Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 предявила до ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу та стягнення на дитину аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно і до осягнення нею повноліття.

Позивачка зазначала, що 6.10.2005 р. вона з відповідачем уклали зареєстрований шлюб від якого народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між подружжям сімейне життя не склалося, тому позивачка просила шлюб зареєстрований 06.10.2005 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції, актовий запис № 599 - розірвати, дитину залишити при матері, повернути їй дошлюбне прізвище та присудити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі -1000 грн. щомісячно.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2013 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить зменшивши розмір стягуваних з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі до 400 грн. щомісячно. Вказує на те, що відповідач працює водієм і отримує стабільну заробітну плату.

В апеляційному суді представник відповідача та позивачка не заперечували про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, оскільки останній дійсно працює.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Є доведеним, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народився син - ОСОБА_4, 22.01.2006 р., який знаходиться при матері (а.с.4,5).

Також є доведеним, що на час предявлення вимоги про сплату аліментів відповідач працював і на даний час працює водієм автомобіля.

Дані обставини стверджується довідками ТзОВ «Паннонія Авто-Центр», ТзОВ «Євромікс-Плюс», ПП ОСОБА_5 про роботу ОСОБА_1 на посаді водія із зазначенням розміру його щомісячної заробітної плати (а.с. 46, 47), трудовим договором зареєстрованим у державній службі зайнятості (а.с.48-49), індивідуальною відомістю Пенсійного фонду України про застраховану особу -ОСОБА_1 із зазначенням поступлених грошових сум до цього фонду за 2012, 2013 роки (а.с.68) та фотокопією трудової книжки ОСОБА_1 про його роботу (а.с. 69).

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду - у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, в порядку ст. 184 ч. 1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Апеляційним судом установлено, матеріалами справи стверджено, що відповідач офіційно працює і отримує щомісячно заробітну плату. Тому аліменти слід визначати і стягувати у частці від його заробітку (доходу) на підставі ст. 183 СК України, а не у твердій грошовій сумі, як це помилково зроблено місцевим судом.

З врахуванням положень ст. 182 СК України та заявленої в апеляційному суді обома сторонами згоди про стягнення з відповідача аліментів у частці у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, колегія задовольняє скаргу апелянта частково і стягує з відповідача аліменти у зазначеній частці, починаючи з 11.12.2012 р., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В решті заочне рішення колегія залишає без змін.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

Р І Ш ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2013 року в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі змінити, стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, мешканця: м.Ужгорода, вул. Бестужева,8/58, корп.2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку-починаючи з 11.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий -

Судді -