РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1346/14-ц

провадження у справі № 2/0285/650/14

15 квітня 2014 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….……Савицької Л. Й.

при секретарі……………………....ОСОБА_1

з участю: позивачки ОСОБА_2

відповідача……………………........ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина, ОСОБА_5, в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його заробітку щомісячно.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач здоровий та працездатний, однак ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що він може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, оскільки є інвалідом та потребує лікування.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 3/, який знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 6) .

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько, мати або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих відповідачем письмових доказів, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює на посаді державного реєстратора в Реєстраційній службі Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської та отримує регулярний щомісячний дохід; має має інвалідність 3-ї групи та незадовільний стан здоровя, про що свідчать надані ним медичні довідки та потребує лікування; не приймає участі в утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6; належної матеріальної допомоги на його утримання не надає; в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а тому суд, з врахуванням всіх обставин справи, приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам дитини та позивачки, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

Суд вважає позовні вимоги позивачки дещо безпідставно завищеними і задовольняє їх частково стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття.

Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, 04 липня 2012року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття 04 липня 2030 року, починаючи стягнення з 03 квітня 2014 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча Л. Й. Савицька