Справа № 127/7450/14-ц
Провадження № 2-др/127/33/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року Вінницький
міський суд Вінницької областів
складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Малик О.В.,

за участю: представника позивача –
адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву
ОСОБА_3 про ухвалення додаткового
рішення у цивільній справі №127/7450/14-ц за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась
до суду із заявою про ухвалення
додаткового рішення у цивільній справі
№127/7450/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, мотивуючи свої
вимоги тим, що рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
17.06.2014 року у вищезазначеній цивільній
справі позов задоволено, вирішено
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дня подачі позовної заяви
до суду, тобто з 14.04.2014 року, до
досягнення донькою повноліття;
стягнуто з ОСОБА_2 243,60 грн. судового
збору в дохід держави. Дане рішення
суду набуло законної сили 28.06.2014 року.

Під час судового розгляду справи
позивачу надавав правову допомогу
адвокат ОСОБА_1, який є фахівцем у
галузі права, має відповідне свідоцтво
на право зайняття адвокатською
діяльністю.

Надання адвокатом ОСОБА_1 правової
допомоги включало в себе надання
консультацій з приводу виниклих
правовідносин, написання позовної
заяви, участь в судових засіданнях, про
що свідчить акт виконаних робіт від
17.06.2014 року, в результаті чого позивач
понесла витрати на правову допомогу у
розмірі 1 500 грн., які відносяться до
витрат пов’язаних з розглядом справи,
тобто судових витрат, які вважає мають
бути стягнуті з відповідача на її
користь. Окрім того, позивач стверджує,
що також підлягає стягненню з
відповідача на її користь сплачений
нею судовий збір у розмірі 244,00 грн. за
подання даного позову до суду. Однак,
під час винесення рішення судом не було
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат, що змусило позивача
звернутись до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник
позивача – адвокат ОСОБА_1 заявлені
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд останні задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти
задоволення заяви про ухвалення
додаткового рішення у зв’язку з
безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, заяви, суд
вважає за необхідне в задоволенні
заявлених вимог відмовити з наступних
міркувань.

Згідно ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної
вимоги, з приводу якої сторони подавали
докази і давали пояснення, не ухвалено
рішення; 2) суд, вирішивши питання про
право, не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню,
майно, яке підлягає передачі, або які
дії треба виконати; 3) суд не допустив
негайного виконання рішення у
випадках, встановлених статтею 367 цього
Кодексу; 4) судом не вирішено питання
про судові витрати.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі
(ч.1 ст.11 ЦПК України).

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
17.06.2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини позов задоволено, вирішено
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх
видів його заробітку (доходу), але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дня подачі позовної заяви
до суду, тобто з 14.04.2014 року, до
досягнення донькою повноліття;
стягнуто з ОСОБА_2 243,60 грн. судового
збору в дохід держави. Дане рішення
суду набуло законної сили 28.06.2014 року
(а.с.59-60).

Так, відповідно до ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно з ч.1 ст.56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи
участь у справі в якості представника
позивача приймав адвокат ОСОБА_1,
повноваження якого посвідчені
свідоцтвом про право на заняття
адвокатською діяльністю №569/10, виданим
Київською обласною
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури 24.11.1994 року (а.с.29)
та договором про надання правової
допомоги №2/3 від 22.03.2014 року (а.с.28).

Однак, ні позивачем, ні його
представником під час судового
розгляду справи не було конкретизовано
та зазначено, які саме судові витрати
та в якому розмірі понесені позивачем й
підлягають стягненню з відповідача.
Зокрема, під час судового розгляду
справи будь-яких належних та
допустимих доказів понесення
позивачем судових витрат, в тому числі
витрат на правову допомогу, у розумінні
ст.ст.79, 84 ЦПК України, ні позивачем, ні
її представником не було надано.

Таким чином, понесені позивачем
витрати на правову допомогу у розмірі 1
500 грн., не є підставою для ухвалення
додаткового рішення у відповідності до
п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, оскільки під час
судового розгляду справи позивачем з
власної ініціативи не заявлялись
вимоги про стягнення таких витрат.

Окрім того, суд звертає увагу, що
ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.07.2014 року
позивачу було повернуто судовий збір у
розмірі 300 грн., який остання сплатила
помилково при подачі позову до суду,
будучи звільненою від сплати
останнього відповідно до ст.5 Закону
України «Про судовий збір», та сума
якого за рішенням суду стягнута з
відповідача на користь держави (а.с.65), а
відтак вимоги позивача про ухвалення
додаткового рішення про стягнення з
відповідача на її користь сплаченого
судового збору у розмірі 244,00 грн. є
безпідставними та такими, що не
заслуговують на увагу.

Тому, суд, оцінивши допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що заявлені вимоги не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.56, 79, 84, 210, 220 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
ухвалення додаткового рішення у
цивільній справі №127/7450/14-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини – відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: