Справа № 415/553/14-ц
Провадження № 2/415/603/14
08.12.2014 року м. Лисичанськ
Лисичанськи міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
при секретарі Мягкій І.В., Добуграй В.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, -
ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, в якому посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Будинок був придбаний ним з аукціону 02 вересня 2010 року, протокол № 23/69/10/ОСОБА_3 власності підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 23 жовтня 2012 року. Скористатися своїм правом на реєстрацію, рівно як і взагалі потрапити до свого будинку він не має можливості, так як, в будинку за вказаною адресою постійно знаходиться минулий господар ОСОБА_2. З моменту отримання свідоцтва від приватного нотаріуса пройшов майже рік, а він досі не може потрапити до свого будинку. З початку він намагався знайти ОСОБА_2, щоб порозмовляти з нею, пояснити ситуацію та вмовити виписатись та зїхати з будинку, який їй вже не належить. Проте, після того, як він її знайшов, вона навіть не відкрила двері, сказавши лише, що вона тут прописана, а отже і повинна тут жити і ніхто її звідси не виселить. Після отримання такої відповіді він зрозумів, що домовитись мирно з ОСОБА_2 не зможе. Більш того, подавши запит до довідкового бюро, про місце прописки ОСОБА_2 він зрозумів, що вона дійсно досі прописана в будинку, який їй вже не належить та виписуватись з нього не збирається. Більш того, саме прописку ОСОБА_2 вважає першим та найголовнішим доказом того, що вона займає будинок законно. Також проживання ОСОБА_2 підтверджується довідкою від голови вуличного комітету. 23 липня 2013 року він звернувся за допомогою до міліції та намагався потрапити до свого будинку разом з комісією в складі старшого дільничного та голови вуличного комітету, проте ОСОБА_2 пускати до будинку комісію та звільняти будинок відмовилась, про що складено відповідний акт. Вказані протиправні дії ОСОБА_2 позбавляють його можливості зареєструватися як господар в будинку, що йому належить. Повністю втративши надію на мирне врегулювання вказаного питання, 24.09.2013 року він послав до ОСОБА_2 вимогу про виселення, вимога отримана 01.10.2013 року, що підтверджується поштовим описом та повідомленням з відміткою про отримання. Таким чином він просить виписати ОСОБА_2 з його будинку, причиною для виписки вважає той факт, що будинок їй більше не належить. Тобто ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою не як господар, а як тимчасовий жилець, проте відповідно до ЖК Української РСР, для того, щоб тимчасові жильці проживали у будинку, він або члени його сімї повинні надати на це згодую. Такої згоди від них не надходило, а отже і ОСОБА_2 перебуває та прописана у будинку абсолютно незаконно. У звязку з викладеним просив суд примусово виселити ОСОБА_2 з його будинку, що знаходиться за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди для його проживання в будинку за вказаною адресою. Зобовязати Відділ паспортної та міграційної роботи м. Лисичанська виписати ОСОБА_2 з будинку за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не сповістила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.
Представник відповідача - Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська - в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, 05.02.2014 року до Лисичанського міського суду засобами поштового звязка надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, датована 28 жовтня 2013 року.
Згідно з довідкою, наданою головою вуличного комітету ОСОБА_6 від 25.09.2013 року, за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 на теперішній час мешкає ОСОБА_2 (а.с. 11).
20.09.2013 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 була надіслана вимога добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги (а.с. 10).
Згідно з актом відкриття обєкту нерухомості від 23.07.2013 року, підписаним ст. дільничним міліції ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2, яка проживає на даний час у будинку № 17, який знаходиться на вулиці Колгоспній у місті Лисичанську, відмовилась пускати відмовилась впускати власника приміщення та відмовилась звільнити будинок (а.с. 7).
Так, позивач звертається до суду з вимогою примусово виселити ОСОБА_2 з будинку, що знаходиться за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17. Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди для його проживання в будинку за вказаною адресою. Зобовязати Відділ паспортної та міграційної роботи м. Лисичанська виписати ОСОБА_2 з будинку за адресою Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Колгоспна, будинок № 17.
Однак, на думку суду, позивач передчасно звернувся до Лисичанського міського суду з даним позовом з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 210 ЦК України, Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини 7 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав для реєстрації прав власності на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до вимог цього Закону.
Згідно з Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 21574958 від 14.05.2014; Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо субєкта № 21573310 від 14.05.2014 року, відомості щодо переходу права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17, відсутні (а.с. 35-36, 37).
Згідно з Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 21572038 від 14.05.2014 року, обєкт нерухомого майно, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 06.04.2007 року (а.с.38-39).
Згідно з Інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта № 21573310 від 14.05.2014, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, за параметрами запиту пошуку в ОСОБА_5. реєстрі речових прав записів про права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень щодо обєкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17 (а.с. 40).
Виходячи із вищевказаного, право власності на вищевказане майно виникає лише з моменту державної реєстрації. Позивач звернувся до суду 05.02.2014 року, коли вже як рік діли зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому суд не сприймає твердження позивача, що дії відповідача позбавляють його можливості зареєструватися як власник будинку, так як державна реєстрація нерухомого майна відповідно до законодавства України проводиться Державною реєстраційною службою України.
Оскільки на даний час позивач не зареєстрував своє право власності на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства, суд вважає, що в нього не виникло право власності на обєкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. Колгоспна, буд. № 17, у звязку з чим позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 182, 210 ЦК України, ст. 3, 16, 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу паспортної та міграційної служби м. Лисичанська про виселення з квартири та виписку, відмовити за необґрунтованістю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА