Справа № 713/2101/14-ц
Провадження №4-с/713/10/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., при секретарі Матейчук Л.Ю. за участю представника Косівського ДВС, ОСОБА_1 скаржника ОСОБА_2, сторони виконавчого провадження ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вижниця цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця по встановлені заборгованості по виплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з скаргою на дії державного виконавця по встановлені заборгованості по виплаті аліментів.

В провадженні старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного Управління юстиції ОСОБА_1 знаходиться виконавчий лист № а-12 виданий Вижницьким районним судом 28.05.1996 року про стягнення з нього на корись ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5

Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом було закінчено у 2012 році, а постановою старшого державного виконавця Винничук О.М. від 21.07.2014 року згадане виконавче провадження відновлено на підставі ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 15.07.2014 року.

09 жовтня 2014 року отримав копію згаданої постанови державного виконавця.

Згідно виконавчого листа Вижницького районного суду від 28 травня 1996 року, суд вирішив стягувати з нього аліменти на користь дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.05.1996 року до її повноліття, але не менше 1/2 неподаткового мінімуму доходів громадян.

В грошовому виразі йому було визначено виконавчою службою сплачувати 8 грн.50 коп. щомісячно. Вказану суму систематично сплачував до досягнення дочкою повноліття. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 05.11.2012 року, виконавче провадження про стягнення з нього на корись ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 закінчено, у зв»язку із досягненням повноліття ОСОБА_5, тобто із закінченням строку, передбаченого законом для стягнення аліментів.

Проте, в кінці 2013 року йому стало відомо про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 подала до суду позов про стягнення з нього боргу за несплачені аліменти. В процесі судового розгляду, судом апеляційної інстанції в позові ОСОБА_3 про стягнення з нього заборгованості по аліментах - відмовлено.

Але в подальшому, за її скаргою 22 травня 2014 року Вижницьким районним судом визнано незаконною постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 05.11.2012 року та зобов»язано ДВС відновити це провадження.

Документ, яким визначено заборгованість в сумі 30132 гривень йому не вручено ні старшим державним виконавцем Козак І.П., ані старшим державним виконавцем Винничук О.М., яка відновила згадане виконавче провадження.

На його письмове звернення 03.11.2014 року все таки отримав копію розрахунку від 16.05.2012 року, згідно якого, йому нараховано заборгованість по сплаті аліментів в сумі 30 132 грн.

Проте, на підставі яких даних було проведено цей розрахунок йому ніхто не роз»яснив, будь-яких документів не пред»являли і про збільшення розміру аліментів ніхто не повідомляв.

Зазначені дії державного виконавця не відповідають вимогам Сімейного кодексу України і не повинні застосовуватися до платників аліментів, що мають заборгованість по аліментам, рішення по яким було винесено до 08.03.2011 року.

Вказував на те, що Державними виконавцями помилково застосовуються вказані положення законодавства до відносин, що виникли до 08.03.2011 року. Зокрема, державний виконавець враховує розмір середньої заробітної плати для відповідної місцевості у разі визначення заборгованості по сплаті аліментів у період до 08.03.2011 року, що є порушенням законодавства України, оскільки Сімейним кодексом України у частині 3 статті 195 в редакції, що діяла до 08.03.2011 року, було передбачено наступне: «Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості».

Посилався на те, що на час винесення судом постанови про стягнення аліментів не працював і не працює на даний , штатним працівником жодної структури не був. Тому, положення цієї норми закону, також не можуть бути застосовані щодо нього.

Вважав, що дії державного виконавця є протиправними, оскільки сама ОСОБА_3 з позовною заявою про збільшення розміру аліментів в суд не зверталася і будь-якого рішення про збільшення розміру аліментів не існує. Державний виконавець має право стягувати лише ті суми, які зазначені в рішенні суду та передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Здійснювати перерахунок розміру аліментів державний виконавець не уповноважений. В даному випадку державний виконавець вийшла за межі своєї компетенції.

Окрім цього, самий розрахунок проведений неправильно, оскільки його не повідомлено яку суму заробітку взято за основу, звідки отримано такі дані майже за 17 років та не ознайомлено з розрахунком.

За весь період з часу винесення рішення про стягнення з нього аліментів сплачував щомісячно суму, встановлену постановою Вижницького районного суду від 28.05.1996 року, заборгованості за аліментами у нього не існувало. Крім того, неодноразово добровільно купував для дитини речі та продукти, що підтвердити документально не можу, тому що чеків не зберігав, а деякі товари купував на ринку, де ні чеки ні квитанції не видаються.

Вказував на те, що , що ОСОБА_3 від початку відкриття виконавчого провадження і до досягнення дитиною повноліття не зверталася у виконавчу службу та не заявляла ніяких претензій щодо невиплати аліментів.

Вважав дії старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 щодо встановлення заборгованості по аліментах за період з 01.05.1996 року по 01.11.2012 року в сумі 30132 грн., зазначеного у розрахунку - неправомірними.

Оскільки, на даний час ОСОБА_7 не працює, то до участі у справі слід залучити старшого державного виконавця ДВС ОСОБА_1, яка здійснює стягнення згаданої заборгованості у виконавчому провадженні, і відповідно її дії є також неправомірними.

Крім того, посилався на те, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ.

Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов'язковою. Десятиденний строк для оскарження дій ДВС щодо правильності нарахування його заборгованості по аліментах пропустив у зв»язку з тим, що розрахунок заборгованості йому вчасно не було надано, отримав цей розрахунок від старшого державного виконавця Винничук О.М. 03.11.2014 року згідно супровідного листа №12986/03-20/05.

У зв»язку з наведеним, вважає, що строк звернення до суду із скаргою на дії ДВС пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Просив, дії старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 по встановленню - ОСОБА_2, заборгованості по виплаті аліментів за період з 01.05.1996 року по 01.11.2012 року в сумі 30132 грн. згідно розрахунку від 16.05.2012 року - визнати неправомірними, а розрахунок заборгованості - нечинним. Зобов'язати старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_1 роз»яснити стягувачці її право на звернення до суду з приводу збільшення розміру аліментів, а також зобов»язати старшого державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до вимог чинного законодавства. Дії старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 по встановленню йому - ОСОБА_2, заборгованості по виплаті аліментів за період з 01.05.1996 року по 01.11.2012 року в сумі 30132 грн. згідно розрахунку від 16.05.2012 року - визнати неправомірними, а розрахунок заборгованості - нечинним. Зобов'язати старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_1 роз»яснити стягувачці її право на звернення до суду з приводу збільшення розміру аліментів, а також зобов»язати старшого державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по аліментах відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_2 скаргу підтримала, послалась на обставини, викладені в ній, просила поновити строк та задовольнити скаргу.

В судовому засіданні старший державний виконавець ВДВС Косівського РУЮ Івано-Франківської області Винничук О.М. проти скарги заперечувала, вважала безпідставною, просила в її задоволенні відмовити.

Заінтересована особа, ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити, про що зазначили в письмовому запереченні.

Суд заслухавши заявника ОСОБА_2, заінтересованих осіб - старшого державного виконавця ВДВС Косівського РУЮ Івано-Франківської області Винничук О.М., Добощук Н.О, дослідивши додані до скарги матеріали, вважає, що скарзі необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.05.1996 року Вижницьким районним судом Чернівецької області по справі №А-12 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.05.1996 року до її повноліття, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що підтверджується його копією.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №2883728 від 20.06.1998 року, винесеною старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №А-12 від 28.05.1996 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

З копії розрахунку старшого державного виконавця ВДВС Косівського РУЮ ОСОБА_7 від вбачається, що станом на 01.11.2012 року заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 становить 30132,00 грн. згідно середньомісячної заробітної плати по Косівського району.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.06.2012 року по справі №6-13/12/2401 виправлено описку по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 зазначивши в резолютивній частині постанови правильним «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5» та «ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4» замість «ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6» та «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4», що підтверджується її копією.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 грудня 2013 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області рішення Вижницького районного суду від 07.10.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 заборгованості по аліментах за період з 2012 року у сумі 30132 грн.00 коп. скасовано . В задоволені ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості компенсаційних витрат на утримання дитини у сумі 30132 грн.00 коп., відмовлено.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.05.2014 року, скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, заінтересовані особи начальник Відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_10, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_7, ОСОБА_2 - задоволено. Поновлено ОСОБА_3 пропущений строк на оскарження постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_7 про закінчення виконавчого провадження від 05.11.2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.11.2014 року ухвалу суду Вижницького районного суду від 22.05.2014 року залишено в силі, а ОСОБА_2 відмовлено в скарзі.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції від 21.07.2014 року відновлено виконавче провадження по виконавчому листі №А-12 від 28.05.1996 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частини щомісячно на утримання неповнолітньої дитини.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся у до відділу ДВС Косівського районного управління юстиції про надання йому розрахунку заборгованості. 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 надано даний розрахунок.

З оглянутих матеріалів справи №713/681/14-ц, вбачається , що листом старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції ОСОБА_7 №12608/11-19/05 ОСОБА_3 повідомлено, що: 25.08.2011 року боржнику було направлено виклик державного виконавця; 28.02.2012 року боржнику направлено виклик державного виконавця до відділу ДВС на 05.03.2012 року та зобовязано предявити квитанції про оплату аліментів за період з 1996 року по 2012 рік, а також предявити копію трудової книжки за вищевказаний період; 20.03.2012 року боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 звернувся з заявою про видачу довідки про заборгованість по аліментах; 26.04.2012 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження; 17.05.2012 року направлено подання до Косівського РВ УМВС про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2; 21.05.2012 року винесено постанову про проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду за адресою с. Старі Кути 28.05.2012 року на 11.00 год. та направлено сторонам; 21.05.2012 року направлено подання у відповідності до ст.219 ЦПК до Вижницького районного суду про внесення виправлень у судове рішення згідно виконавчого листа №А-12 від 28.05.1996 року виданого на підставі постанови від 28.05.1996 року; 25.05.2012 року боржник ОСОБА_2 звернувся з позовом до Косівського районного суду про скасування рішення субєкта владних повноважень, в якій просив скасувати постанову про проведення виконавчих дій від 21.05.2012 року та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2012 року; згідно ухвали №6-13/12/2401 від 11.06.2012 року Вижницький районний суд ухвалив виправити описку зазначивши в резолютивній частині постанови правильним «ОСОБА_2 25.07.1970 року» народження замість ОСОБА_2 26.10.1970 року та «ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4» замість ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4; згідно ухвали Косівського районного суду №0910/1247/ від 27.06.2012 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу ДВС про скасування постанови про проведення виконавчих дій від 21.05.2012 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.04.2012 року у справі зупинено; згідно ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 18.07.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.06.2012 року залишено без змін.

Станом на 01.11.2012 року аліменти нараховано згідно середньомісячної заробітної плати штатних працівників Косівського району за період з 14.05.1996 року по 01.11.2012 року 32080,50 грн., згідно виконавчого листа №А-12 від 28.05.1996 року неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить 1640,50 грн., сплачено 1948,50 грн. Заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 становить 30132,00 грн. згідно середньомісячної заробітної плати працівників Косівського району.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч.3 вказаної статті скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

За приписами ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до чч.1, 2 ст.384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Ці ж положення закріплені в ст.82 ЗУ «Про виконавче провадження».

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» надано розяснення, що відповідно до ст.385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст.26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, ст.58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами ст.385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Посилання скаржником ОСОБА_2 про те, що він тільки 03 листопада 2014 року , отримав та дізнався про розрахунок заборгованості, спростовується матеріалами справи, крім того згідно вказаного розрахунку боржник ОСОБА_2 по даному розрахунку сплачував аліменти в сумі 1965,50 гривень. Тобто в період часу з 01.11.2012 року по день звернення з скаргою до суду знав про наявність розрахунку , даний розрахунок з 2012 року не змінювався, однак дії виконавця по встановлені заборгованості по виплаті аліментів ним не оскаржувались .

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність відмовлення в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця по встановлені заборгованості по виплаті аліментів у зв»зку з пропущенням строку звернення з скаргою до суду.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги,

На підставі Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.10, 60, 208-210, 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця по встановлені заборгованості по виплаті аліментів.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: А. Ю. Кириляк