Справа № 314/4985/14-ц
Провадження № 2/314/1380/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галянчук Н.М.,

при секретарі Майдановій Н.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянск цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення боргу, у якому зазначила, що відповідно до договору позики, укладеного 25 травня 2009 року, ОСОБА_2 отримав позику у розмірі 25000 грн., яку зобовязався повернути у строк до 25 травня 2012 року. Проте у встановлений договором строк ОСОБА_2 свої зобовязання за договором позики не виконав. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь основний борг за договором позики у сумі 25000 грн., а також судові витрати.

У судовому засіданні сторони по справі заявили клопотання про визнання мирової угоди, укладеної між ними та підписаної ними, просять провадження по справі закрити.

Згідно з текстом мирової угоди, відповідач ОСОБА_2 визнає факт свого боргу перед ОСОБА_1 за договором позики від 25 травня 2009 року на суму 25000 грн. При цьому відповідач не заперечує повернути борг, однак у звязку з відсутністю грошових коштів готовий в рахунок погашення боргу передати позивачу ? частину житлового будинку № 43 по вул. Новій в с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області, яка належить останньому на праві приватної власності. Позивач ОСОБА_1 не заперечує в рахунок погашення боргу прийняти від ОСОБА_2 належну йому на праві приватної власності ? частину вищевказаного житлового будинку. Сторони просять суд визнати перехід права власності на ? частину житлового будинку № 43 по вул. Новій в с. Павлівське Вільнянського району Запорізької області від ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Суд, дослідивши текст мирової угоди, вважає, що мирова угода не відповідає вимогам закону, а тому не підлягає визнанню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета спору.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх субєктивні права та обовязки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не повязані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

За змістом наданої суду мирової угоди, сторони фактично визнають за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку в рахунок погашення боргу за договором позики.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване.

За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Момент набуття права власності на майно за договором передбачений ст. 334 ЦК України, відповідно до положень якої право власності на нерухоме майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, визнання права власності на нерухоме майно за договором позики суперечить нормам ЦК України та природі договору позики.

Аналізуючи викладене, суд доходить до висновку, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому відсутні правові підстави для визнання мирової угоди.

Крім того, суд звертає увагу, що сторонам нічого не заважає вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього майна, який би відповідав вимогам статей 655, 656, 657 ЦК України та був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди від 01 вересня 2014 року, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Галянчук

18.09.2014