданих послугу сумі 5 871,12 грн., тому загальна сума заборгованості складає 12 028,21 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року позов задовольнити частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості в розмірі 5 000,85 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати на оплату судового збору у сумі 243,60 грн.

На вказане рішення Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неправильне застосуванні норм матеріального права, просив його змінити, стягнувши з відповідачів всю суму заборгованості повністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мешкають у АДРЕСА_1.

В період з 01.01.2009 року по 31.03.2014 року підприємство позивача надавало відповідачам послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою. Але оплату за надані послуги відповідачі здійснювали нерегулярно, в зв'язку з чим станом на 01.04.2014 року утворилась заборгованість в сумі 12 028,21 грн.

Вказана заборгованість підтверджується наданим розрахунком ( а.с. 13-18).

Вирішуючи справу суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі як споживачі теплової енергії на підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 18, 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» несуть обов'язки як користувачі жилого приміщення по оплаті витрат на квартирну плату та комунальним послугам.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та правильно застосував положення статей 257, 267 ЦК України, застосувавши наслідки пропуску трирічного строку звернення до суду за захистом свого права, про застосування якого просили відповідачі, та стягнувши суму заборгованості в межах трирічного строку позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що судом не взяті до уваги ті обставини, що відповідачі періодичними платежами переривали перебіг строку позовної давності, а тому суд помилково стягнув суму боргу тільки в межах трирічного строку.

Перевіривши ці доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Такими діями можуть бути, наприклад, часткова виплата боргу, прохання про відстрочку виконання зобов»язання тощо.

Апелянт вказує, що в квітні, серпні, листопаді 2009р. відповідачі здійснили платежі в більшій сумі, ніж нараховано за місяць, що вказує на визнання ними боргу та, відповідно, перериває перебіг позовної давності.

Проте ці доводи апелянта не надають можливості стягнути всю заявлену ним в позові суму, оскільки навіть перервавши перебіг позовної давності одиничним збільшеним платежем в листопаді 2009р. - строк пред»явлення позову за той період сплив в листопаді 2012р., а позов був пред»явлений - в серпні 2014р. За період з листопада 2009р. по листопад 2012р. збільшених на значну суму платежів, які б свідчили про визнання всього попереднього боргу до січня 2009р., від відповідачів не надходило. Тому висновки суду першої інстанції про стягнення боргу з межах трирічного строку позовної давності з квітня 2011р. по квітень 2014р. відповідають матеріалам справи та вимогам застосованих судом норм матеріального права.

В апеляційній інстанції встановлено, що строк позовної давності пред»явленням судового наказу позивачем не переривався, оскільки позивачу було відмовлено у видачі судового наказу по заявленому періоду заборгованості.

З огляду на наведене судова колегія вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не підлягають задоволенню щодо всієї суми боргу, а є правильними висновки суду першої інстанції про стягнення боргу частково у сумі 5 000,85 грн. в межах трирічного строку позовної давності.

Тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 308 ЦПК України залишає без змін рішення суду першої інстанції, відхиливши апеляційну скаргу як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 214, 315 ЦПК України. колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» відхилити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.