Справа № 484/1958/14-ц
Провадження № 2/484/1676/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року

Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області

в складі: головуючого судді - Мельничук
О.В.

при секретарі - Голубковій
Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Первомайську
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 року позивач звернувся з позовом
про стягнення з відповідача боргу у
сумі 34939,97 грн.

Підставою для позову стало те, що 25.02.2013
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики згідно якого перший
передав, а другий отримав 3000 доларів
США, які зобов'язався повернути
протягом 6 місяців, а так як свої
зобов'язання відповідач не виконав не
дивлячись на неодноразові звернення
позивача, то той просить стягнути борг
в сумі 34939,97 грн. (еквівалент доларам США
станом на 13.05.2014 р.) в повному обсязі та
витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримав та
просив його задовольнити, при цьому
просив не брати до уваги заперечення
відповідача та його представника які
ґрунтувались на екземплярі розписки
ОСОБА_2, яка знаходиться у нього, так як
вона написана самим відповідачем
невідомо коли та не відомо за яких
обставин, так як в судовому засіданні
відповідач та його представник дали
різні пояснення обставин написання
розписки тої, яка зберігається у
відповідача.

В судовому засіданні відповідач та
його представник ОСОБА_4 позов не
визнали та в його задоволенні просили
відмовити, мотивуючи тим, що хоча
дійсно відповідач 25.02.2013 року позичив у
позивача 3000 доларів США, але він їх
повернув на підтвердження чого позивач
передав йому оригінал боргової
розписки, яку вони надали на огляд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачає,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з цього, суд знаходить, що в
судовому засіданні доведено те, що
ОСОБА_2 взяв борг у ОСОБА_1 3000 доларів
США (еквівалент 34939,97 грн.) строком на 6
місяців і таким чином зобов'язався
повернути вказані кошти до 25.08.2013 року.
Вказані зобов'язання свідчать про
укладення сторонами договору займу,
який було оформлено за домовленістю
сторін, в простій письмовій формі,
шляхом видачі відповідачем розписки (
а.с.17). Форма обрана сторонами для
укладення даного договору, відповідає
вимогам ст.ст. 207, 208, 1047 ЦК України і є
належним підтвердженням наявності
відповідних договірних відносин між
сторонами та передачі грошей,
відповідно до вимог ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1ЦПК
України.

Згідно з загальними умовами виконання
зобов'язань, встановлених нормами ст.
526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Правовими нормами ст. 1049 ЦК України
також передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій саме сумі,
або речі, визначеними родовими
ознаками, у такій самій кількості, того
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Між тим, в порушення наведених норм
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав належним чином, оскільки
суму займу не повернув позивачу в
зазначений в договорі строк.

За таких обставин, грошові кошти,
отримані відповідачем в наслідок
виконання зобов'язань позивачем, за
договором займу, в зв'язку із сплином
строку їх повернення безпідставно
утримуються ОСОБА_2 і відповідно до
положень ст. 1212 ч.3 п.3 ЦК України,
підлягають поверненню ОСОБА_1, а тому
на його користь з відповідача
необхідно стягнути 3000 доларів США
(еквівалент 34939,97 грн.), задовольнивши
позовні вимоги повністю.

Суд не приймає доводи відповідача та
його представника, так як останній
пояснив в судовому засіданні, що друга
розписка була написана відповідачем в
той же день, майже зразу ж за першою,
тоді як в наступному судовому
засіданні, сам ОСОБА_2 пояснив, що друга
розписка ним була написана через
деякий час після першої, але точно
сказати чи це було через місяць чи
кілька, він сказати не може, а так як
вказані особи зацікавлені в результаті
розгляду справи, та на розписці, яка
зберігається у ОСОБА_2 та написана ним
же, відсутні будь-які помітки позивача.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь позивача сплачений ним судовий
збір в сумі 349,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 294-296 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
34939,97 грн. в рахунок погашення боргу за
договором позики від 25.02.2013 року та 349,40
грн. сплаченого судового збору, а
всього 35289,37грн.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: