Справа № 751/3972/14 Провадження № 22-ц/795/1670/2014 Головуючий у I інстанції - Овсієнко Ю. К. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2014 року по справі за заявою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 20 лютого 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2014 року заяву ПАТ "Альфа-Банк" задоволено. Видано заявнику виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 20 лютого 2014 року по справі за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення 83325,11 грн. за кредитним договором.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповноту з'ясування обставин справи, просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову ухвалу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не надав правової оцінки тій обставині, що отриманий нею кредит був споживчим, отже третейський суд здійснив розгляд справи з порушенням правил підвідомчості.

Апелянт зазначає, що видача виконавчих документів судами загальної юрисдикції на підставі рішень третейських судів не передбачена нормами цивільного процесуального законодавства.

Також стверджує, що наданий банківською установою розрахунок суми заборгованості не відповідає обставинам справи та зроблений не на підставі фінансово-бухгалтерських документів.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ПАТ "Альфа-Банк", суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для відмови у видачі виконавчого листа, передбачені ст. 389-10 ЦПК України та ст. 56 ЗУ «Про третейські суди».

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері діяльності третейських судів.

З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500313468, згідно з умовами якого банком було надано позичальнику 85000 грн. на власні потреби строком повернення до 22 жовтня 2015 року (а.с. 11).

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 20 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ "Альфа Банк" до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 83325,11 грн. (а.с. 8-10). Вказане рішення в порядку та з підстав, визначених ст. 51 ЗУ «Про третейські суди», боржником не оскаржувалось.

Ст. 389-10 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Доводи апелянта про те, що справа не підвідомча третейському суду в зв'язку з тим, що нею був укладений саме споживчий кредит, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному розумінні апелянтом вимог закону.

Законом України від 3 лютого 2011 року "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам", який набрав чинності 11 березня 2011 року, визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Проте, дане положення не розповсюджується на спори про стягнення заборгованості з боржників, до яких ПАТ "Альфа Банк" звертається не з позовом щодо захисту прав споживачів, а з позовом про стягнення заборгованості, тобто захищаючи своє порушене право у договірних правовідносинах.

Згідно п. 22 ст. 1 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника. ПАТ "Альфа Банк", відповідно до наведених положень, не є споживачем і позовна заява про стягнення заборгованості була подана до третейського суду в зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору від 19 жовтня 2012 року, і в суді вирішувалось лише питання про стягнення заборгованості.

Виходячи з положень ЗУ "Про захист прав споживачів" та роз'яснень, викладених в абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, в спірних правовідносинах є фізична особа, а не банк - надавач банківської послуги, а тому звернення кредитора з позовом до споживача банківської послуги про стягнення заборгованості за кредитним договором за своєю правовою природою не є захистом прав споживача.

Третейський суд обґрунтовано, відповідно до третейського застереження, обумовленого в договорі від 19 жовтня 2012 року, прийняв до свого провадження позовну заяву ПАТ "Альфа Банк" до боржника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалив за наслідками її розгляду відповідне рішення. Посилання апелянта на невідповідність розрахунку суми заборгованості дійсним обставинам справи є необгрунтованими та не підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.

Главою 2 розділу VII ЦПК України визначений порядок видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, форма і зміст відповідної заяви, порядок розгляду такої заяви та підстави відмови у видачі виконавчого документа. Отже, доводи апеляційної скарги про те, що видача виконавчих документів судами загальної юрисдикції на підставі рішень третейських судів не передбачена нормами ЦПК України, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки є невірним та довільним тлумаченням положень норм процесуального права.

Таким чином, вищенаведені доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: