Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.05.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Міцубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3 Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2010 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб відповідно до висновку експерта складає 37577,24 грн. Відповідач на дату ДТП не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому 01.09.2010 року ОСОБА_3, скориставшись своїм правом, подав відповідну заяву на отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив, у звязку з чим Моторним (транспортним) страховим бюро ОСОБА_3 було здійснено виплату відшкодування в розмірі 25500,00 грн. (в межах обовязкового ліміту МТСБУ). Крім того, позивачем понесені витрати на аварійного комісара в розмірі 910,00 грн., а всього 26410,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму та сплачений ним судовий збір в сумі 1264 грн. 10 коп.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, в наданому суду запереченні посилався на безпідставність вимог позивача та просив застосувати строки позовної давності до його позовних вимог. В дане судове засідання відповідач не з'явився, його представник надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази у цивільній справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 03.05.2010 року о 16 год. 05 хв. відповідач, керуючи автомобілем «ГАЗ 21», державний номерний знак НОМЕР_1, при виїзді на перехрестя автодороги с. Волоське та с. Раешівка не надав дорогу автомобілю «Міцубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що належить на праві власності ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, в наслідок чого зазначений автомобіль був пошкоджений, чим його власнику завдана шкода.

Вина відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2010 року, якою він притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП і відповідно до ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доведенню у цій справі.

Відповідно до висновку експертного дослідження судового експерта ОСОБА_4 №1717 від 27.05.2010 року розмір завданих збитків в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу склав 37577,24 грн.

Встановлено, що відповідач на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому 01.09.2010 року ОСОБА_3, скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до Полісу № ВС/9546322 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 01.09.2010 року подав до Моторного (транспортного) страхового бюро відповідну заяву на отримання страхового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.

Позивачем 04.10.2010 року на підставі наказу про страхове відшкодування №2853 від 04.10.2010 року платіжним дорученням № 4053 було перераховано на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 25 500 грн. Крім того, позивачем понесені витрати на аварійного комісара в розмірі 910,00 грн., а всього позивачем понесено витрат у розмірі 26410,00 грн.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.2.1 ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.2 ч.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою. Таким чином, перехід права вимоги від страхувальника до страховика є заміною кредитора у зобов»язанні в наслідок виконання обов»язку боржника третьою особою є суброгацією, у випадку якої відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов»язанні зі збереженням самого зобов»язання. Тобто, одна із сторін набуває прав і обов»язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальних передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі зобов»язання змінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В наданих суду запереченнях відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.6 цієї статті - за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, виходячи з положень наведеного законодавства, при суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, а при регресі з часу виплати страхового відшкодування, оскільки у випадку суброгації відбувається лише зміна особи у вже наявному зобов»язанні зв збереженням самого зобов»язання, де перебіг строку позовної давності виникає з дня, коли потерпілий довідався або міг довідатися про порушення свого права. Таким днем є момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди , що є страховим випадком для страхової компанії, яка в порядку суброгації лише змінює кредитора, тобто потерпілого, у діючому зобов»язанні, яке не переривається та не припиняється.

Таким чином, якщо для потерпілого у зобов»язанні щодо відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, перебіг строку позовної давноситі починається з моменту дорожньо-транспортної пригоди, заміна потерпілого (страхувальника) на страховика не припиняє діюче зобов»язання і до нового кредитора переходять права, що мав первісний кредитор, у тому числі і щодо пред»явлення позову у межах вже існуючих строків позовної давності, початок перебігу яких є настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), оскільки зміна сторони у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, оскільки вищевказана дорожньо-транспортна пригода, яка одночасно є страховим випадком, сталася 03.05.2010 року, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 03.05.2013 року, у межах якого особа може звернутися до суду з вимог про захист порушеного права, а зокрема, з вимогами, які є предметом позову у даній справі.

Разом з цим? як вбачається з матеріалів справи, позивач направив до суду даний позов лише 15.09.2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, при цьому заяву про поновлення такого строку суду не надав.

Зважає на зазначені обставини, з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, наданої до ухвалення рішення у даній справі, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі в зв»язку з пропуском строку позовної давності. Будь-яких доказів у спростування наведеного позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦК України понесені позивачем витрати по справі відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити Моторному (транспортному) страховому бюро України у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева