АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/10/2014 Голов.1-ї ОСОБА_1.
Категорія 27 Доповідач Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 лютого 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді- Колодяжної Н.Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2012 року, яким в задоволенні його позовних вимог відмовлено, посилаючись на його необґрунтованість, ухвалення з порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, розглянувши скаргу, вважає рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню, а позов -задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 26 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» укладено кредитний договір № 014/129004/3167/74, згідно якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 кредит у вигляді не- відновлювальної кредитної лінії з лімітом 50500 доларів США зі сплатою 14.10 % процентів за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку строком до 26 квітня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання зазначеного кредитного договору незаконним,-, суд першої інстанції виходив з того, що позивач погодився на умови про надання кредиту як такі, що його влаштували, сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому, на момент укладення вказаного договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджується власноручними підписами та печатками сторін.

Проте, з такими висновками погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного зясування дійсних обставин справи, без належної перевірки доводів позивача, допустивши неповноту, не навів достатніх мотивів та належним чином не обґрунтував висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України- договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Позивач у позові вказував, що кредитний договір не укладав, заяву на видачу готівки у сумі 50 000 доларів США не підписував, зазначених коштів не отримував і не здійснював жодних платежів щодо погашення вказаного кредиту.

Згідно розяснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18 грудня 2009 року,- у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Частина 4 ст. 10 ЦПК України визначає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Правилами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 143 ЦПК України - для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України висновок експертів є одним із доказів.

Для перевірки доводів позивача апеляційним судом була призначена почеркознавча експертиза.

Згідно з висновком експерта № 1511/1512-13 від 06 грудня 2013 року- підписи від імені ОСОБА_2 в графах «підпис позичальника», «підпис», напроти рукописного запису ОСОБА_2 заяви-анкети позичальника № 1314 від 17.04.2007 року, «другий примірник цього Договору отримав» кредитного договору № 014/129004/3167/74 від 26.04.2007 року; «Клієнт договору без номеру від 26.04.2007»; «Позичальник» платіжного календаря від 26.04.2007 виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, на вказані положення закону уваги не звернув, не зясував належним чином обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, залишив без уваги те, що позивач категорично заперечував проти укладення кредитного договору та отримання коштів, звернувшись до суду з клопотанням про призначення експертизи.

На підставі встановленого та вимог ст.ст. 203ч.3; 215 ч.1,3, 218ч.1абз.2 ЦК України спірний кредитний договір як такий, що укладений без додержання в момент його вчинення вимог закону щодо вільного волевиявлення учасника правочину на його укладення, - повинен бути визнаний недійсним.

Порушення судом норм матеріального та процесуального права є підставою до скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309пп.1,3,4 ЦПК, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та позов задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 17.12.2012. скасувати.

Визнати недійсним кредитний договір № 014/129004/3167/74 від 26 квітня 2007 р., укладений між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 на суму 50 500 долл.США.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І