Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5618/14 Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Запоріжжя-Агро» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року по справі за позовом Дочірнього підприємства «Запоріжжя-Агро» до ОСОБА_3, реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Юні», Управління Держемагенства у Бердянському районі Запорізької області, про визнання недійсними додаткової угоди до договору та договору,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ДП «Запоріжжя-Агро» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи було уточнено.

В обґрунтування позову ДП «Запоріжжя-Агро» зазначало, що 04.01.2007 року між ДП "Ілліч-Агро Запоріжжя" та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки за № НОМЕР_1, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, який зареєстрований відділом Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області 26.04.2009 року.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 передав належну йому земельну ділянку площею 5,2098 га в строкове платне користування позивачу на умовах і в порядку, передбаченому договором. Договір укладено строком на 15 років, починаючи з дати його державної реєстрації, тобто до 26.04.2024 року.

У квітні 2013 року до підприємства звернулося ТОВ "Агро-Юні" з листом від 17.04.2013 року про виділення 60 земельних ділянок (паїв), які належать власникам (пайовикам) та з якими нібито ТОВ «Агро-Юні» укладені і зареєстровані договори оренди земельних ділянок.

Позивачем було з'ясовано, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні» було укладено договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, яку було передано в користування позивачу за договором оренди.

Крім того, згідно відповіді Управління Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області стало відомо, що нібито 09.09.2011 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду про розірвання договору оренди та вказана угода зареєстрована в Управлінні Держземагентства у Бердянському районі Запорізької області.

Позивач зазначав, що від ОСОБА_3 не надходило заяви про відмову від договору оренди або заяви про розірвання договору оренди, а додаткова угода про розірвання договору оренди від 04.01.2007 року не укладалась та уповноваженою особою позивача не підписувалась.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив:

1. визнати недійсною додаткову угоду від 09.09.2011 року р.н. 02904, укладену між ДП «Ілліч-Агро Запоріжжя» та ОСОБА_3 про розірвання договору від 04.01.2007 року № НОМЕР_1;

2. скасувати державну реєстрацію угоди від 09.09.2011 року р.н. 02904 земельної ділянки за кадастровим номером :04:010:0051, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, укладену між ДП «Ілліч-Агро Запоріжжя» та ОСОБА_3 про розірвання договору від 04.01.2007 року № НОМЕР_1 та зареєстровану у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області;

3. визнати недійсним договір оренди від 21.10.2011 року земельної ділянки площею 5,2098 га за кадастровим номером :04:010:0051, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні» та зареєстрований у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області від 18.12.2012р. р.н. 03083;

4. скасувати державну реєстрацію договору оренди від 21.10.2011 року земельної ділянки площею 5,2098 га за кадастровим номером :04:010:0051, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Юні» та зареєстрований у відділі Держкомзему у Бердянському районі Запорізької області від 18.12.2012р. р.н. 03083;

5. стягнути з відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною додаткову угоду від 09.09.2011 року реєстраційний номер 02904, між ДП «Ілліч - Агро Запоріжжя» та ОСОБА_3 про розірвання договору від 04.01.2007 року № НОМЕР_1.

Скасовано державну реєстрацію угоди від 09.09.2011 року реєстраційний номер 02904 земельної ділянки за кадастровим номером :04:010:0051, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, між ДП «Ілліч - Агро Запоріжжя» та ОСОБА_3 про розірвання договору від 04.01.2007 року № НОМЕР_1 та зареєстровану у відділі Держкомзему Бердянського району Запорізької області.

Визнано недійсним договір оренди від 21.10.2011 року земельної ділянки площею 5,2098 га кадастровий номер :04:010:0051, яка розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро - Юні» та зареєстрований у відділі Держкомзему у Бердянському районі від 18.12.2010 року реєстраційний номер 03083 та скасовано його державну реєстрацію.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у стягненні судових витрат, ДП «Запоріжжя-Агро» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ДП «Запоріжжя-Агро» судові витрати в розмірі 2 847,80 грн., які складаються з судового збору в загальному розмірі 716,60 грн. та витрат, пов'язані з проведенням судової експертизи, - 2131,20 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, в сумі 121,80 грн.

Сторони, їх представники, представники третіх осіб до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників, представників третьої особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги ДП «Запоріжжя-Агро» рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні судових витрат, а тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Відмовляючи у стягненні судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що «зважає на той факт, що позивачем не доведено, що його право на оренду земельної ділянки порушено саме відповідачами - ОСОБА_3 і реєстраційною службою Бердянського МРУЮ. У даному випадку суд вважає, що мова йдеться лише про відновлення порушеного права, і відповідачами вказано осіб, причетність яких до підробки підпису посадової особи позивача не доведена, а відтак, суд вважає, що вони не повинні відшкодовувати судові витрати по справі, тому у цій частині позову необхідно відмовити».

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред'явити позов. Якщо позивач помилиться і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд відмовляє у позові.

Судом було задоволено позовні вимоги, пред'явлені до ОСОБА_3 та реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції, тим самим було встановлено, що саме вказані відповідачі порушили права ДП «Запоріжжя-Агро».

Як зазначалося вище, колегія суддів не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Задовольнивши позовні вимоги та одночасно зазначивши в оскарженому рішенні, що позивачем не доведено, що його право порушено саме відповідачами, суд дійшов суперечливих висновків.

За положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 35 постанови № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Рішення суду оскаржується в частині відмови у стягненні судових витрат на загальну суму 2 847,80 грн., з яких: судовий збір - 716,60 грн., витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, - 2131,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судові витрати:

- судовий збір при поданні позовної заяви в сумі 114,70 грн. (а.с. 1);

- судовий збір при поданні заяви про забезпечення доказів в сумі 114,70 грн. (а.с. 35);

- судовий збір на виконання вимог ухвали судді від 03.07.2014р. в сумі 487,20 грн. (а.с. 125, 128);

- витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, - 2 131,20 грн. (а.с. 164).

Проте, оскаржуваним рішенням вирішено питання лише про судові витрати в розмірі 2 245,90 грн., а саме, судовий збір в сумі 114,70 грн. за подання позовної заяви та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, - 2 131,20 грн.

Тобто, судом питання про судові витрати в решті суми витрат, а саме - 601 грн. 90 коп., не вирішено.

У зв'язку з чим, ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року апеляційну скаргу ДП «Запоріжжя-Агро» в частині питання про судові витрати на загальну суму 601 грн. 90 коп. повернуто апелянту. Роз'яснено ДП «Запоріжжя-Агро», що воно має право відповідно до ст. 220 ЦПК України подати до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про судові витрати в сумі 601 грн. 90 коп.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні решти суми судових витрат в розмірі 2 245 грн. 90 коп. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати в сумі 2 245 грн. 90 коп.

Разом з тим, вимоги щодо стягнення на користь ДП «Запоріжжя-Агро» судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, в сумі 121 грн. 80 коп. не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов'язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Тому, суддею-доповідачем постановлена ухвала про повернення ДП «Запоріжжя-Агро» судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Запоріжжя-Агро» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2014 року по цій справі в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Дочірнього підприємства «Запоріжжя-Агро» судові витрати в сумі 2 245 (дві тисячі двісті сорок п'ять) грн. 90 коп.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: