Справа №442/5519/14-ц
Провадження №2/442/1845/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.

при секретарі Тацишин Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» про визнання майнових прав на обєкт будівництва,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги просить постановити рішення, яким визнати за нею майнові права на обєкт будівництва в частині квартири № 2, загальною площею 67 м.кв., що розташована на першому поверсі за будівельною адресою м. Дрогобич, вул. Стуса-Київська, 27, Львівської області, та стягнути з відповідача в її користь судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.11.2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» був укладений договір № 07 про пайову участь у будівництві житла. Предметом будівництва було будівництво 2-х кімнатної квартири на першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Стуса-Київська у м. Дрогобичі загальною площею 64,0 кв. м., ціною за 1 кв. м. - 4000,00 грн. терміном здачі листопад 2009 р. Згідно пункту 2.1 вказаного договору розмір долі, яку вона повинна була внести становить 256000,00 грн. (двісті пятдесят шість тисяч гривень). Зобов'язання по даному договору нею виконано у повному обсязі, однак відповідач вчасно не виконав умов договору, в термін не здав в експлуатацію житлове приміщення. В порушення вимог Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» відповідач не уклав з нею договору відступлення майнових прав на обєкт інвестування та не передав жодних прав на квартиру, вона не має доступу до неї незважаючи на те, що сплатила грошові кошти. У звязку з невиконанням умов договору порушуються її права як добросовісного інвестора, вона вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи договір, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала уточненні позовні вимоги просила суд задоволити позов з підстав, які викладенні нею у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог. Додатково повідомила, що нею повністю виконано умови укладеного з відповідачем договору, всі грошові кошти за спірну квартири проплачені. Так як під час розгляду даної справи їй стало відомо, що площа спірної квартири збільшилась з 64 кв.м. до 67 кв.м., а тому нею збільшено позовні вимоги. Заперечила той факт, що відповідач повідомляв її про збільшення розміру площі квартири так як не отримувала жодних письмових про це повідомлень, керівник ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» уникав з нею зустрічей оскільки не виконував умов договору.

Представник відповідача ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог позивача з підстав, які викладені у письмовому запереченні, просив суд відмовити в задоволені позову. Зазначив, що позивачу було відомо про те, що загальна площа спірної квартири збільшилась, вона не виконала п.п. 3.2, 4.1.1., укладеного з нею договору. Станом на 14.08.2014 року позивач ОСОБА_1 заборгувала ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» 13499,82 гривні, а тому не може зареєструвати своє право власності на квартиру.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що даний позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що 22.11.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» був укладений договір № 07 про пайову участь у будівництві житла. Предметом будівництва було будівництво 2-х кімнатної квартири на першому поверсі житлового будинку № 1 по вул. Стуса-Київська у м. Дрогобичі загальною площею 64,0 кв. м., ціною за 1 кв. м. - 4000,00 грн. терміном здачі листопад 2009 р. Згідно пункту 2.1 вказаного договору розмір долі, яку повинна була внести позивач ОСОБА_1 становить 256000,00 грн. (двісті пятдесят шість тисяч гривень).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за вказаним договором виконала належним чином, здійснила оплату обумовленої в договорі ціни спірної квартири, що стверджується копіями квитанцій. Даного факту про сплату 256000,00 грн. (двісті пятдесят шість тисяч гривень) не заперечив представник відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що в обумовлений договором термін листопад місяць 2009 року відповідач ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» не передав закінчену будівництвом нерухомість в якій виконано роботи згідно Додатку № 1 до укладеного договору, і даного факту жодним чином не заперечив представник відповідача.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним з правових наслідків порушення зобов'язання є припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Проте, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзаци другий та третій частини другої статті 331 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкта в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (абзац перший частини третьої статті 331 ЦК України).

Таким чином, квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації замовнику належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи та проти цього не заперечили сторониАДРЕСА_1, що розташована на першому поверсі за будівельною адресою м. Дрогобич, вул. Стуса-Київська, 27, Львівської області здана в експлуатацію.

Згідно технічного паспорта на квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, який виданий КП Львівської обласної ради Дрогобицьке МБТІ та ЕО, площа квартири № 2, в м. Дрогобич, по вул. Стуса-Київська, 27, Львівської області 27, становить 67. кв.м., та в установленому законом порядку зареєстрована.

Що стосується тверджень представника відповідача про те, що на виконання п. 3.7 укладеного договору з позивачем повідомляв останню про уточнену площу квартири, яка складає 67 кв.м. то суд вважає, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки представником відповідача в свою чергу не наведено та не представлено жодних аргументованих доказів (рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення), які б свідчили, що ОСОБА_1 отримувала листи повідомлення про збільшення площі спірної квартири та наявність у неї заборгованості перед відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що діями відповідача порушено права та інтереси позивача, оскільки не належним чином виконуються умови договору від 22.11.2007 року, враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України (межі заявлених вимог позивача), і тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати, зокрема, по оплаті судового збору в сумі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на обєкт будівництва в частині квартири № 2, загальною площею 67 м.кв., що розташована на першому поверсі за будівельною адресою м. Дрогобич, вул. Стуса-Київська, 27, Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 «Дрогобичспецбуд» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Р.Г.Коваль