РІШЕННЯ

Іменем України

13.01.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 30 серпня 2013 року о 18 год. 44 хв. народила сина ОСОБА_2. Дитину вона народила вдома в селі Богданівка, вул. Пушкіна, 12 позам межами пологового будинку.

На обліку в жіночій консультації заявниця не знаходилась. Під час вагітності відвідала медичний кабінет УЗД в м. Бровари, вул. Грушевського, 7 де Лікар ОСОБА_3 визначив нормальний стан вагітності, про що засвідчує виданий документ з кабінету УЗД.

Користуючись своїм правом на добровільність отримання медичної допомоги швидку допомогу заявник не викликала, так як попередні двоє пологів також відбувались вдома.

Коли 3 вересня 2013 року, заявниця своєчасно звернулась до місцевого медичного закладу, то їй було відмовлено у встановленні факту народження дитини. Та було відмовлено у видачі потрібних довідок, мотивуючи це нібито лікарі не знають як і що написати в довідках. Заявниці було рекомендовано звернутись до медичної комісії що знаходиться в м. Бровари по вул. Шевченка, 14.

Лікар медично-консультативної комісії також відмовила видавати будь-які довідки нічим не мотивуючи свої дії.

Потім з заявою ОСОБА_1 звернулась в Броварське міськрайонне управління юстиції відділ державної реєстрації актів цивільного стану, де їй було відмовлено в письмовій формі.

За відсутності документів закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії що підтверджує факт народження, заявниці було рекомендовано звернутись до суду.

Оскільки відсутність свідоцтва про народження дитини не дає в майбутньому отримати атестат про закінчення середньої школи, отримати паспорт громадянина України, а ці обставини порушують конституційні права людини.

На підставі викладено заявниця просила встановити юридичний факт, про те що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Мих. Рубежівка, Києво-Святошинського району Київської області 30 серпня 2013 року о 18 год. 44 хв. за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину-хлопчика. Зобовязати Міністерство юстиції України Головне управління юстиції у Київській області, Реєстраційну службу зареєструвати дитину та видати свідоцтво про народження на імя ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні предстанвик заявника вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду заяви повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання згідно якого просив розгляд справи проводити у відсутності представника Головного управління юстиції у Київській області.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та показання свідка, дослідивши матеріал справи та зібрані в ній докази прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства. Держава зобовязується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживає всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З метою реалізації прав дитини, закріплених у зазначеній Конвенції, статтею 144 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Так статтею 13 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану встановлено, що державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоровя та довідки з місця проживання дитини.

Якщо документи про народження дитини відсутні, то державна реєстрація її народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоровя, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоровя не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України № 9 від 09.01.2013 року затверджено «Порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя», згідно якого, заявник не пізніше одного тижня з імовірного дня народження дитини поза закладом охорони здоровя, факт народження якої потребує підтвердження, подає медично консультаційній комісії такі документи:

1) письмову заяву (у довільній формі);

2) паспорт або інший документ, що посвідчує особу;

3) обмінну карту пологового будинку, пологового відділення лікарні або виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою відповідно № 113/о або 027/о, затвердженою МОЗ;

4) результати аналізів, ультразвукового дослідження, проведених під час вагітності жінки, яка народила дитину поза закладом охорони здоровя;

5) копію картки виклику медичної швидкої допомоги за формою № 109/о, затвердженою МОЗ;

6) довідку про генетичну спорідненість між жінкою, яка народила дитину поза закладом охорони здоровя, та дитиною;

7) медичну довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про огляд дитини, яка народилася поза закладом охорони здоровя, згідно з додатком 1 та медичну довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про огляд жінки для підтвердження факту народження дитини згідно з додатком 2;

8) інші документи, які підтверджують надання медичної допомоги жінці у звязку з пологами.

Комісія розглядає питання щодо підтвердження факту народження дитини за письмовою заявою жінки, яка народила дитину, або її чоловіка, родичів, інших осіб, представника служби у справах дітей (далі - заявник).

Відповідно до Наказу Міністерство охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», а саме абзацу 2 п. 1.2 ст. 1 "Інструкція щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження" у разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я при державній реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження дитини підтверджується медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о) або рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема (згідно з п. 7 цієї ж статті), справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження).

Так, суд, перевіривши всі письмові докази надані заявницею, не вбачає, що з наданих матеріалів можливо встановити факт про те, що ОСОБА_1 дійсно 30 серпня 2013 року о 18 год. 44 хв. за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину-хлопчика.

Заявниця ОСОБА_1 не надала доказів того що вона, зверталась до медичної консультаційної комісії закладу охорони здоровя. Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о) заявниці не видавалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про необхідність відмови у заяві в повному обсязі.

На підставі ст. 144 СК України, ст. 13 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану, Наказу Міністерство охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», Постанови Кабінету міністрів України № 9 від 09.01.2013 року затверджено «Порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя» та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Рішення бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дубас Т.В.