Справа № 541/2347/14-ц
Провадження №2/541/1044/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2014 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В..,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радивонівське» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих умисним знищенням посіву та самовільним захопленням земельних ділянок, третя особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ТОВ «Радивонівське» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача збитків у сумі 68103,00 грн., завданих внаслідок знищення посіву кукурудзи. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 6 червня 2014 року працівниками ТОВ «Радивонівське» на полі біля с.Остапівка Миргородського району Полтавської області було виявлено знищення двох ділянок кукурудзи, замість яких наявне сходження соняшника. Про знищення посіву комісією у складі працівників ТОВ «Радивонівське» та землевпорядника Остапівської сільської ради було складено акт від 06.06.2014р., після чого позивач звернувся до прокуратури Миргородського району із зверненням про проведення перевірки за даним фактом протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності. В даному зверненні було зазначено, що знищення посіву було здійснено ОСОБА_1, оскільки з його сторони неодноразово лунали погрози про вчинення відповідних дій з тих підстав, що ці ділянки належать його родичеві ОСОБА_2 і він може розпоряджатися ними на свій розсуд, але дані ділянки перебувають в оренді ТОВ «Радивонівське» відповідно до договорів оренди від 6 травня 2008 року. Прокуратурою це звернення було направлене для розгляду до ОСОБА_3 УМВС України в Полтавській області від якого 16.07.2014 року на адресу позивача надійшов лист, в якому повідомлялось про те, що чітко кваліфікувати зазначене діяння за Кримінальним кодексом України неможливо, а матеріали перевірки списано у справу ОСОБА_3 Позивачем було складено розрахунок збитків, завданих умисним знищенням посіву кукурудзи в с.Остапівка, виходячи з середньої урожайності кукурудзи за 2 попередні роки (2012, 2013) та середньої ціни реалізації кукурудзи станом на 06.06.2014 року, що становлять 68103 грн., які він просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього відшкодування сплати судового збору.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_2 (а.с.23).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності (а.с.22) позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що відповідач, вимагаючи повернення ОСОБА_2 земельних ділянок, неодноразово погрожував переорати ці земельні ділянки та посіяти там те, що вважатиме за потрібне. Зазначав, що крім відповідача більше ніхто не міг би вчинити знищення посівів.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно у нього є спір з позивачем з приводу земельних ділянок, які позивач орендує у його родича ОСОБА_2, оскільки останній йому повідомив, що його підписи у договорах оренди підроблено. Але з цього приводу вони звернулись до правоохоронних органів і ніяких неправомірних дій не допускали. Він не знищував посівів відповідача і відповідачем не надано жодних доказів його вини, а всі його звинувачення ґрунтуються на припущеннях. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснив, що дійсно має у власності дві земельні ділянки площею 3,62 га та 3,60 га, які в даний час перебувають в оренді у ТОВ «Радивонівське», але він вважає ці договори оренди недійсними, оскільки він не погоджувався зі строком оренди на 10 років і не підписував таких договорів, а його підписи у зазначених договорах підроблені, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів. ОСОБА_1 він доручив представляти його інтереси у відносинах з ТОВ «Радивонівське» з цього приводу, але ніяких доручень щодо обробітку цих земельних ділянок не давав. Також повідомив, що межі його земельних ділянок не визначені в натурі, тому він знає лише поле, на якому вони знаходяться, а конкретне розташування на місцевості йому та ОСОБА_1 не відоме. Про знищення посівів він ніякої інформації не має, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно акту обстеження земельних ділянок ТОВ «Радивонівське» та встановлення факту знищення посіву кукурудзи та самовільного захоплення земельних ділянок, складеного 06.06.2014р. в с.Остапівка комісією у складі заступника директора ТОВ «Радивонівське» ОСОБА_5, юриста ТОВ «Радивонівське» ОСОБА_4, землевпорядника ТОВ «Радивонівське» ОСОБА_6 та землевпорядника Остапівської сільської ради ОСОБА_7, 06.06.2014р. при обстеженні посіву кукурудзи на полі в с.Остапівка Миргородського району Полтавської області встановлено факт умисного знищення посіву кукурудзи на орендованих земельних ділянках ТОВ «Радивонівське» площею 7,3 га шляхом передискування. Також виявлено факти самовільного захоплення відповідних земельних ділянок, оскільки на них проведено посів соняшнику не працівниками ТОВ «Радивонівське» (а.с.4). З цього приводу ТОВ «Радивонівське» звернулось до прокуратури Миргородського району Полтавської області із зверненням про проведення перевірки за даним фактом та прийняття мір по притягненню винних осіб до відповідальності (а.с.5), яке ОСОБА_3 міжрайонним прокурором було направлено до ОСОБА_3 УМВС України в Полтавській області для розгляду та вирішення в порядку ст.214 КПК України (а.с.6). Від ОСОБА_3 УМВС України в Полтавській області 16.07.2014 року на адресу позивача надійшов лист, в якому повідомлялось про те, що чітко кваліфікувати зазначене діяння за Кримінальним кодексом України неможливо, а матеріали перевірки списано у справу ОСОБА_3 (а.с.7). Згідно розрахунку від 07.06.2014 року збитки за самовільне знищення кукурудзи в с.Остапівка на орендованих земельних ділянках ТОВ «Радивонівське» становлять 68103 грн. (а.с.12).

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної, або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що зі сторони відповідача неодноразово лунали погрози з прямим умислом на вчинення відповідних дій з тих мотивів, що ці ділянки належать його родичеві третій особі ОСОБА_2, і він може розпоряджатися ними на свій розсуд. На підтвердження цих обставин позивачем надано копії договорів оренди землі від 6 травня 2008 року, укладених між ТОВ «Радивонівське» і ОСОБА_2, згідно яких останнім передано в оренду позивачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,62 га і 3,60 га на території Остапівської сільської ради (а.с.8-9, 10-11). Суд не вважає ці договори належними доказами вини відповідача у пошкодженні посівів відповідача, або наявності у нього підстав для вчинення таких дій, оскільки з них не вбачається, що пошкодження посівів сталося саме на ділянках, які належать ОСОБА_2 В акті обстеження від 06.06.2014р. також про це не зазначено, а зазначена у ньому площа знищених посівів не співпадає із загальною площею цих земельних ділянок. Інших доказів знищення відповідачем посівів кукурудзи та самовільного захоплення ним земельних ділянок позивачем відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано, клопотання про витребування таких доказів ним не заявлялись.

Таким чином, суд приходить до висновку що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог до відповідача. Тому, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового розгляду справ, суд вважає твердження позивача про завдання йому збитків відповідачем безпідставними, що тягне за собою відмову в позові до ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1166 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Радивонівське» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих умисним знищенням посіву та самовільним захопленням земельних ділянок відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8