Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5881/14 Головуючий у 1 інстанції Воробйов А.В.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про зобов'язання укласти договір, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про зобов'язання укласти договір.

В позові зазначала, що 21.05.2012 року, за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя, вона отримала право власності на 1/3 частин СФГ «Марія» в порядку спадкування, після смерті чоловіка. Право власності на іншу 1/3 частину була визнана за її дочкою, ОСОБА_4 Рішення набрало законної сили 11.10.2012 року.

Вказаний об'єкт нерухомості став предметом злочинних посягань, тому є речовим доказом у кримінальному провадження і на теперішній час знаходиться під арештом.

Ухвалою від 06.08.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було задоволено клопотання ОСОБА_3 та передано на відповідальне зберігання об'єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_1, з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об'єкту нерухомості. ОСОБА_3 звернулася до ВАТ «Запоріжжяобленерго» з наміром укласти відповідний договір електропостачання. ВАТ «Запоріжжяобленерго» листом від 15.09.2014р. №55/44-6032 повідомив її проте, що договір укладено не буде.

Вважає, що дії ВАТ «Запоріжжяобленерго» є такими, що порушують вимоги законодавства щодо прав споживча комунальних послуг та постачання населенню електроенергії.

На підставі викладеного, просила суд зобов'язати ВАТ «Запріжжяобленерго» укласти з ОСОБА_3 договір користування електричною енергією на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ВАТ «Запоріжжяобленерго» поновити подачу електричної енергії на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 листопада 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ВАТ «Запоріжжяобленерго» укласти з ОСОБА_3 договір на користування електричною енергією на цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ВАТ «Запоріжжяобленерго» підключити цілісний майновий комплекс нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. до електричної мережі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ВАТ «Запоріжжяобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що вона являється власником 1/3 частин СФГ « Марія» в порядку спадкування, після смерті чоловіка. Право власності на іншу 1/3 частину визнана за її дочкою, ОСОБА_4

Відповідно до ухвали від 06.08.2014 року Ленінського районного суду м. Запоріжжя їй передано на відповідальне зберігання об'єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_1, з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об'єкту нерухомості. Не укладання договору на електропостачання порушує її права, як споживача.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.212-215 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилався позивач, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та правильно вирішив спір.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Статтею 27 Закону України "Про електроенергетику", якою встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Статтею 5 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що державна політика в електроенергетиці базується, у тому числі, на принципі забезпечення захисту прав та інтересів споживачів енергії. Стаття 25 цього Закону вказує, що захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" закріплює, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення слідує, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

Доводи апеляційної скарги про наявність на момент ухвалення рішення договірних відносин між ВАТ « Запоріжжяобленерго» та СФГ « Марія», що виключає можливість виникнення правовідносин до одного і того ж самого предмету зобов»язань між сторонами, тобто на об'єкт електропостачання не може бути укладено два договори на постачання електричної енергії є неспроможним.

Оскільки із матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що позивач є власником 1/3 частин СФГ «Марія» в порядку спадкування, після смерті чоловіка. Відповідно до ухвали від 06.08.2014 року Ленінського районного суду м. Запоріжжя їй передано на відповідальне зберігання об'єкт нерухомості, розташований за адресою АДРЕСА_1, з правом укладання договорів водопостачання, електропостачання, газопостачання, охорони щодо зазначеного об'єкту нерухомості. За таких обставин, її право як споживача, на укладання договору на постачання електричної енергії порушено.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображують позицію відповідача, висловлену в ході розгляду справи, і полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції та не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: