АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/309/2014 Головуючий у 1 Інстанції Шестакова З.С.
Категорія 45 Доповідач - Колодяжна Н. Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді: Колодяжної Н.Є.

суддів: Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі: Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Відділ Держкомзему у м. Нікополі Дніпропетровської області, Нікопольська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Нікополського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013р., яким задоволено позов, посилаючись на неповне з*ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність позовних вимог.

Апеляційний суд, розглянувши скаргу, справу, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишеним без змін з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частина 3 ст. 152 ЗК України визначає способи захисту порушених прав, а саме: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Матеріалами справи та судом встановлено, що домоволодіння № 17 по провулку Береговому в м. Нікополь належить в рівних частках по 1/2 ОСОБА_6 та ОСОБА_1, останній на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 18 грудня 1989 року .

Житловий будинок з надвірними будівлями № 15 по провулку Береговому в м. Нікополі належить відповідачам ОСОБА_5 (11/50 частин і 16/50 частин), ОСОБА_2 (7/50 частин), ОСОБА_3 (10/50 частин), ОСОБА_4 (6/50 частин). Співвласникам цього будинку на підставі рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 599 від 02 червня 1953 року була надана в користування земельна ділянка площею 2390 кв.м. В користування співвласників житлового будинку № 17 на підставі того ж рішення була надана земельна ділянка площею 597 кв.м.

Земельні ділянки співвласниками будинків № 15 і № 17 по провулку Береговому у м. Нікополі не приватизовані.

Рішенням народного суду м.Нікополя від 02 грудня 1983 року між колишніми співвласниками домоволодіння № 17 по провулку Береговому був встановлений порядок користування земельною ділянкою площею 597 кв.м та у користування ОСОБА_7 (зараз користувачем є ОСОБА_1Ф.) була виділена земельна ділянка в розмірі 267 кв.м., в той час як між співвласниками домоволодіння № 15 по провулку Береговому порядок користування земельною ділянкою не встановлений, що підтверджується інвентарною справою № 783 та не спростовується відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (чоловік та дружина).

Доведено, що у жовтні 2009 року ОСОБА_5 самовільно встановив паркан (цю обставину він підтвердив в апеляційній інстанції, зазначивши, що він займався вирішенням цього питання) з північної межі між земельними ділянками № 15 та № 17 по провулку Береговому з порушенням межі земельної ділянки № 17, порушивши права ОСОБА_1 на користування виділеною у встановленому законом порядку земельною ділянкою.

Згідно геодезичного технічного звіту, технічних планів, кадастрової зйомки, встановлено, що північна межа між земельними ділянками № 15 та № 17 по провулку Береговому згідно рішення міського виконавчого комітету від 02 червня 1953 року № 599 має проходити від точок 9 до 11 по прямій лінії. Ширина земельної ділянки ОСОБА_1 між точками 11 і 12 має становити 9 м 40 см. Однак, фактично межа між земельними ділянками № 15 та № 17 проходить від точок 9 до 11 по діагоналі з відхиленням у бік земель ОСОБА_1 від земель ОСОБА_5 та інших землекористувачів, а тому не відповідає межі, встановлений рішенням міського виконавчого комітету ввід 02 червня 1953 року № 599.

Фактично ширина земельної ділянки ОСОБА_1 між точками 11 і 12 має становити 9 м 20 см.

Таким чином, зменшення ширини земельної ділянки ОСОБА_1 з боку земель ОСОБА_5 та інших землекористувачів становить 0,2 м Площа зменшеної земельної ділянки становить 0,0017 га.

Отже, проведеною геодезичною зйомкою встановлено порушення межі земельної ділянки № 17 з боку ділянки № 15, а саме: замість прямої лінії межа являє собою діагональ вглиб земельної ділянки № 17 по провулку Береговому в м. Нікополі.

Для відновлення попереднього стану ділянки ОСОБА_1 суд вірно вважав за необхідне встановити паркан по північній межі з будинком № 15 по прямій лінії, перемістивши його вглиб двору ОСОБА_5 та інших землекористувачів на 0,2 м, поновивши, таким чином, межу між земельними ділянками, встановленою рішенням міського виконавчого комітету ввід № 599.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 самовільно встановив паркан з північної межі між ділянками № 15 та № 17 по провулку Береговому у м. Нікополі з порушенням межі ділянки № 17 з боку земельної ділянки № 15, та не бажає у добровільному порядку відновити попередній стан земельної ділянки позивачки, місцевий суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог.

Доводи скарги про недоведеність позовних вимог, про те, що з ділянкою позивачки межує земельна ділянка ОСОБА_2, а не його, відповідача, ділянка, яка знаходиться у глибині ділянок співвласників, - не заслуговують на увагу, оскільки і місцевим, і апеляційним судом було встановлено та перевірено, що порядок користування землею між співвласниками домоволодіння № 15 не встановлювався, крім того, відповідачі ОСОБА_2 Т та ОСОБА_5 знаходяться у зареєстрованому шлюбі, проживають разом, спільно користуються землею (протилежне не довели), а тому законних підстав вважати належним відповідачем ОСОБА_2, а не ОСОБА_5- немає, тим більше, що саме ОСОБА_5 був ініціатором та самочинно встановив спірний паркан.

Рішення відповідає нормам матеріального та процесуального законів, підстав для його скасування не знайдено.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Нікополського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013р. залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І: