пр. № 2/759/2155/17
ун. № 759/307/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2014 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши заяву представника позивача Соловйова Т.А. про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Позивачка Соловйова Т.А. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом передання квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на зберігання ТОВ «Дебт Сек'юріті», шляхом надання безперешкодного доступу і встановлення охоронної сигналізації.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов забезпечується накладенням.арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або ін..ших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України). Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви (п. 7 постанови).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В порушення вказаних процесуальних норм та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявник не зазначає, а судом встановлено відсутність об'єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Заява про забезпечення позову вмотивована припущеннями та побоюваннями щодо можливого невиконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, вирішення вимог заяви про забезпечення позову, є фактично є вирішенням спору по суті, що є недопустимим.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача Соловйова Т.А. про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-колект» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: