25.12.2014 Справа ЄУН 337/6949/14-ц
Провадження 2/337/2352/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі головуючого судді Бондаренко І.В.

при секретарі Биковій С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ СК Інгосстрах» звернулася з позовом ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 36351,32 гривень та судових витрат в розмірі 363,51 грн..

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити та додатково пояснила, що за відповідною заявою ТОВ «Автоприват» страхове відшкодування позивачем було здійснено третій особі ОСОБА_3, оскільки він є фактичним власником автомобіля, пошкодженого у ДТП, за договором лізінгу з ТОВ «Автоприват».

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 з позовом не погодився.

Представник відповідача з позовом не погодилась та зазначила, що оскільки страхове відшкодування було здійснено на ім»я ОСОБА_3, а не ТОВ «Автоприват», та немає бухгалтерських підтверджень проведення виплат, то позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Третя особа ОСОБА_3 у судові засідання не з»явився, заяв або заперечень по позову не надав.

В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2012 року на автодорозі Запоріжжя-Донецьк сталась ДТП за участю автомобілю НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, та автомобілю CHEVROLET Aveo, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2.

Вина ОСОБА_2 в даному ДТП підтверджується постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2012 р., яка ніким не оскаржена та набрала законної сили. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину у скоєнні ДТП визнав.

Постановою інспектора ВДАІ по обслуговуванню Вільнянського району від 04.11.2012 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КпАП України, яка передбачає відповідальність за керування автомобілем / в даному випадку трактором/ що має несправності зовнішній світлових приладів.

З обох вказаних постанов не вбачається провина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП 23.10.2012 року.

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_1 отримав значні ушкодження, у звязку з чим власнику зазначеного авто було заподіяно матеріальну шкоду, тому ПАТ «СК Інгострах» звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування на зазначену у позові суму.

Відповідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди №15496 від 21.11.2012 року, матеріальна шкода, заподіяна власнику автомобіля НОМЕР_1, складає 141628 грн..

03.08.2012 року ПАТ «СК «Інгосстрах» уклало з ТОВ «Автоприват» договір страхування №ZPBOA3, згідно якого позивач зобов»язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у випадках, передбачених договором. Об»єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, пов»язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем НОМЕР_1. Страховим випадком, є, зокрема, пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП.

03.08.2012 року ТОВ «Автоприват» уклало з ОСОБА_3 договір лізінгу, сертифікат №AFR411468, на придбання у кредит автомобіля MERCEDES-BENZ 2000 року випуску. Згідно акту приймання-передачі від 06.08.2012 року, ОСОБА_3 отримав вказаний автомобіль.

24.10.2014 року ОСОБА_3 подав заяву про настання страхового випадку, а саме ДТП 23.10.2014 року.

Згідно страхового акту № И-4185 від 03.08.2012 року сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику за договором страхування №ZPBOA3 з урахуванням визначеної договором страхування франшизи складає 85050,00 грн.

Зазначене страхове відшкодування виплачено позивачем за відповідною заявою Страхувальника від 14.12.2012 року №А-7210409 на ім»я ОСОБА_3 на підставі трьох платіжних доручень в повному розмірі, що підтверджується належним чином завіреними: копією платіжного доручення №вор3-28 від 09.01.2013 року, копією платіжного доручення №D0109XTWEC від 09.01.2013 року, та копією платіжного доручення №ВВ0О3В06JL від 03.08.2012 року.

Вказані кошти були направлені, згідно заяви ТОВ «Автоприват», на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3, а також на страхові премії та страхове відшкодування ОСОБА_3 за цим же кредитним договором.

Витрати на проведення оцінки шкоди заподіяної автомобілю страхувальника склали 301,32 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

14.07.2014 року ПАТ СК «Інгосстрах» до ПАТ «АХА Страхування» було направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу. 07.08.2014 року Пат «АХА Страхування» відшкодувала ПРАТ СК «Ігносстрах» частину шкоди в межах ліміту відповідальності за полісом ОСЦПВ АВ/9417008 в сумі 49000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 124_009 від 07.08.2014 р..

Таким чином, сума невідшкодованого страхового відшкодування, здійсненого позивачем, складає: 85050 грн.-49000 грн.= 36050 грн..

Проте, відповідач до позивача з повідомленням про настання страхового випадку не звертався, тому в даному випадку позивач набув права регресної вимоги до відповідача , в звязку з порушенням відповідачем вимог страхування транспортного засобу .

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки, відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування, ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи наведене, сума страхового відшкодування та витрати на сплату проведення оцінки пошкоджень автомобіля в загальній сумі 36351,32 грн. /36050 грн.+ 301,32 грн./ підлягають стягненню з відповідача.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що немає належних бухгалтерських підтверджень здійснення позивачем страхових виплат, оскільки належним чином завірені копії платіжних доручень суду надані і відповідачем не надано будь-яких доказів в обґрунтування своїх сумнівів щодо цих проплат, а твердження відповідача про те, що виплати на ім»я ОСОБА_3 не є належним страховим відшкодуванням, так як договір страхування був укладений між ПАТ «СК «Інгосстрах» та ТОВ «Автоприват», з підстав того, що ТОВ «Автоприват» у свою чергу уклало договір лізінгу автомобіля з ОСОБА_3, тому і обов»язок повідомлення про страховий випадок покладено на ОСОБА_3, а надходження коштів, виплачених позивачем в якості страхового відшкодування, на погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитом та страховим виплатам не є предметом розгляду цієї справи, це стосується правовідносин між ТОВ «Автоприват» та ОСОБА_3, і не може бути підставою для відмови у позові ПАТ «СК «Інгосстрах» про виплату страхового відшкодування у порядку регресу до особи, винної у скоєнні ДТП з участю застрахованого автомобіля.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача вартість сплаченого судового збору в розмірі 363,51 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 213, 215,224-228 ЦПК України, ст. 993, 1167, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_3) на користь Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» ( р/р 0686 у ПАТ КБ ОСОБА_1» м. Дніпропетровська, ЗКПО 33248430, МФО 305299) у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 36351,32 грн. /тридцять шість тисяч триста п»ятьдесят одну грн..32 коп./.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_3) на користь Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» ( р/р 0686 у ПАТ КБ ОСОБА_1» м. Дніпропетровська, ЗКПО 33248430, МФО 305299) суму судового збору в розмірі 363,51 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня оголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя