Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1698/14-ц
Провадження № 2/280/669/14
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2014 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючої судді Янчук В.В.

при секретарі - Кумечко С.М.

розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Іванівської сільської ради Житомирського району , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 сільська рада про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернувсь до суду з даним позовом обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 24.05.1999 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів позивачу, належну йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0037783, виданого 29.03.1997 року, земельну частку (пай), яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Коростишівського району.

В подальшому дану земельну частку (пай) ОСОБА_3 було виділено в натурі, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №850353 від 11.05.2006 року, згідно якого ОСОБА_3 на підставі розпорядження Коростишівської держадміністрації №5 від 10.01.2006 року став власником земельної ділянки, площею 4,0677 га, кадастровий номер :02:000:0443, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, ділянка № 443, Коростишівського району, Житомирської області.

28.03.2007 року в с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, ОСОБА_3В помер.

В лютому 2014 року позивач звернувся до Третьої Житомирської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, площею 4,0677 га. Однак, нотаріусом постановою №310/02-31 від 26.02.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, скільки посвідчувальний напис виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради не містить дати посвідчення заповіту, а також вищевказане спадкове майно не охоплено заповітом, оскільки ОСОБА_3 заповів земельну частку (пай), проте в даний час вона виділена в натурі у вигляді земельної ділянки. Відповідно до довідки державного нотаріуса від 26.02.2014 року № 309/01-16 позивач є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну ділянку, яка за життя належала померлому, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку , площею 4,0677 га, кадастровий номер :02:000:0443, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території ОСОБА_2 сільської ради , ділянка 443, Коростишівського району, Житомирської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 28.03.2007 р.

В судове засідання позивач не зявивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, а також не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач територіальна громада в особі Іванівської сільської ради Житомирського району в судове засідання свого представника не направили, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про що маються підтвердження про отримання судових повісток в матеріалах справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України.

В судове засідання третя особа ОСОБА_2 сільська рада свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяву відповідно до якої позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення, а розгляд справи просять здійснювати в їх відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказах.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Суд, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України розглядає справу за відсутності сторін.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть № 060819 серія 1-ТП, 28.03.2007 року помер ОСОБА_3 (а.с. 5).

При житті 24.05.1999р. ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого заповів свій сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 (а.с. 6). Даний заповіт на день смерті не змінений та не скасований.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2014 року № 310/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,0677 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Коростишівського району, ділянка № 443 у звязку з невідповідністю форми посвідчувального напису заповіту та у звязку з тим, що вищевказане спадкове майно не охоплене заповітом. ( а.с.13).

З довідки від 26.02.2014 р. № 309/01-16 виданою Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою слідує, що згідно спадкової справи № 610/2007р. заяву про прийняття спадщини після смерті померлого 28.03.2007 року ОСОБА_3 подав ОСОБА_1 ( а.с. 14).

Довідкою № 290 від 17.03.2014 р. підтверджено, що при посвідченні заповіту складеного ОСОБА_3 виконкомом ОСОБА_2 сільської ради помилково не вказано дату посвідчувального напису.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку слідує, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,0677 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради ділянка № 443, цільове використання якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва господарства. ( а.с. 11).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 81 ч. 1 п. г ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 152 ч. 3 п. а ЗК України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, відповідно до ч.1ст.1225 ЦК України .

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна за заповітом, прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина), проте отримати свідоцтво про право на спадкове майно в нотаріальній конторі позивач не має змоги, а отже вимоги ґрунтуються на законі та підтверджені доказами, тому суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10, 60, 174, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1216, 1223, 1225, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81,152,131 ЗК України суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 4,0677 га, кадастровий номер :02:000:0443, для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, ділянка № 443, після смерті ОСОБА_3, померлого 28.03.2007 року .

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським райсудом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча В.В.Янчук