У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 126-07-Ил/09, згідно з яким позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 155 590,00 доларів США, зі сплатою 13,3 процентів річних. Кредит позичальник зобов'язався повернути до 16 вересня 2022 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язань між сторонами кредитного договору 17 вересня 2007 року укладено іпотечний договір, згідно з яким позичальником в іпотеку передано належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Проте, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв'язку із чим банк, використовуючи своє право дострокової вимоги виконання зобов'язання у сумі 7 228 217,75 грн, що визначена станом на 08 вересня 2013 року, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

При цьому вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2009 року в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за останньою визнано право власності на Ѕ частину квартири, що є предметом іпотеки. На думку позивача, така зміна правового статусу частини квартири не перешкоджає реалізації предмета іпотеки в цілому в силу вимог Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року у сумі 7 228 217, 75 грн, з яких: 94 175,35 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 752 743,57 грн - сума строкової заборгованості; 57 087,44 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 456 299,91 грн - сума простроченої заборгованості; 94,19 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 7 522,93 грн - сума строкової заборгованості по процентам; 130 898,61 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046 272,59 грн - сума простроченої заборгованості по процентам; 4 965 378,75 грн - заборгованість по пені - звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру № 64, яка знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року станом на 08 вересня 2013 року у сумі 3 762 829,00 грн, з яких: 94 175,35 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 752 743,57 грн - сума строкової заборгованості; 57 087,44 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 456 299,91 грн - сума простроченої заборгованості; 94,19 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 7 522,93 гривні - сума строкової заборгованості по процентам; 130 898,61 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046 272,59 грн - сума простроченої заборгованості по процентам; 1 500 000,00 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (що включає в себе заборгованість відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2010 року станом на 13 квітня 2009 року в сумі 1 164 723,48 грн (151262,79 доларів США) основної суми боргу по кредиту, 181 737,02 грн (23602,21 доларів США) заборгованості по процентах за користування коштами, 351 436,28 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту) - звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру № 64, яка знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

На період дії Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» це рішення суду не підлягає зверненню до виконання.

Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушують питання про скасування рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконує покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, відтак, позивач, як іпотекодержатель, відповідно до умов договору та чинного законодавства України має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу обраним способом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив з того, що розмір пені, нарахований за період з 08 вересня 2012 року по 08 вересня 2013 року підлягає зменшенню до розміру 1 148 563,72 грн на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова Г.І. Мостова Т.Л. Ізмайлова