Справа №442/2364/14-ц
Провадження №2/442/1088/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

при секретарі - Антоненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Новокропивницька сільська рада, Управління держземагенства у Дрогобицькому районі, про встановлення земельного сервітуту,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить встановити постійний земельний сервітут на безоплатній основі на його користь, щодо земельної ділянки ОСОБА_3 для визначення права проїзду транспортним засобом до його земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Новий Кропивник, вул. Зарічна, буд. 72, через земельну ділянку ОСОБА_3, загальною площею 0,0108 га з західного боку, що позначена на кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_3, та має ширину при початку заїзду з розрахунком радіусу повороту від основної дороги 3,5 м. і в подальшому звужена до 2,0 м. ширини та довжиною 51.02 м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький р- н, с. Новий Кропивник, вул. Зарічна, буд. 70.

Мотивує тим, що рішенням виконкому Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 315 від 26.03.2009 року відповідачу виділено земельну ділянку площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Новий Кропивник, вул. Зарічна, буд. 70. Земельна ділянка відповідачки межує з його земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, с. Новий Кропивник, вул. Зарічна, буд. 72. У 2010 році відповідачка оформила на свою земельну ділянку право власності, отримавши державний акт Земельна ділянка ОСОБА_3 межує із земельними ділянками двох інших власників і його з третьої сторони. Остання не дає перевозити транспортними засобами сільськогосподарську продукцію із земельної ділянки, та не дає можливості перевезти інвентар для обробки землі, мотивуючи це тим, що наявна польова дорога, яка проходить вздовж її земельної ділянки, входить у її користування відповідно до державного акта на землю.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Доповнив, що будь якого іншого способу щодо заїзду до земельної ділянки позивача немає.Просить позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 не заперечила щодо задоволення позову та встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку, належну їй на праві власності, згідно запропонованого позивачем кадастрового плану і даний варіант для неї є найменш обтяжливим.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З рішення Новокропивницької сільської ради № 315 від 26.03.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватні власність земельну ділянку 0,15 га. Для обслуговування житлового будинку та 0,30 га для особистого селянського господарства.

Як вбачається з довідки Новокропивницької сільської ради № 331 від 02.04.2014 року, через земельну ділянку, яка знаходиться у с. Новий Кропивник по вул. Зарічній і належить на праві власності ОСОБА_3 дійсно проходить польова дорога.

З рішення виконавчого комітету Новокропивницької сільської ради № 29 від 20.06.2007 року видно, що право власності на житловий будинок № 72 по вул. Зарічній в с. Новий Кропивник, житловою площею 37.1 кв.м., загальною площею 54.0 кв.м., оформлено на ОСОБА_2.

З державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 465846, вбачається, що ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником земельної ділянки 0,3386 га., яка розташована на території с. Новий Кропинивник, Дрогобицького району. Кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0048, цільове призначення ведення особистого селянського господарства, межує, згідно опису меж, з земельною ділянкою ОСОБА_3.

З технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3 в с. Новий Кропивник вул. Зарічна, 70 видно, що належна їй земельна ділянка межує, згідно опису меж, з земельною ділянкою Кузьмин.

Згідно з планом території с. Новий Кропивник, вулиця Зарічна, для встановлення земельного сервітуту ( право проходу та проїзду ) до земельної ділянки ОСОБА_5 пропонується земельна ділянка ОСОБА_3, площею 0,0108 га.

Статтею 404 ЦК України визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Отже, сервітут це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном сервітуту.

Згідно зі статтею 98 Земельного кодексу України зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки .

Статтею 99 Земельного Кодексу України передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Відповідно до приписів статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Зі змісту вказаної статті вбачається, що встановлення сервітуту здійснюється у правових формах, як договір, закон, заповіт або рішення суду. Цей перелік є вичерпним.

Таким чином, судове рішення є окремою формою сервітуту. При цьому, підставою для такої форми сервітуту є відсутність домовленості сторін.

Відповідно до ст. 100 Земельного Кодексу України, власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Пунктом 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16.04.2004 передбачено, що вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного об'єкта і не залежить від власників цих об'єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті 401, пункт 6 частини першої статті 406 ЦК).

Необхідною умовою для встановлення сервітуту є те, що задоволення потреб сервітурія неможливо здійснити будь-яким іншим способом. Так як відповідачка ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди у обслуговуванні земельної ділянки, а іншої обхідної стежки чи дороги, окрім проходу через ділянку відповідачки, позивач не має, він позбавлений можливості належним чином користуватися своєю власністю, тому має право звернутися з дозволом до власника (користувача) суміжної ділянки на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог щодо встановлення земельного сервітуту на користь позивача для обслуговування земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, та надати йому право вільного проходу та проїзду на транспортному засобі по частині земельної ділянки, розташованої в с. Новий Кропивник, вул. Зарічна, 70, яка межує з його земельною ділянкою та яка належить ОСОБА_3 на праві власності.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88 , 209, 213, 215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Встановити постійний безоплатний земельний сервітут відносно частини земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0076), розташованої в с.Новий Кропивник, вул. Зарічна, 70, Дрогобицького району, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, площею 0,0180 га (згідно кадастрового плану земельної ділянки площею 0,2189 га) для обслуговування земельної ділянки ОСОБА_2 (державний акт серії ЯД №465846), надавши позивачу право вільного проходу та проїзду транспортним засобом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя