АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/504/2014 Голов.1-ї інст.Шабанов А.М.
Категорія 45 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого -судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Підгороднянської міської ради - про визнання незаконним рішення, -

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2013р., яким задоволено первісний позов та відмовлено у її позові. Посилається на неповне з*ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, неврахування її доводів та доказів.

Апеляційний суд, розглянувши скаргу, справу, вважає рішення в цілому законним, однак в частині зобов*язання встановити тверді межові знаки таким, що повинне бути скасованим з відмовою у таких вимогах, виходячи із наступних підстав.

Матеріалами справи та судом вірно встановлено, що сторони є сусідами, суміжними землевласниками, позивач ОСОБА_2 проживає з 70-х років за адресою: АДРЕСА_1, а відповідачка ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу з 2005року за адресою- АДРЕСА_2. На протязі тривалого часу між їхніми дворами мались межові знаки у вигляді капітальної огорожі. З 2011року під час приватизації ОСОБА_3 землі нею була виявлена невідповідність фактичного розміру її земельної ділянки тому розміру, що значиться у Договорі купівлі-продажу житлового будинку, а саме- 3474кв.м. З цього часу на протязі 2-х років між сторонами має місце конфлікт в результаті знесення відповідачкою огорожі та чинимих нею перешкод у користуванні позивачем його кількістю землі.

Встановлено, що 20.02.2013. Підгородненський міський голова Дудка П.Ф. з метою припинення правопорушень та забезпечення громадського правопорядку організував виїзд працівників міліції 21.02.2013. за адресою позивача для встановлення меж земельних ділянок, однак у присутності комісії міськради та міліції відповідачка не дала це здійснити.

Із наданого позивачем Акту обстеження та встановлення розмірів земельної ділянки ОСОБА_3 за її адресою від 1.09.2011. видно, що комісією було виявлено, що згідно технічного паспорту БТІ площа її ділянки значиться 3474м2, а згідно кадастрової документації площа фактично становить 2341м2. Межові знаки представлені у вигляді капітальної огорожі. Згідно документації ОСОБА_2 встановлено, що спірна частина земельної ділянки обробляється ним з 1992року, що підтверджено технічними паспортами БТІ від 9.06.1992. та 26.02.2009.

Аналогічні Акти складались 15.11.2012., 13.12.2012. (цим актом підтверджені доводи позивача, що огорожа знесена), 21.02.2013.

Таким чином, доведено, що з 1992року, тобто до придбання відповідачкою будинку, позивач користувався усією площею ділянки до огорожі.

Крім того, у встановленому законом порядку позивачеві видані два Державних акти від 28.12.2012. на право власності на земельні ділянки розмірами 0,1000га та 0,0266га, які є чинними на даний час. А значить, він користується землею правомірно на праві приватної власності.

В той же час, судом 1-ї інстанції були перевірені твердження відповідачки у її позові про незаконність рішення Підгороднянської міської ради від 27.12.2012. № 2035-ХХУ11/У1 про передачу ОСОБА_2. у власність земельних ділянок у наведених вище розмірах, зокрема, про незаконне позбавлення її землі пл..0,1133га,- та зроблені правильні висновки про їх необґрунтованість, недоведеність, оскільки відповідачкою не надано належних доказів, зокрема, і в результаті багаточисленних за її клопотаннями запитів, здійснених апеляційним судом, про те, що до часу придбання нею будинку або після цього у встановленому законом порядку до її домоволодіння виділялась земельна ділянка саме площею 3474м2. Судом також встановлено, що нею отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку у розмірі 0,2474 для ведення селянського підсобного господарства, який є чинним на даний час.

Таким чином, з огляду на те, що договір купівлі-продажу будинку із зазначенням розміру землі-3474м2 не є правовстановлюючим документом саме на земельну ділянку, а інших належних письмових доказів про такий розмір землі не встановлено, - суд не мав законних підстав стверджувати, що своїм рішенням Підгороднянська міська рада незаконно надала позивачеві спірну частину землі, належної відповідачці.

Зважаючи на встановлені обставини, зокрема, те, що відповідачка необґрунтовано чинить перешкоди у користуванні позивачеві власною землею та заважає встановленню межових знаків, місцевий суд у відповідності до вимог с. 106, ч.2ст.158 ЗК прийняв правильне рішення, яким зобов*язав відповідачку припинити порушувати право позивача на користування його земельною ділянкою, не чинити перешкоди щодо встановлення твердих межових знаків та одночасно відмовив у позові відповідачки.

В той же час є помилковим рішення щодо зобов*язання відповідачки встановити (а не відновити) тверді межові знаки, оскільки закон не передбачає вирішення саме судом питань встановлення межових знаків, а покладає ці питання на органи виконавчої влади. Тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з відмовою у цих вимогах.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження про закріплення за домоволодінням АДРЕСА_2, а на ці доводи відповідь наведена вище. Крім того, враховуючи, що на час придбання відповідачкою будинку розмір землі вже був меншим, ніж зазначений у договорі купівлі-продажу (а таке слідує із факту наявності між домоволодіннями огорожі до 2011року), є підстави вважати, що минулі власники будинку по АДРЕСА_2 проти цього не заперечували, передача частини землі відбулася з їх дозволу.

Посилання у скарзі на те, що позивач оформлював документацію без підпису відповідачки як суміжного землекористувача, не може бути підставою для визнання рішення незаконним, оскільки спір перенесено на вирішення в судові органи, де з*ясовувалось питання правомірності виділення землі та оформлення документації.

Сплата відповідачкою податку з розміру землі 3474м2 дає їй підстави для вимоги про повернення зайво сплачених сум, а не для задоволення її позову.

Керуючись ст. 307, 309 ЦПК України, - апеляційний с у д -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3. - частково задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2013р. - в частині зобов*язання ОСОБА_3 встановити тверді межові знаки на земельній ділянці АДРЕСА_1 - скасувати та відмовити ОСОБА_2 у цих вимогах.

В іншій частині рішення залишити без змін

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І