Провадження НОМЕР_3/155/337/14
Справа №155/517/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 червня 2014 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Адамчук Г.М.,

при секретарі Ревуцькій М.В.,

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Горохівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно.

Мотивують свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 після смерті якого відкрилась спадщина на його майно, зокрема, на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняло троє спадкоємців першої черги: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прийняли спадщину по смерті свого батька ОСОБА_6 належним чином, в результаті чого 14 червня 2005 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що становить по 1/3 частині квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1 кожен. Тобто, вказані особи були співвласниками квартири. Крім того, ОСОБА_8, також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по смерті свого батька, проте чи отримав він відповідне свідоцтво позивачам не відомо. Останній ще у 1960-х роках виїхав на постійне проживання за межі України до міста Омськ, Ленінського адміністративного округу, Російська Федерація. Останній його візит до України тривав протягом декількох днів і був ще у 2003 році, коли ним було видано довіреність ОСОБА_7 для представництва його інтересів по оформленню спадкових прав на спадкове майно по смерті ОСОБА_6. На сьогоднішній день його місцезнаходження позивачам невідоме та будь-які контакти з ним з 2003 року втрачені.

Окрім цього, ОСОБА_8, після смерті батька та подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, більше жодного разу будь-якого інтересу до вказаного майна не проявляв та ні в квартирі, ані в самому Горохові не з'являвся.

Протягом року мати позивачів самостійно доглядала квартиру, робила там прибирання, косметичний ремонт, а у 1999 році ОСОБА_2 після розлучення переїхала проживати туди разом з дітьми та мешкає до сьогоднішнього дня.

Таким чином, єдиним спадкоємцем по смерті ОСОБА_6, який після його смерті з 1998 року проявляв інтерес до його спадкового майна, а саме квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_1 була ОСОБА_7, яка з 1998 року одноосібно користувалась спадковою квартирою та вважалась єдиним її власником.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на квартиру яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Заповіту, у якому б ОСОБА_7, виразила свою волю та розпорядилась подальшою долею спадкового майна немає, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом.

Так, у встановлений законодавцем шестимісячний строк, позивачі звернулись до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини по смерті матері, а, отже, вважаються такими, що прийняли спадщину в силу положень ст.1269 ЦК Україні.

Однак, нотаріусом було роз'яснено, що незважаючи на те, що мати позивачів протягом останніх 15 років до дня смерті фактично була одноосібним власником та користувачем квартири у АДРЕСА_1, оформити майнові права на це помешкання, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_7 позивачі не мають змоги у зв'язку з наявністю двох інших спадкоємців, які прийняли спадщину по смерті ОСОБА_6 та на сьогоднішній день можуть бути потенційними власниками по 1/3 частини даного житла кожен.

Покійна ОСОБА_7 протягом року після смерті свого батька ОСОБА_6 оплачувала комунальні послуги по вказаній квартирі, зробила косметичний ремонт, а коли з 1999 року у цій квартирі почала проживати позивач ОСОБА_2 з дітьми, то ці функції почала виконувати остання особисто. Внаслідок такої її діяльності та проведення ремонтних робіт, на сьогоднішній день собівартість квартири у АДРЕСА_1 значно збільшилась.

Позивач ОСОБА_2 протягом останніх 15 років після смерті ОСОБА_6 відкрито та безперервно володіє та користується квартирою у АДРЕСА_1, як спадковим майном, що прийняла ОСОБА_7. Фактично на день смерті остання являлась власником усієї квартири, оскільки відповідно до ст.1268 ЦК України спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Отже, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 добросовісно заволоділа потенційним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (1/3 частиною спірної квартири, як спадковим майном по смерті ОСОБА_6) і продовжувала відкрито, безперервно ним володіти протягом 15 років, тому позивач вважає, що вона набула право власності на 2/3 частини спірної квартири (набувальна давність).

Проте, в досудовому порядку оформити право власності на вказану частину квартири, позивач ОСОБА_2 не може. Відповідно, станом на сьогоднішній день, вона не можуть в повному обсязі реалізовувати свої права, як власника квартири, розпоряджатися нею, переоформляти належним чином особові рахунки, тощо.

Окрім цього, до складу спадкового майна по смерті ОСОБА_7 ввійшла також і частина квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_2.

Відповідно до копії свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 12.03.1998, виданого Горохівською міською радою квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та бабі ОСОБА_10.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на частину квартири у АДРЕСА_2

Заповіту, у якому б ОСОБА_10, виразила свою волю та розпорядилась подальшою долею спадкового майна немає, а тому в даному випадку мало місце спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_10 залишились спадкоємці - ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У зв'язку з тим, що один зі спадкоємців ОСОБА_4 на момент смерті своєї матері ОСОБА_10 проживав в місті Омську до нотаріуса із заявою по її смерті не звертався, отже вважається таким, що не прийняв спадщину.

Окрім цього, ОСОБА_5 також до нотаріуса із відповідною заявою не звертався.

ОСОБА_7 на момент смерті своєї матері проживала разом з нею, та після смерті вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме 1/4 частиною квартири у АДРЕСА_2. Зокрема, вона продовжила там проживати, користуватись побутовими речами домашньої обстановки та вжитку, доглядати за квартирою, тощо, а, отже, вважається такою, що прийняла спадщину належним чином та з 2003 року вважалась власницею 1/2 частини квартири у АДРЕСА_2.

Однак, належним чином свої майнові права ОСОБА_7 на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 так і не оформила.

Отже, позивачі вважають, що на момент смерті ОСОБА_7, до складу спадкового майна ввійшла 1/2 частина квартири у АДРЕСА_2.

Однак, у зв'язку з не оформленням спадкодавицею свого часу майнових прав на спадкове майно по смерті ОСОБА_10, на сьогоднішній день позивачі також не мають змоги в досудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину по смерті матері, а тому змушені звертатись з даним позовом до суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити із підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та співвідповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, проте були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Представник відповідача - Горохівської міської ради - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачами права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи, зокрема, з свідоцтва НОМЕР_2 про право власності на житло від 10 січня 1993 року вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

З спадкової справи №4 від 13 січня 1998 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Останні двоє відповідно отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що становить по 1/3 частині квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 кожен.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, в силу положень ст.548 ЦК УРСР, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 фактично з 1998 року були співвласниками квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Крім того, судом також достовірно встановлено, що з 1998 року, одразу після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не з'являлись у спадковій квартирі та не виявляли інтерес до вказаного майна. Більше того вони одразу повідомили ОСОБА_7, що не мають наміру проживати там та користуватись нею, а тому вона є повноправною його господаркою та може там проживати та використовувати на власний розсуд.

Відповідно до ст.322 Цивільного Кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст.360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

ОСОБА_7 протягом року після смерті свого батька ОСОБА_6, на виконання вищевказаних норм оплачувала комунальні послуги по вказаній квартирі, що стверджується відповідними квитанціями, зробила косметичний ремонт, а коли з 1999 року у цій квартирі почали проживати з дітьми ОСОБА_2, то ці функції остання почала виконувати особисто.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Осіб, передбачених ст.1241 ЦК України, що мають право на обов'язкову частку у спадщині не має.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Україна ратифікувала 17.07.1997 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 41 Конституції України зазначається, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років - набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Відповідно до п.8 Перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, до нерухомого майна, яке з січня 2001 року потенційно стало об'єктом права власності давнісного володільця, відносять те, від права власності на яке власник відмовився або перестав ним користуватись. Отже, враховуючи те, що станом на 1998 рік відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 припинили користування спірною квартирою у АДРЕСА_1, суд вважає, що в даному випадку застосовуються положення ЦК України від 2004 року про набувальну давність.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, протягом останніх 15 років після смерті ОСОБА_6 відкрито та безперервно володіє та користується квартирою у АДРЕСА_1, як його спадковим майном, що прийняла ОСОБА_7. Фактично на день смерті остання являлась власником усієї спірної квартири, оскільки відповідно до ст.1268 ЦК України спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. З огляду на вищенаведене, суд позов задовольняє.

Крім цього, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З матеріалів справи, зокрема, з свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 12 березня 1998 року вбачається, що ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є власниками квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2

Заповіту, у якому б ОСОБА_10, виразила свою волю та розпорядилась подальшою долею спадкового майна немає, а тому в даному випадку мало місце спадкування за законом.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом достовірно встановлено, що після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняла лише ОСОБА_7, яка на момент смерті своєї матері проживала разом з нею, та після смерті вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме 1/4 частиною квартири у АДРЕСА_2. А саме, вона продовжила там проживати, користуватись побутовими речами домашньої обстановки та вжитку, доглядати за квартирою, тощо, а отже в силу положень ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин вважається такою, що прийняла спадщину належним чином та з 2003 року вважалась власницею 1/2 частини квартири в АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що належним чином свої майнові права за життя ОСОБА_7 на спадкове майно після смерті ОСОБА_10 так і не оформила. Отже, на момент смерті ОСОБА_7, до складу спадкового майна ввійшла 1/2 частина квартири у АДРЕСА_2

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_7 прийняла спадщину, а тому, суд вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за законом ОСОБА_3 на 1/2 частини квартири НОМЕР_3, що знаходиться в АДРЕСА_2

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст.524, 527, 529, 535, 548, 549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, ст.ст.251, 252, 322, 344, 360, 1216, 1217, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, п.8 Перехідних положень ЦК України, ст.151 ЖК України, ст.41 Конституції України, Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованого 17.07.1997, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру НОМЕР_4, яка знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири НОМЕР_3, яка знаходиться в АДРЕСА_2, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_7, в тому числі на 1/4 в порядку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10.

Заочне рішення може бути переглянуте Горохівським районним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Голова Горохівського районного суду Г.М. Адамчук