Номер провадження: 22-ц/785/3538/14
Номер справи місцевого суду: 501/4127/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представника позивача ОСББ Наш дім - ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 лютого 2014 року за позовом обєднання співвласників багатоквартирного будинку Наш дім до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та укладання договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 вересня 2013 року ОСББ Наш дім звернулось до суду із позовом, який у подальшому був ним уточнений, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та укладання договору.

Посилаючись на те, що ОСББ Наш дім є балансоутримувачем будинку, що розташований за адресою: Одеська область м.Іллічівськ вул. 1 Травня, 19, у якому ОСОБА_4 є власником квартири №156 та членом ОСББ Наш дім, однак, він ухиляється від підписання договору на надання житлово-комунальних послуг, а також не платить за фактично надані йому та використані ним від ОСББ Наш дім послуги, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість за отримані комунальні послуги у розмірі 4 767,75 гривень.

На підставі зазначеного ОСББ Наш дім звернулось до суду із позовом та просило його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких пояснив, що ОСББ Наш дім не є балансоутримувачем зазначеного вище будинку та ним не надано доказів правовідносин між сторонами.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 лютого 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача судовий збір у розмірі 121,80 гривень за подання апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції не зявився відповідач ОСОБА_4, однак про розгляд справи він сповіщався належним чином, про причини неявки до апеляційного суду ним не повідомлено, крім того інтереси відповідача ОСОБА_4 представляє його довірена особа. Тому неявка відповідача до суду апеляційної інстанції у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи та у його доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та поясненн на неї ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4, а також заперечення на апеляцію представника ОСББ Наш дім - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 є власником, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Будинок №19 по вул. 1 Травня в м. Іллічівську Одеської області, в якому розташована квартира відповідача, є багатоповерховим і обслуговування будинку та прибудинкової території здійснює ОСББ Наш дім.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 кошти за надані комунальні послуги та послуги по обслуговуванню будинку і прибудинкової території не сплачує, у звязку з чим, станом на 01.12.2013 року в нього виникла заборгованість перед підприємством позивача за користування вказаними послугами у розмірі 4 767,75 гривень.

Однак відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував пояснюючи, що він не укладав з позивачем будь-яких договорів про надання комунальних послуг, тому вважає позов не обґрунтованим та безпідставним.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому з доводами відповідача судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не як право сторін.

Переглядаючи судове рішення в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що позивач обґрунтовано звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території, тобто правомірно.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

На думку судової колегії апелянт ОСОБА_4 не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів в підтвердження того факту, що він не повинен сплачувати за послуги які надає йому позивач, немає таких доказів і в матеріалах справи, тому вказані твердження є неспроможними.

Не заслуговують на увагу й інші доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що правові підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості законні, та обґрунтовано задовольнив позов.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6

ОСОБА_2