Справа № 202/5830/14-ц
№ 2/0202/4283/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Кубишкіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про виділ земельної ділянки та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, в якій просила суд виділити ОСОБА_1 в натурі ідеальну частку із спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_1, площею 87,9 кв.м. та визнати право власності на окремо виділене майно по АДРЕСА_1; виділити по плану земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1,, загальною площею 238 кв.м.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2009 року вона набула право власності на 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1. 11.07.2014 року нею був укладений договір про надання послуг з технічної інвентаризації з виготовленням технічного паспорту об'єкта нерухомого майна. Наголошує, що виділення у натурі частини земельної ділянки є можливими, будь-які нормативні заборони для виділення в натурі відсутні, тому позивач має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у спільній частковій власності шляхом виділення в натурі цієї частки із спільного майна.

В судові засідання з'являвся представник позивача, підтвердив викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також з'являвся, заперечував щодо задоволення позовних вимог, наголошуючи на їх передчасність та необґрунтованість.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2009 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1

Право власності на зазначену 1/3 частину будинку зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22479725 від 14.04.2009 року. Виготовлено технічний паспорт на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1

Згідно з інформацією, наданою Дніпропетровською філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» станом на 20.10.2008 року земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в Державному земельному кадастрі міста Дніпропетровська ні за ким не зареєстрована.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Частиною 4, 5 ст. 89 ЗК України визначено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено з пояснень представників сторін, позивач із заявою з необхідними документами в установленому законом порядку не зверталась до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів про надання у користування чи передачу у власність земельної ділянки площею 238 кв.м.

Позивачем не були залучені до участі у справі інші співвласники, позивач доказів на підтвердження своїх вимог суду не надав, будь-яких клопотань про витребування доказів чи їх забезпечення не заявляв, не зазначив в чому полягає порушення його прав відповідачем.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 15 ЦК України захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи.

За таких обставин заявлені позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими, відтак у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради про виділ земельної ділянки та визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда