Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5655/14 Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Управління міграційної служби України у Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначала, що відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, але він фактично не проживає в квартирі з січня 2000 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати провадження по справі закрити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач за ст. 71 ЖК втратив право користування квартирою, позаяк не проживає в ній понад строки, встановлені цією нормою.

Натомість судом не досліджувалося питання щодо договору найму спірного приміщення.

Статтею 104 ЖК передбачена можливість зміни договору найму жилого приміщення на вимогу члена сім'ї наймача.

Член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 березня 2003 року був змінений договір найму квартири АДРЕСА_1 та визначений порядок користування зазначеною квартирою.

За таким порядком відповідач та позивач стали користувачами окремих кімнат відповідно 12, 4 та 16,8 кв.м.

Таким чином сторони мають окремі договори житлового найму, позивачка на час заявлення позову не є ані наймачем ані членом сім'ї відповідача, що зумовлює висновок про те, що вона не є належним позивачем в справі, а фактом не проживання відповідача у спірній квартирі її права жодним чином не порушуються.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення в справі.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: