АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1372/14 Головуючий І інстанції: Блага І.С.
Категорія: інші Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пшенічної Л.В., Ізмайлової Г.Н.,

при секретарі Курносової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.12.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про розірвання договору у звязку з порушенням договору іншою стороною,-

в с т а н о в и л а:

04 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вище вказаним позовом, та просила визнати несправедливими та протизаконними дії відповідача по незарахуванню сплачених нею коштів до каси відповідача, як коштів повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами та надіслання їх не на рахунок (№761), визначений п.3.4.1 кредитного договору; розірвати договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 19.04.2007р. внаслідок порушення зобовязання іншою стороною, визнавши виконаними у повному обсязі зобовязання позивачки за цим правочином; визнати наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами понесених ними витрат у звязку з виконанням договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 19.04.2007р.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 19.04.2007р. між нею та Акціонерним комерційним банком УкрСиббанк було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, предметом якого було надання банком їй для її особистих потреб готівкових коштів в іноземній валюті (доларах США) у сумі 16316,00 доларів США, що було еквівалентом 82395,80 грн. за курсом НБУ на день укладення договору на рівні 5,05 гривні за 1 долар США. Банк відкрив їй поточний рахунок №761, на який згідно умов договору вона щомісяця повинна була вносити готівкові кошти в іноземній валюті (доларах США), повертаючи кредитні кошти та сплачуючи відсотки за користування кредитними грошима.

Крім того, в обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що коливання курсу долару США до гривні не залежить від волі позивачки, а тому при значній зміні цього курсу та в умовах падіння курсу гривні порушуються співвідношення майнових інтересів сторін та втрати позивачкою того, на що вона розраховувала при укладенні кредитного договору. Позивач також вважає, що умови спірного договору не відповідають принципам добросовісності, розумності та справедливості у поняттях, визначених Цивільним кодексом України та Законом України Про захист прав споживачів, оскільки кредит був виданий їй у іноземній, а не у національній валюті.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги у ній вказується, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального його права, висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а саме рішення є незаконним і необґрунтованим.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про поважність причини суду не повідомили, тому справу судова колегія розглядає, у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи спір суд, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою спірних правовідносин, що виникли між сторонами та законом, що ці правовідносини регулює.

Судом достовірно встановлено, що 19.04.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк який в подальшому було перейменоване у Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 в сумі 16316,00 доларів ША, що дорівнювало еквіваленту 82395,80 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, зі строком повернення не пізніше 19.04.2014р., з цільовим позначенням кредиту - для особистих потреб, а саме, на придбання автомобілю Hyundai, моделі Accent, 2007 року випуску.

Положеннями п. 1.1 спірного кредитного договору визначено, що позичальник, укладаючи договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов цього договору.

Згідно з п.7.2 кредитного договору його підписанням позичальник підтверджує, що повністю розуміє та зважає справедливими щодо себе всі умови договору, свої права та обов'язки і погоджується з ними.

Умови забезпечення кредиту передбачені розділом 2 договору. Відповідно до п.2.1-2.4 договору виконання позичальником усіх грошових зобов'язань за договором у повному обсязі забезпечується заставою транспортного засобу - автомобілем Hyundai, моделі Accent, 2007 року випуску, який є власністю позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що передбачені законом підстави для визнання недійсним укладеного між сторонами договору кредиту, за яким позивач отримав грошові кошти в іноземній валюті відсутні; сторони договору, відповідно до положень ЦК України, скористалися своїм правом та за домовленістю визначили еквівалент зобовязання в іноземній валюті та з того, що у відповідача були правові підстави, відповідно до вимог ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, для здійснення кредитування в іноземній валюті, а саме: наявність банківської ліцензії № 75, виданої Національним банком України 24 грудня 2001 року АКІБ Укрсиббанк на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України Про банки і банківську діяльність та дозволу № 75-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України Про банки і банківську діяльність згідно з додатком до цього дозволу, зокрема: неторговельних операцій з валютними цінностями.

Судова колегія повністю погоджується з таким висновкам суду першої інстанції та вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав і для задоволення вимог позивача в частині невідповідності закону умов спірного договору в частині забезпечення виконання основного зобовязання шляхом застави.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, таке що відповідає вимогам ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України, привів свої мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги, як того вимагає ч. 3 ст. 215 ЦПК України. Суд правильно застосував зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.12.2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді