Дата документу 25.12.2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2014 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Колодіної Л.В.,
при секретарі - Арифовій Л.А.,
позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника позивачів - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.
В позовній заяві позивачі вказують, що вони є рідними онуками ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті їхньої бабусі, відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку в АДРЕСА_1, яка належала чоловіку бабусі - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та на ? частини житлового будинку, що належала ОСОБА_6 - матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.
В травні 2000 року, позивачі звернулись до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. В травні 2014 року позивачі звернулись до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 травня 2014 року, їм було відмовлено у зв'язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідні документи, що підтверджують родинні стосунки померлих громадян, а саме: свідоцтво про народження ОСОБА_5; свідоцтво про шлюб ОСОБА_5 і ОСОБА_4. Крім того, були відсутні документи, підтверджуючі місце відкриття спадщини, але позивачі не змогли надати ці документи. Окрім того, 26.11.2014 року, видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої, окрім вищевказаного, у них відсутні правоустановчі документи на житловий будинок, тобто вони не надали до нотаріальної контори вказаних документів, оскільки оригіналів правовстановлюючих документів не збереглись, а збереглись лише тільки копії.
Згідно довідки № 2324/12 від 17 травня 2014 року право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 зареєстровано: ? частини за ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.02.1959 року, ? частина за ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.02.1959 року за № 234.
Відповідно до вищевказаної довідки, на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 21 від 21 жовтня 1965 року, «Про упорядкування нумерації домобудівництва та найменування вулиць міста Мелітополя» адреса вищевказаного будинку змінилася з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.
Відповідно до копії виписки із протоколу № 21 від 28.10.1960 року, ОСОБА_6 у користуванні було залишено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, розміром 1766 кв.м.
Після смерті ОСОБА_6, спадщину у вигляді ? частини житлового будинку фактично прийняв її син, ОСОБА_5, оскільки він постійно продовжував проживати та володіти спадковим будинком. Таким чином, у власності останнього фактично знаходився весь житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на фактично належний йому житловий будинок за вищевказаною адресою. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 була його дружина - ОСОБА_4, оскільки єдиний син ОСОБА_5, тобто батько - ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_7.
Таким чином, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки фактично проживала у спадковому будинку як до смерті чоловіка так і після його смерті, про що свідчить довідка голови вуличного комітету від 05.06.2014 року.
Позивачі вказують, що підтвердити факт того, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 документально не представляється можливим, оскільки відповідно до довідки № 1153/02-04-04-38 від 18.10.2014 року, актового запису в Веселівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану не було виявлено. Аналогічну довідку № 167402-04/1-109 від 16.09.2014 року було надано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю. Той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі підтверджується записом у військовому квитку, довідкою № 1200/02-04/1-110 від 11.07.2014 року про народження ОСОБА_7, де батьками вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_4.
Згідно з довідкою від 05.06.2014 року, виданою головою вуличного комітету № 17, були прописані та проживали по день смерті за адресою: АДРЕСА_1: ОСОБА_6 - з 1947 року по 09.04.1983 рік, ОСОБА_7 - з 1952 року по 26.02.1997 рік, ОСОБА_5 - з 1947 року по 08.09.1999 рік, ОСОБА_4 - з 1952 року по 11.01.2000 рік.
Крім того, позивачем ОСОБА_1, 31.05.2014 року було отримано новий технічний паспорт на житловий будинок, відповідно до якого у вищевказаному житловому будинку побудовано самовільно: тамбур «б1» та збільшено у розмірах літню кухню «Б1». В цьому ж технічному паспорті вказано, що тамбур «б1» побудовано у 1973 році, а літню кухню збільшено в розмірах у 1970 році. Отже, згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року (Із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 2 від 08.01.2013 року), а саме відповідно до п.3.2 «Не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року».
Тому позивачі просять суд встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 після смерті бабусі - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_8 до суду не з'явилася, однак від неї надійшло заперечення, в якому просить суд розглядати справу у її відсутність, та вважає, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, так як розглядати справу про встановлення факту реєстрації шлюбу, що не може вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб або спадкоємців, між якими виник спір, в одному провадженні з вимогою про визнання права власності, де наявний спір про право, не є можливим. Крім того, представник вказує, що строк звернення до суду у позивачів сплинув та самочинні побудови на даний час належним чином не оформлені та не зареєстровані.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є рідною матір'ю позивачів. Її чоловіком був ОСОБА_7, який є сином померлої ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_5. ОСОБА_7 помер в 1997 році. ОСОБА_4 померла в 2000 році, а ОСОБА_5 - в 1999 році. Свідок пояснила, що вона мешкає в цій сім'ї з жовтня 1976 року. Крім того, підтвердила той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були чоловіком і дружиною. Крім того, ОСОБА_6 є матір'ю померлого ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину у вигляді ? частини житлового будинку.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що у нього були дружні стосунки з ОСОБА_7 та він був вхожий в оселю. Підтвердив факт того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були чоловіком і дружиною та є батьками ОСОБА_7. Вони мешкали за АДРЕСА_1.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-227 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заперечення представника відповідача, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивачі по справі є рідними онуками ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою № 745/02-04/1-110 про наявність актового запису про смерть, актовим записом № 87 та копією спадкової справи.
В травні 2014 року позивачі звернулись до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 травня 2014 року, обґрунтовуючи це відсутністю необхідних документів, що підтверджують родинні стосунки померлих громадян, а саме свідоцтва про народження ОСОБА_5; свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 і ОСОБА_4.
Крім того, 26.11.2014 року, державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої, відсутні правоустановчі документи на житловий будинок.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Після смерті бабусі позивачів, відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку в АДРЕСА_1, яка належала чоловіку бабусі - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та на ? частини житлового будинку, що належала ОСОБА_6 - матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.
Згідно довідки № 2324/12 від 17 травня 2014 року /а.с.24/, право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 зареєстровано: ? частини за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.02.1959 року , ? частина за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.02.1959 року за р№ 234.
На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 21 жовтня 1965 року № 21, «Про упорядкування нумерації домобудівництва та найменування вулиць міста Мелітополя» адреса вищевказаного будинку змінилася з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.
Відповідно до копії виписки із протоколу № 21 від 28.10.1960 року, ОСОБА_6 у користуванні було залишено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, розміром 1766 кв.м.
Після смерті ОСОБА_6, спадщину у вигляді ? частини житлового будинку фактично прийняв її син, ОСОБА_5, оскільки він постійно продовжував проживати та володіти спадковим будинком. Таким чином, у власності останнього фактично знаходився весь житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на фактично належний йому житловий будинок за вищевказаною адресою. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 була його дружина - ОСОБА_4, оскільки єдиний син ОСОБА_5, тобто батько - ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_7.
ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки фактично проживала у спадковому будинку як до смерті чоловіка так і після його смерті, про що свідчить довідка голови вуличного комітету від 05.06.2014 року.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Факт того, що позивачі по справі, є рідними онуками померлої ОСОБА_4 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_2, де батьком вказано - ОСОБА_7, свідоцтвом про народження ОСОБА_11, де батьком вказано - ОСОБА_7. Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_11, її прізвище змінено на - ОСОБА_1.
Відповідно до довідки № 1200/02-04/1-110 від 11.07.2014 року, вбачається наявність актового запису про народження на громадянина ОСОБА_7, а/з № 20 від 04.01.1952 року, де батьком вказано ОСОБА_5, матір'ю - ОСОБА_4.
Відповідно до запису про народження № 25, батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_12 та ОСОБА_6.
Підтвердити той факт, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 документально не представляється можливим, оскільки відповідно до довідки № 1153/02-04-04-38 від 18.10.2014 року, актового запису в Веселівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану не було виявлено. Аналогічну довідку № 167402-04/1-109 від 16.09.2014 року було надано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю.
Той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі також підтверджується записом у військовому квитку.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з довідкою від 05.06.2014 року, виданою головою вуличного комітету № 17, були прописані та проживали по день смерті за адресою: АДРЕСА_1: ОСОБА_6 - з 1947 року по 09.04.1983 рік, ОСОБА_7 - з 1952 року по 26.02.1997 рік, ОСОБА_5 - з 1947 року по 08.09.1999 рік, ОСОБА_4 - з 1952 року по 11.01.2000 рік.
Оскільки відповідно до ст. 526 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне проживання спадкодавця, а відповідно до довідки від 05.06.2014 року, ОСОБА_4 була прописана та проживала за вищевказаною адресою по день смерті, таким чином місцем відкриття спадщини є адреса: АДРЕСА_1.
В силу ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Так, відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, дії, що свідчать про прийняття спадщини: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Крім того, позивачем ОСОБА_1, 31.05.2014 року було отримано новий технічний паспорт на житловий будинок, відповідно до якого у вищевказаному житловому будинку побудовано самовільно: тамбур «б1» та збільшено у розмірах літню кухню «Б1». В цьому ж технічному паспорті вказано, що тамбур «б1» побудовано у 1973 році, а літню кухню збільшено в розмірах у 1970 році.
Отже, згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року (із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 2 від 08.01.2013 року), а саме відповідно до п.3.2 «Не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року».
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
На підставі викладеного суд вважає необхідним встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 після смерті бабусі - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами № 15 від 25.05.1998 року), ст. ст. 526, 548, ч.1 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 328, 370, 1217, 1220, 1222, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 15, 57, 60, 80, 174, 179, 197, 212-215, 223, 256 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі:
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, перебували у зареєстрованому шлюбі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, право власності на ? частину житлового будинку за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, право власності на ? частину житлового будинку за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна