У х в а л а

Іменем України

"12" листопада 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Гаврилова О.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2014 року до суду звернулась позивач
ОСОБА_1 з позовом, в якому просить суд
визнати недійсним заповіт вчинений на
початку травня 2014 року ОСОБА_4 та
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, яким вона заповіла
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до вимог пунктів ч. 2 та ч.4
ст.119 Цивільного процесуального
кодексу України, позовна заява повинна
містити серед іншого: виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; позовна
заява повинна відповідати іншим
вимогам, встановленим законом.

В роз'ясненнях, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України N 2 від 12.06.2009 р. «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» зазначено, що суди мають
звертати особливу увагу, зокрема, на те,
що у позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Зміст позовних вимог - це певна
форма захисту, яку просить позивач від
суду. Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин та
підстав також необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що
вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК
України, виходячи з наступного.

Як убачається з позовної заяви, вимоги
позову не конкретизовані стосовно дати
вчинення оспорюваного заповіту.

Крім того, підставами позову, згідно
його змісту є: вчинення заповіту
дієздатною особою в момент, коли вона
не усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (ч. 1 ст. 225 ЦК
України), а також сумніви щодо
підписання спадкодавцем заповіту -
тобто порушення вимог щодо його форми,
отже підставами позову в цьому разі є
статті 1247, 1257 ЦК України. Таким чином в
позовній заяві викладені дві
взаємовиключаючі підстави.

У відповідності до статті 121 ЦПК
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119, 120, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1
ст. 121 ЦПК України, заява підлягає
залишенню без руху, позивачу необхідно
в п'ятиденний строк з дня отримання
копії ухвали усунути зазначені в ній
недоліки. Для усунення недоліків
позовної заяви надати в письмовому
вигляді позовну заяву із викладенням
конкретизованих вимог щодо дати
вчинення оспорюваного заповіту та з
чітким зазначенням підстави позову у
спосіб, що забезпечить поновлення прав
позивача та у спосіб передбачений
законом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним -
залишити без руху та запропонувати
позивачу (представнику позивача) в
п'ятиденний строк з дня отримання копії
ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява
вважається неподаною і повертається
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: