АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6383/14 Справа № 204/1547/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нізік О. В. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Колодяжної Н.Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Видюковій Ю.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа- ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду від 29 травня 2014 року, посилаючись на його невідповідність обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши апеляційну скаргу, матеріали справи, вважає рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У позовній заяві позивачка, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони колишнє подружжя та в результаті приватизації є власниками по 1/3 ч. квартири АДРЕСА_1, а також на те, що відповідач самочинно змінив замки у квартирі, перешкоджає її проживанню, - просила зобов*язати його не чинити їй перешкод у користуванні власністю.

Прийшовши до висновку про недоведеність позивачкою позовних вимог в зв*язку з ненаданням нею доказів, - суд залишив без уваги наступне.

Частина 4 ст. 10 ЦПК України визначає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Правилами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно відповідки КП «ДМБТІ» від 13.02.14 року № 1518- за гр. ОСОБА_2 зареєстрвано право власності на 1/3 частини квартири за адресою:

АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2005 року.

Таким чином, позивачкою доведений факт про її часткове право власності на спірну квартиру. Встановлено, що інші частки квартири належать на праві власності сину (3-тя особа по справі) та відповідачеві.

Відповідач, який був належним чином сповіщений судом про день та час розгляду справи, до судового засідання не з*явився, ні усно, ні письмово своїх заперечень, доказів проти позовних обґрунтувань та доводів ОСОБА_2 - у відповідності до перелічених вище норм закону -. - не надав.

За таких обставин суду належало вважати, що він погодився, визнав позовні вимоги. А у відповідності до правил ч.1 ст.61 ЦПКУ - обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, а тому має бути скасованим з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи нове рішення, суд виходить із того, що позивачка є власником 1/3 частини спірної квартири, позбавлена права проживання в ній в результаті перешкод, які чинить їй колишній чоловік- відповідач по справі, який змінив замки на дверях квартири, а також із вимог закону :

У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, а саме: у відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України -власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї;

згідно ст. 150 ЖК України- громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Неявка відповідача в судові засідання як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, - свідчать, що ОСОБА_3 фактично погодився з позовними вимогами, доказів, які б спростовували обґрунтування позову не надав, його письмові заперечення, надані до апеляційної інстанції, носять недоказовий характер, містять формальне обґрунтування його згоди з рішенням суду, фактично повторюють висновки суду у рішенні, не мають вирішального значення та не можуть вважатись такими, що дають підстави для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309п.1,3,4 ЦПК України, апеляційний с у д -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 29 травня 2014р. -скасувати.

Зобов*язати ОСОБА_3 не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у користуванні належною їй 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку у 20- денний строк.

С У Д Д І Колодяжна Н.Є.

Бараннік О. П.

Лисична Н. М.