Справа № 415/3940/14-ц
Провадження № 2/415/1665/14
15.12.2014 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
при секретарі Добуграй В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа ОСОБА_3, -
ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач разом з ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1994 року. В вищезазначеній квартирі зареєстрований відповідач з 26.05.1996 року. Відповідач не мешкає в зазначеній квартирі з 2001 року, оскільки виїхав проживати до Російської Федерації. Відповідач до дому не приїздить, його речей в квартирі не має. Позивач сплачує комунальні послуги за відповідача, оскільки відповідач зареєстрований в вищезазначеній квартирі, позивач не має можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг. Тому просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позов просив задовольнити.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживає у квартирі № 64, яка знаходиться у будинку № 135 по проспекту Леніна. З позивачем знайомі з 1979 року, сусіди. Буває у них в гостях. Відповідача з 2008 року не було у батьків. Його дружина поїхала до Ленінграду і він поїхав до родини. Родина у них дружня, позивач та третя особа перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинили.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживає у квартирі № 54, яка знаходиться у будинку № 135 по проспекту Леніна. З позивачем вона знайома, стосунки між ними нормальні, вони сусіди по підїзду. Відповідача знає ще з дитинства, Він постійно мешкав з батьками. Де зараз він мешкає їй не відомо. Вже років з вісім вона його не бачила.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Стаття 41 Конституції закріплює у нормі-гарантії, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 317 ЦК України закріплює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Стаття 319 ЦК України регламентує наступне: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Стаття 321 ЦК України призюмує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.
Згідно з статтею 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Стаття 382 ЦК України дає легальне визначення квартири, тобто квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтвом про право власності на житло від 17.11.1994 року, квартира 63 за адресою м. Лисичанськ, пр. Леніна, буд. 135, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та КрючковійГанні Мусіївні в рівних частинах.
Згідно з довідкою КП «Паспортна служба» № 376 від 21.10.2014 року, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, 09.02,1972 року народження.
Згідно з довідкою КП «ЛЖЕК № 1» № 279 від 22.10.2014 року, затвердженою головою будинкового комітету, ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_3, не проживає з 2008 року. На теперішній час він перебуває за кордоном.
Згідно з довідкою № 467 від 16.12.2014 року, наданою ЛКП «БТІ», за архівними даними ЛКП «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1994 року, виданого згідно з розпорядженням № 2058 від 17.11.1994 р. ВО «Лисичанськвугілля».
Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача у квартирі позивача обмежує її права, так як вона, разом з третьою особою, змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає.
За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає у квартирі 63 за адресою: м. Лисичанськ, пр. Леніна, будинок 135 з 2008 року, тобто понад 1 рік, і судом не встановлено поважність причини відсутності відповідача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 382, ч.1 ст. 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа ОСОБА_3, задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 63, розташованою за адресою: м. Лисичанськ, проспект Леніна, будинок 135.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Харківської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА