Провадження № 2/752/4489/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2014 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В., при секретарі Конельській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди удаваною та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю шляхом поділу майна, а саме визнати за нею та відповідачем право власності на половину ? частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за кожним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 з 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, у 2002 році ними була придбана у спільну сумісну власність подружжя ? частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що придбане майно було оформлено на ім'я відповідача, останній не визнає за нею права власності, вона позбавлена можливості володіти, користуватись та розпоряджатися спільним сумісним майном, у зв'язку з чим потребує судового захисту.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги, просила також поновити строк на звернення до суду із позовом як такий, що пропущений з поважних причин, просила визнати договір дарування ? частки у праві приватної власності на будинок АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 удаваним правочином, який укладений з метою приховати договір купівлі-продажу.

У березня 2014 року позивач уточнила свої вимоги та просила здійснити поділ миайна, що є спільною сумісною власністю , та просила визнати за нею та відповідачем ОСОБА_2 право власності по 3/8 частки у праві приватної власності на будинок АДРЕСА_1 за кожним.

У судовому засідані представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволені. Зазначив про те, що відповідач ОСОБА_2 сам за власні кошти придбав житловий будинок АДРЕСА_1.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, 10 січня 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано 10.01.1994 рок у Брусилівським відділом ЗАГСу Житомирської області , про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про укладання шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Брусилівським відділом ЗАГСу Житомирської області (а.с. 5).

Під час шлюбу, у 2012 році, подружжя ОСОБА_1 придбало у спільну сумісну власність частку в праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, будинок оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2

Між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір дарування ? частки у праві приватної власності на будинок АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекалкіна Л.Т. від 09.11.2002 р. за реєстром №3715 ( а.с. 100).

Стаття 243 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення договору та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, передбачає, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

За змістом зазначеної статті дарувальник добровільно позбавляє себе права власності на майно, не маючи при цьому на меті отримання будь-яких вигод матеріального чи морального характеру з боку обдарованого, у свою чергу обдарований набуває права власності на майно при відсутності з його боку обов'язків надання таких вигод.

Стаття 224 ЦК УРСР, передбачає, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з тексту розписки від 09.11.2002 р., написаної власноручно ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7200 доларів США як розрахунок саме за продаж ? частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1 ( а.с.10 ).

Згідно заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачі визнали обставину фактичного укладення договору купівлі-продажу під виглядом договору дарування, який оформили на відповідача ОСОБА_2, та підтвердили отримання грошових кошти за продаж.

Стаття 58 ЦК УРСР, передбачає, що якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Згідно пункту №14 Постанови Пленуму Верховного суду України, від 28.04.1978р. №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі.

Згідно пункту 76 Листа Верховного суду України від 01.11.1997р., «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році», якщо суд встановить, що оспорена угода є удаваною, укладеною з метою приховання іншої угоди (наприклад, договір дарування приховує купівлю-продаж), суд, визнаючи укладену сторонами угоду недійсною, разом з тим постановляє, що між сторонами була укладена угода, яка приховувалась, і застосовує правила, що регулюють цю угоду.

Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина 1 статті 70 СК України).

Суд приходить до висновку, що мало місце укладення договору купівлі-продажу майна під виглядом договору дарування, а тому вимога про признання угоди удаваної є обгрунтованою.

Одночасно підлягають задоволенню вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним з подружжя ОСОБА_1 права власності на ідеальні частки в такому майні.

Статтею 76 ЦК УРСР, передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

До 14.02.2014р. позивачка була впевнена, що між відповідачами був укладений саме договір купівлі-продажу майна, що підтверджується текстом первісного позову ( а.с. 2-4 ), копією розписки ОСОБА_3, ОСОБА_4 про отримання грошових коштів за продаж майна від 09.11.2002р. ( а.с. 10 ) та їх заявами про визнання позову, згідно яких вбачається, що позивачка при укладенні договору дарування присутня не була та не повідомлялась.

Про укладення оспорюваного договору, позивач ОСОБА_1 дізналась лише в 2014 році після ознайомлення із відповіддю КП Київське МБТІ від 24.12.2013р. ( а.с. 91 ) отриманої на запит суду.

У зв'язку з цим, твердження позивачки, що вона не знала і не могла знати про укладення оспорюваного договору, а тому пропустила строк позовної давності з поважних причин, знайшло підтвердження під час судового розгляду.

З урахуванням задоволення позову на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню судовий збір та вартість проведеної незалежної оцінки майна в розмірі 1000,00 грн.,

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди удаваною, поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати договір дарування ? частки у праві приватної власності на АДРЕСА_1, що укладений між, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дарувателі ) та ОСОБА_2 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекалкіна Л.Т. від 09.11.2002 р. реєстр №3715 - удаваним правочином.

Визнати договір дарування ? частки у праві приватної власності на АДРЕСА_1, що укладений між, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дарувателі ) та ОСОБА_2 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смекалкіна Л.Т. від 09.11.2002р. реєстр №3715 - договором купівлі-продажу.

Здійснити поділ сумісного майна подружжя наступним чином, а саме:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1.

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки у праві власності на будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Богдан Рахівського району,Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати, а саме: вартість проведеної незалежної оцінки майна в розмірі 1000,00 гривень, судовий збір в розмірі 229 гривень 41 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( проживає за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 ( проживає за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір 243 гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя