Справа №705/2525/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого: судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Дехканбаєвої О.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Уманська міська рада Черкаської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2014 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: ОСОБА_4, яка померла 17.05.2011, та ОСОБА_5, який помер 02.11.2008. Заявник посилається на те, що 17.05.2011 померла ОСОБА_4, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. При житті ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 26.11.2004 Уманською міською державною нотаріальною конторою, яким все належне їй майно заповідала в рівних долях: заявнику, ОСОБА_1, та ОСОБА_6. Батько заявника ОСОБА_6 відмовився від своєї частки спадщини на його користь. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зясувалось, що спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.09.1996 за № 6541 належить лише 1/2 частина АДРЕСА_2, а інша 1/2 частина вказаної квартири рахується за її співмешканцем ОСОБА_5.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно проживали однією сімєю більше пяти років, були повязані спільним побутом та вели спільне господарство з 04.10.1996 до дня смерті ОСОБА_5 (02.112008), що підтверджується довідкою КП «Уманське РЕУ №3» від 20.03.2014 за № 48. У вказаній квартирі ОСОБА_7 продовжувала проживати і після смерті ОСОБА_5 та прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини АДРЕСА_3, як особа, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сімєю не менш, як пять років до часу відкриття спадщини (спадкоємець четвертої черги, ст. 1264 ЦК України), оскільки спадкоємців першої, другої та третьої черги не було, однак через похилий вік та важку хворобу належним чином спадщину не оформила.

Після звернення заявника до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2014, державний нотаріус Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину АДРЕСА_4, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, мотивуючи тим, що у спадкодавця ОСОБА_4 відсутні правовстановлюючі документи на 1/2 частину квартири, власником якої згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 18.09.1996 був її співмешканець ОСОБА_5, який помер 02.08.2008. Заявник ОСОБА_1 користується спадковим майном, яке належало ОСОБА_4, але не може належним чином оформити правовстановлюючі документи з незалежних від нього причин, тому за вирішенням цього питання вимушений звернутися до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлену вимогу, підтвердив викладені в заяві обставини та просив встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме: ОСОБА_4, яка померла 17.05.2011, та ОСОБА_5, який помер 02.11.2008.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні подану ОСОБА_1 заяву підтримала та просила суд задовольнити його вимогу.

Представник заінтересованої особи Уманської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо ухвалення рішення поклалася на розсуд суду.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 підтвердили той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тривалий час до дня смерті останнього проживали однією сімєю у АДРЕСА_5.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з таких мотивів.

На підставі наданих заявником ОСОБА_1 письмових доказів, долучених до матеріалів справи, суд встановив, що заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4, яка померла 17.05.2011 в м. Умані Черкаської області, який прийняв спадщину в установленому законом порядку. На день смерті ОСОБА_4 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначена квартира з 18.09.1996 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та члену її сім'ї ОСОБА_5, який помер 02.11.2008. Названі співвласники не перебували між собою в шлюбі. Як зазначено в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2014 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась, спадкоємці відсутні та документи, що підтверджують родинні стосунки спадкодавця із ОСОБА_4, також відсутні. У зв'язку із вказаними обставинами нотаріус відмовила заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки квартири, належну ОСОБА_5, в порядку спадкування після ОСОБА_4

Як зазначено в Будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_6, ОСОБА_5 в період з 02.04.2005 по 13.05.2006 не був зареєстрований за вказаною адресою разом із ОСОБА_4 і відсутні докази спільного їх проживання в цей період як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Стаття 234 ЦПК України передбачає, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. І суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1216 ЦК України (тут і далі в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після ОСОБА_5 02.11.2008) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Згідно зі ст. 1218 ЦПК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як визначено у ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом відповідно до ст. 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Нормами статті 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 та ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно; та якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу); при цьому право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

У матеріалах справи відсутні докази та будь-які відомості про них, які б вказували на те, що ОСОБА_4 вважала себе спадкоємцем ОСОБА_5 і вжила передбачених законом заходів для прийняття та оформлення спадщини з метою набуття права власності на спадкове нерухоме майно.

Пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004.

Враховуючи наведені вище норми ЦК України, а також те, що ОСОБА_5 помер 02.11.2008, і строк, що становить не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, необхідний для набуття ОСОБА_4 права на спадкування за законом в четверту чергу, мав би початися до 02.11.2003, коли норми ЦК України 2003 року ще не діяли, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 в силу зазначених обставин не могла набути прав спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_5 та, відповідно, прийняти спадщину після нього в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Також суд звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю двох осіб, які вже померли, тобто не у власних інтересах, а фактично в інтересах померлої ОСОБА_4, в якої на день смерті ОСОБА_5 02.11.2008 не було права на спадкування після смерті останнього, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі і факт спільного проживання не менше п'яти років до дня смерті ОСОБА_5 за її заявою не був встановлений у передбаченому законом порядку за її життя.

Діючими законами України не передбачений такий спосіб захисту прав чи інтересів фізичної особи як встановлення факту родинних відносин між двома померлими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись статтями 3, 15, 57-60, 62, 208, 209, 212-215, 234, 256, 259, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_4, яка померла 17.05.2011 року, та ОСОБА_5, який помер 02.11.2008 року, проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство з 04 жовтня 1996 року до дня смерті ОСОБА_5 02 листопада 2008 року відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особами, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Кімстачов