Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/52/14 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2013 року у справі за позовом Автошколи Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху до ОСОБА_3, третя особа: Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року Автошкола Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної часткової власності, який в ході судового розгляду уточнила.

У позові зазначалось, що між ПП ОСОБА_4 і позивачем було укладено договір оренди від 01.12.2008 року з правом викупу. Вказаний договір оренди щороку поновлювався. Сума сплати по оренді направлялась на викуп орендованого нежилого приміщення по АДРЕСА_1. Визнати право власності на одну із орендованих нежилих кімнат унеможливлювалось тим, що орендодавець не зміг своєчасно змінити цільове призначення нежилого приміщення з «для використання фітнес-залу» на «використання автомобільного класу». Додатковою угодою від 29.04.2011 року сторонами обумовлений порядок викупу нежилого приміщення, а саме частками, бо в оренді знаходилось нежиле приміщення із трьох кімнат, але площа кімнат не вказана. 01.06.2011 року ОСОБА_4 померла. Спадкоємицею майна, що було в орендному користуванні позивача, стала ОСОБА_3 За весь період оренди з 01.12.2008 року по 30.04.2011 року позивачем було виплачено орендодавцю за оренду нежилого приміщення суму 74743,11 грн., тобто частково виплачено вартість орендованого приміщення. Позивач сплатив за 10 кв.м. згідно додаткової угоди, або 1/4 частку від всього спадкового майна. В зв'язку з переплануванням орендодавцем орендованого приміщення, знесенням перегородки між кімнатами №17 і №18 загальна площа нежилого приміщення змінилась і складає 41 кв.м. Визначити та виділити частку приміщення в натурі неможливо внаслідок того, що орендареві належить право спільної часткової власності нежилого приміщення, яке залишилось у спадщині у ОСОБА_3

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати його право спільної часткової власності на нежиле приміщення пл. 51,5 кв.м. будинку АДРЕСА_1 в розмірі 1/4 частки нежилого приміщення.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2013 року позов задоволено.

Визнано право спільної часткової власності за Автошколою Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху в розмірі 1/4 частки нежилого приміщення, цокольного поверху літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач до апеляційного суду не з'явився, судові повістки за адресою зазначеною у позовній заяві повертались без вручення, згідно до витягу з ЄРПОУ керівником Автошколи Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху є ОСОБА_5, якого належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду справи. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторони не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Ухвалюючи рішення про визнання за позивачем права спільної часткової власності, суд першої інстанції виходив з того, що договором оренди в редакції додаткової угоди від 29 квітня 2011 року передбачалась можливість переходу у власність Автошколи Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху шляхом викупу частини орендованого приміщення в рахунок сплаченої орендної плати.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не дотримався норм процесуального права і неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема, судом порушено вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, які визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Представником апелянта в судовому засіданні суду першої інстанції заперечувалась дійсність вказаної додаткової угоди від 29 квітня 2011 року. Проте, суд першої інстанції не зважив на вказану обставину, відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, не надав належної уваги тій обставині, що відповідачем заперечується дійсність правової підстави для набуття за позивачем права власності.

В судовому засіданні апеляційного суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 до Автошколи Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху про визнання недійсною додаткової угоди від 29 квітня 2011 року до договору оренди з правом викупу від 15 вересня 2010 року.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсною додаткову угоду від 29 квітня 2011 року, між Автошколою Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху та Приватним підприємцем ОСОБА_4 до Договору оренду з правом викупу нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Вказане судове рішення набуло законної сили 08 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищезазначеним судовим рішенням встановлено, що додаткова угода від 29 квітня 2011 року між Автошколою Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху та Приватним підприємцем ОСОБА_4 до Договору оренду з правом викупу зазначеного нежитлового приміщення, не укладалась та не підписувалась сторонами.

Посилання суду першої інстанції на приписи ч.2 ст.777 ЦК України, як підстави для переважного права позивача на придбання у власність частини орендованого майна, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки дані норми не регулюють спірні правовідносини.

Позивачем визначено, що підставою для набуття права власності за ним є додаткова угода від 29 квітня 2011 року (а.с.15). З огляду на те, що вказана позивачем підстава компрометована і визнана судом недійсною, а основний договір оренди від 15 вересня 2010 року не передбачає підстав набуття у власність орендаря частини орендованого приміщення в рахунок орендної плати (а.с. 13-14) підстав для задоволення позову не має.

За вказаних обставин, оскільки при апеляційному розгляді встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2013 року по цій справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Автошколи Запорізького міського Об'єднання учасників дорожнього руху до ОСОБА_3 про визнання права спільної часткової власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: