Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого суддіБойка О.Ю.
при секретаріФранчук Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Міндоходів України в Запорізькій області про відшкодування шкоди, заподіяній особі незаконними діями органів досудового розслідування, -

встановив:
Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного Управління Міндоходів України у Запорізькій області, в якому просив зобов'язати відповідача повернути йому кошти в сумі 59430,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що слідчим податкової міліції слідчого управління державної податкової служби у Запорізькій області - підрозділу ДПА України в Запорізькій області, правонаступником якої є Головне управління Міндоходів у Запорізькій області, проводилось розслідування по кримінальній справі №571107 за обвинуваченням ОСОБА_4, ОСОБА_3 у вчиненні злочину, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.205 КК України.

В ході розслідування співробітниками податкової міліції у позивача вилучалися грошові кошти в сумі 59430,00 грн. Проте їх доля не була вирішена при закритті провадження у кримінальній справі, оскільки кошти при передачі кримінальної справи до суду не були зазначені, як речові докази по справі, долю яких слід було вирішити при прийнятті рішення судом.

Після набрання постановою суду законної сили представник позивача неодноразово звертався до органу досудового слідства, прокуратури з вимогою повернути вилучені кошти, проте в задоволенні клопотань було відмовлено, роз'яснено право на вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов. Представник відповідача позов заперечила, зазначила на відсутності підстав для його задоволення, оскільки, вилучені в позивача грошові кошти визнавалися речовими доказами, а тому позивачу слід звертатися до суду, який розглядав кримінальну справу. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, слідчим податкової міліції слідчого управління державної податкової служби у Запорізькій області в рамках розслідування кримінальної справи №571107 за обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.205 Кримінального кодексу України в ОСОБА_3 були вилучені грошові кошти в розмірі 59430,00 грн. та передані до каси ДПА в Запорізькій області (а.с. 148, 151-153, том.12 справи №0818/5673/2012, провадження №1/0818/565/2012).

14.09.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову по кримінальній справі, якою обвинувачених звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» та вирішене питання про речові докази.

Доля вилучених у ОСОБА_3 коштів судом, що розглядав кримінальну справу, не вирішувалася. Відповідно до вимог ст.224 КПК України 1960 року до обвинувального висновку органом досудового розслідування додавалася довідка про речові докази (а.с.198, том.15 справи №0818/5673/2012, провадження №1/0818/565/2012), проте інформація про вилучені у позивача грошові кошти в довідці відсутня.

Відповідно до ст.81 КПК України 1960 року, питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Провадження в кримінальній справі по обвинуваченню позивача було закрите постановою суду від 14.09.2012 року, яка набрала чинності 24.09.2012 року.

Відповідно до ст.411 КПК України 1960 року, питання зв'язані, саме з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного суду України, що міститься в п.4 постанови №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов'язаних з виконанням вироків», у порядку, передбаченому ст.411 КПК України, суди вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у кримінальній справі закінчилось не проголошенням вироку, а питання про грошові кошти не вирішувалось з вини органу досудового слідства.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що грошові кошти на сьогоднішній час утримуються відповідачем безпідставно. Вирішити спір в порядку виконання вироку, за його відсутністю - неможливо.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки, грошові кошти вилучалися у позивача в рамках розгляду кримінальної справи, провадження по якій закрите судом, підстави подальшого утримання коштів відсутні, кошти мають бути повернуті їх власнику.

Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі, доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Головного Управління Міндоходів України у Запорізькій області задовольнити.

Зобов'язати Головне Управління Міндоходів України у Запорізькій області повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 59430,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко