Справа № 1802/1152/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Комлєва В. С.

при секретарі: Лігерко Т. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, мотивуючи слідуючим:

Він, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 09 травня 2011 року в місті Красний Луч Луганської області, з якою він проживав постійно за однією адресою до 15 квітня 2011 року. З 2009 року стан здоров»я матері значно погіршився і вона постійно потребувала сторонньої допомоги в організації свого життя, часто перебувала на лікуванні у медичних закладах. 02 квітня 2011 року в зв»язку із погіршенням самопочуття потрапила до Буринської центральної районної лікарні, де лікувалася до 15.04.2011 року. Під час лікування до неї прибув інший син ОСОБА_2 відповідач по справі, який ніколи не опікувався матір»ю, не цікавився її життям, і користуючись тим, що із-за хворобливого стану вона не могла адекватно сприймати дійсність, посадив її у свій, не пристосований для перевезення хворої людини автомобіль і відвіз на значну відстань до місця свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, де вона незабаром і померла. Поскільки відповідач на протязі життя свідомо ухилявся від виконання синівського обов»язку по догляду за матір»ю та надання необхідної в таких випадках допомоги по її догляду та лікуванню, з метою отримання спадщини вжив неправомірні дії, які фактично прискорили смерть спадкодавця, просить усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті 09.05.2011 року матері ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і пояснив, що в силу хворобливого стану здоров»я спадкодавець ОСОБА_3, яка померла 09.05.2011 року, потребувала матеріальної та моральної допомоги та стороннього догляду, які їй постійно надавала сім»я позивача ОСОБА_1 Відповідач, маючи обов»язок, як син, і змогу надавати таку допомогу постійно ухилявся від її надання не цікавився матір».ю і не провідував її, не забезпечував ні матеріально, ні морально, знаючи, що вона отримує мінімальний розмір пенсії. У квітні 2011 року, дізнавшись, що мати в лікарні, прибув у місто Буринь і після її виписки з лікарні посадив у непристосований автомобіль і силоміць відвіз за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, де вона невдовзі і померла. Вказані протиправні дії ОСОБА_2 прискорили смерть ОСОБА_3 і погіршили відносини між братами сторонами по справі. Просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування, застосувавши ст.1224 ч.5 ЦК України. В частині визнання права власності на спадкове майно позов просить залишити без розгляду, зазначивши, що вказане питання буде вирішено через органи нотаріату.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, просить справу розглянути у його відсутність, позов не визнає.

Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 09 травня 2011 року в місті Красний Луч Луганської області померла ОСОБА_3, місцем проживання якої було місто Буринь Сумської області вулиця Поліська, 20. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із частини житлового будинку з надвірними спорудами за номером двадцятим по вулиці Поліська в місті Буринь Сумської області і спадкоємцями першої черги спорідненості на нього, які на день розгляду справи по суті прийняли спадщину, є - син ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 сторони по справі. Вищезазначене підтверджується показами сторін, копією св-ва про смерть ОСОБА_3, копією св-ва про право власності, посвідченого Буринською держнотконторою 22.12.2004 року за р.№1919 та копією св-ва про право на спадщину, посвідченого Буринською держнотконторою 22.12.2004 за р.№1916, зареєстрованими в КП «Буринське БТІ» 18.01.2005 року в книзі 22 під номером запису 3900, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27683701 від 02.08.2011 року, копіями заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини у спадковій справі 51515323.

ОСОБА_1 у своїх вимогах зазначає, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцю матері ОСОБА_3, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебувала у безпорадному стані, хоча зобов»язаний і мав можливість її надавати. По вказаній позиції позивачем надані та судом здобуті докази:

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що сім»ю ОСОБА_3 знає давно. Останні приблизно два роки ОСОБА_3 дуже хворіла, часто лікувалася у медичних закладах, і в зв»язку з цим потребувала стороннього догляду та допомоги, яку їй надавали син ОСОБА_5 та його дружина. Дохід сім»ї був невеликий і тому вони потребували матеріальної допомоги. ОСОБА_2 інший син спадкодавця ніякої домоги не надавав, матір не провідував і, вона думає навіть не цікавився нею, а, дізнавшись, що мама дуже хвора на початку квітня приїхав у Буринь, відсторонив від догляду за ОСОБА_3 дружину позивача, а після виписки з лікарні - забрав матір до себе додому в Луганську область, де вона невдовзі й померла. Вважає, що переїзд на значну відстань у непристосованому автомобілі погіршив і без того тяжкий стан здоров»я здоров»я матері.

Свідок ОСОБА_6 показав, що знає про те, що покійна ОСОБА_3 останній час дуже часто хворіла і догляд за нею здійснювали позивач та його дружина. Відповідач приїхав, коли ОСОБА_3 була в лікарні і після виписки забрав її до себе, де вона і померла.

Свідок ОСОБА_7 показала, що догляд за сусідкою ОСОБА_3 останні декілька років перед її смертю здійснював син ОСОБА_5 та його сім»я. У сім»ї двоє маленьких діток, була хвора ОСОБА_3 і тому у сім»ї було скрутне матеріальне становище. До них приїздив інший син померлої ОСОБА_7, лише один раз приїздив ще один син ОСОБА_2 - відповідач по справі. Він же і забрав матір до себе в Луганську область після виписки з лікарні в квітні 2011 року. Вона та інші сусіди приходили провідати ОСОБА_3 перед від»їздом і вона говорила, що їхати не хоче. ОСОБА_8 все ж таки забрав матір, де вона і померла. Після виписки з лікарні бабуся була слаба і її, напевне, не можна було везти так далеко.

Свідок ОСОБА_9 показала, що являється тещею позивача і проживає недалеко від будинку ОСОБА_3 і знає, що необхідний для хворої людини догляд за покійною ОСОБА_3 здійснювала її донька та зять ОСОБА_1. Інший син ОСОБА_10 відповідач по справі - ніякої допомоги не надавав, був у матері лише один раз, а також тоді, коли після виписки ОСОБА_11 з лікарні забрав її до себе в Луганську область. Він був біля матері в лікарні і вивіз її з Бурині рано вранці, майже вночі, що рівнозначно викраденню.

Свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_2, як син, допомоги по догляду за матір»ю її свекрухою - не надавав ніколи, а в квітні 2011 року, дізнавшись, що мати в тяжкому стані, приїхав з дружиною, вигнав її з двома малолітніми дітьми з будинку,настійно вимагав віддати йому документа на нерухомість, доглядав за матір»ю в лікарні і після виписки забрав до себе додому в Луганську область. При цьому з підсобного господарства забрав усю живність кролів, курей, яких по дорозі викинув, бо вони, не витримавши далекої дороги повимирали. Із будинку забрав те, що зміг вивезти, не цікавлячись хто придбава ці речі. Вона особисто ніколи не відмовлялась від надання допомоги свекрусі, доглядала її та допомагала в усьому, поскільки остання була інвалідом ІІ групи, потребувала постійної допомоги та догляду. В той час, як свекруха хворіла у них було скрутне матеріальне становище вона не працювала, бо у них двоє маленьких діток, мінімальний розмір пенсії у ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_1 перебивався періодичними заробітками. ОСОБА_13 з Києва - Олексій - надавав їм допомогу, а ОСОБА_2 ніколи не цікавився умовами проживання матері та станом її здоров»я.

Свідок ОСОБА_14 показала, що у неї, як дільничного лікаря на обліку перебувала ОСОБА_3 по хворобах серця та гіпертонії. В зв»язку з цими захворюваннями вона була визнана інвалідом ІІ групи, періодично лікувалася, постійно приймала медикаментозні препарати і їй не бажані були фізизичні навантаження та переїзди на значні відстані. Знає, що вона проживала із сім»єю меньшого сина і вони опікувалися нею постійно.

Свідок ОСОБА_15 показала, що у квітні 2011 року у терапевтичному відділенні проходила курс лікування ОСОБА_3 з приводу гострого порушення мозкового кровообігу. Догляд у відділенні здійснював її старший син і він же говорив, що хоче забирати матір до себе. Вела хвору лікар ОСОБА_16, яка готувала хвору на виписку та надавала необхідні рекомендації

Свідок ОСОБА_17 показав, що не знає чи надавали інші діти ОСОБА_3, крім Володі, якусь допомогу матері в останні років три, як вона постійно хворіла. Про від»їзд ОСОБА_11 до сина в Луганську область дізнався після того, як вона поїхала. Намір про від»їзд із дому вона ніколи не виказувала.

Свідок ОСОБА_18 показав, що про відносини між синами ОСОБА_3 нічого не знає, вона весь час жила з найменьшим ОСОБА_13, а коли той був на роботі відповідач приїхав і забрав матір до себе, де вона і померла.

Свідок ОСОБА_19 показала, що як сусідка часто спілкувалася із покійною ОСОБА_3, яка останній час дуже хворіла і приймала догляд та забезпечення всім необхідним від сім»ї сина ОСОБА_5, з якими проживала. Покійна про наміри про переїзд на проживання до сина ОСОБА_10 ніколи не говорила. Як трапилося, що вона згодилася туди їхати пояснити не може.

Свідок ОСОБА_16 показала, що в квітні 2011 року призначала лікування ОСОБА_3, яка потрапила у терапевтичне відділення з інсультом, інфарктом головного мозку. Виписана 15.04.2011 року з покращанням та стабілізацією стану здоров»я. Син, який доглядав за нею, повідомив, що буде забирати матір до себе в Луганську область і вона підготувала необхідні при виписці документи. ОСОБА_3 була транспортабельна, але як вплинув переїзд у Луганську область тобто на значну відстань - на її стан здоров»я сказати не може.

Свідок ОСОБА_20 показала, що бачила востаннє тітку ОСОБА_3 в квітні 2011 року і вона мала погане самопочуття і вважає, що її неможливо було перевозити на значну відстань від дому, тобто в Луганську область.

Із довідки депутата Буринської міської ОСОБА_20 ОСОБА_21 видно, що ОСОБА_2 у будинку по вул.Поліська,20 міста Буринь ніколи не був прописаний (зареєстрований), фактично не проживав та ніякої участі у веденні домашнього господарства та утриманні будинку не приймав.

Із довідки комунальної установи «Міська лікарня «Ізвестій» видно, що ОСОБА_3 в період з 14.04.2011 року по 09.05.2011 року за допомогою не зверталась.

Із висновків комісійної судово-медичної експертизи №40/2013 видно, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв»язку з наявними у неї хворобами потребувала сторонньої побутової допомоги і на момент виписки з Буринської ЦРЛ 15.04.2011 року їй було протипоказане транспортування на значну відстань.

Вищевказані докази не суперечать один одному, взаємоузгоджені між собою, свідки не зацікавлені в результатах справи, тому суд визнає їх достовірними.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України у сукупності із роз'ясненням, що міститься у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", задоволення вимог щодо позбавлення права на спадкування можливе лише за умови доведеності фактів:

перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво;

ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги;

потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Безпорадним слід розуміти стан, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

В судовому засіданні із доказів, які зазначені вище та визнані судом достовірними, встановлено, що ОСОБА_3 народилася в 1937 році - тобто в 2009 2011 роках, суд вважає мала похилий вік; вона мала ряд захворювань і це потягло встановлення їй ІІ групи інвалідності і вона постійно потребувала догляду та піклування. Вищезазначене дає суду підстави зробити висновок про те, що останні два три роки життя спадкодавець ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані. Догляд, піклування та забезпечення всім необхідним вона отримувала від сина ОСОБА_5, його дружини. Сім»я мала скрутне матеріальне становище: ОСОБА_3 отримувала пенсію невеликого розміру, який, за словами ОСОБА_12 - не покривав витрат на лікування, син ОСОБА_1 мав періодичний заробіток, його дружина не працювала, так як здійснювала догляд за ОСОБА_3С і двома малолітніми дітьми. Частково допомогу вони отримували від іншого сина спадкодавця ОСОБА_7. Відповідач по справі ОСОБА_2, будучи сином спадкодавця ОСОБА_3 і тому відповідно до ст.202 ч.1 Сімейного кодексу України зобов»язаним надавати необхідну допомогу непрацездатній матері, яка її потребувала взагалі нею не цікавився, не підтримував ні матеріально ні морально, що встановлено із показів свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20 в судовому засіданні.

Суд погоджується із доводами сторони позивача в тому, що приїзд ОСОБА_2 у квітні 2011 року в місто Буринь та догляд за матір»ю перед її смертю викликаний не бажанням виконати синівський обов»язок по догляду за матірю та забезпеченням її всім необхідним, а намаганням отримати майно та спадщину, виходячи із слідуючого:

Дізнавшись, що стан здоров»я матері значно погіршився, він прибув за місцем проживання останньої, вигнав з будинку ОСОБА_12 з двома малолітніми дітьми, вимагав документи на домоволодіння, а після виписки матері з лікарні, посадивши її у непристосований для перевезення хворої людини, якій згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №40/2013 було протипоказане транспортування на значну відстань, автомобіль і привіз до місця свого проживання в іншу область.Виїзд із міста Буринь здійснено у нічну пору доби і при виїзді ним було забрано всіх тварин та птахів з підсобного господарства, які до його приїзду утримувала ОСОБА_12В.а також речі домашнього вжитку, незалежно від того кому вони належали. При вирішенні цього питання суд звертає увагу також на те, що при дачі пояснень по суті позову у Краснолуцькому міському суді Луганської області 23.10.2012 року відповідач ОСОБА_2 акцентував увагу не на тому в якому стані він привіз матір за місцем свого проживання, чи потребувала вона допомоги і чи така допомога надавалась, а також надати докази у підтвердження своєї позиції про невизнання позову, а на тому, що позивачем зазначена занижена сума позову, яка його не задовільняє і він вимагає незалежної експертизи та оцінки майна.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_2 має проблеми зі станом здоров»я, але цей факт не звільняв його від обов»язку надавати підтримку та допомогу матері.

Таким чином суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню, відповідач усуненню від права на спадкування після смерті 09.05.2011 року матері ОСОБА_3, оскільки за її життя він ухилявся від надання їй допомоги, яка через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво була у безпорадному стані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60 ЦПК України, ст. ст.1224, 1225, 1261, 1266 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 09 травня 2011 року в місті Красний Луч Луганської області і місцем проживання якої було місто Буринь Сумської області вулиця Поліська,20.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Буринський районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення.

Головуючий