Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5697/14 Головуючий у 1 інстанції: Ткачова С.М.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна» та ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна», керівника Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна» ОСОБА_3 про визнання недійсним аркушу статуту товариства, визнання недійсною юридичної адреси організації, визнання незаконним виключення із членів товариства, визнання недійсним рішення загальних зборів від 13.05.2012 року, поновлення в членах товариства, зобов'язання виконати певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна», керівника цієї організації ОСОБА_3 із вказаним позовом.

В позові просила визнати недійсним непронумерований аркуш Статуту товариства, визнати недійсною зазначену у свідоцтві про юридичну особу юридичну адресу організації, визнати незаконним виключення її із членів товариства, визнати рішення загальних зборів членів товариства від 13.05.2012 року недійсним, поновити її в членах товариства як не виключену, зобов'язати ОСОБА_3 як керівника організації виконати певні дії: виключити із Статуту не пронумерований аркуш, на якому містяться Правила внутрішнього розпорядку, отримати у держреєстратора м. Краматорську свідоцтво на юридичну особу «Садівниче товариство ім. Мічуріна» із зазначення в ньому правильної юридичної адреси згідно із Статутом; покласти на Краматорське міське управління юстиції обов»язок проконтролювати вказані дії керівника ОСОБА_3

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано рішення загальних зборів членів Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна» від 13.05.2012 року в частині виключення ОСОБА_2 із членів товариства незаконним.

Стягнуто з Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., а всього 743,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

На вказане рішення КМГО «Садівниче товариство ім. Мічуріна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення в частині задоволених вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним виключення із членів товариства, просило його скасувати в цій частині та відмовити в задоволенні цих вимог позивача та в стягненні з товариства судових витрат. В решті рішення не оскаржено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на незаконність рішення в частині відмови в задоволенні інших її позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення судом дійсних обставин справи, суперечливість висновків суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсягу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга КМГО «СТ ім. Мічуріна» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була членом Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна», керівником якої є ОСОБА_3

12.04.2012р. на зборах Правління КМГО «СТ ім. Мічуріна» було прийнято рішення про виключення ОСОБА_2 з членів товариства через систематичне порушення останньою Правил внутрішнього розпорядку, яке виразилось у тому, що позивач протягом тривалого періоду серед членів товариства розповсюджувала не відповідаючу дійсності інформацію про виставлення їх земельних ділянок Правлінням на продаж, а також критикувала роботу Правління як незадовільну і пропонувала голосувати за обрання її голо-

вою правління.

13.05.2012р. рішенням чергових загальних зборів товариства ОСОБА_2 було виключено із членів товариства.

ОСОБА_2 вважала її виключення із товариства незаконним, оскільки нею будь-яких порушень Статуту не було допущено, а Правила внутрішнього розпорядку незаконно були вшиті до Статуту керівником товариства ОСОБА_3, оскільки відповідних змін до Статуту не вносилось. Тому просила взнати незаконним виключення її з членів товариства на засіданні правління 12 квітня 2012р., на загальних зборах членів товариства 13 травня 2012р. та поновити її в членах товариства як не виключену, а також визнати непронумерований аркуш в діючому Статуті, в якому містяться «Правила внутрішнього розпорядку» юридично недійсним та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 вилучити його із Статуту у присутності Краматорського міського управлення юстиції, .

Задовольняючи позов в частині визнання незаконним виключення позивача з членів

Товариства та одночасно відмовляючи у визнанні недійсним без номерного аркушу Статуту з Правилами внутрішнього розпорядку, суд першої інстанції виходив із того, що цей аркуш, який вшито до Статуту, не пройшов державну реєстрацію як зміни або доповнення до Статуту, тому ці Правила не мають юридичної сили та не можуть застосовуватись товариством, і в такому разі не потребують визнання їх недійсними, а також позивача не можна було виключати із членів товариства за їх порушення.

В апеляційній скарзі КМГО «СТ ім. Мічуріна» вказує на помилковість цих висновків суду в частині визнання Правил внутрішнього розпорядку частиною Статуту, яка не пройшла державної реєстрації, а вказує, що це є самостійний внутрішній документ, вимоги якого, крім вимог Статуту, мають дотримуватись всіма членами товариства.

ОСОБА_2 вказує в апеляційній скарзі, що суд, попри визнання Правил внутрішнього розпорядку такими, що не мають юридичної сили, відмовив їй в задоволенні вимог про виключення цього аркушу із Статуту із покладенням відповідного обов»язку на голову Правління ОСОБА_3

Колегія вважає частково обґрунтованими доводи скарги КМГО «СТ ім. Мічуріна», оскільки вони відповідають матеріалам справи.

Так, Правила внутрішнього розпорядку не є змінами або доповненнями до Статуту, їх наявність у товаристві передбачена розділами 1, 5, 6 Статуту. В пункті 1.3 Статуту зазначено, що Правила внутрішнього розпорядку садівничого товариства, правила використання земельної ділянки, будівництва садових будинків та інших споруд, утримання дрібної домашньої худоби та птиці розробляються відповідно до чинного законодавства та затверджуються загальними зборами ( а.с. 58). Також в пункті «з» розділу 5 Статуту зазначено про обов»язок членів товариства дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку, а пунктом «г» розділу 6 визначено, що систематичне порушення цих Правил є підставою для виключення із членів товариства ( а.с. 60, 61).

Таким чином, Правила внутрішнього розпорядку були розроблені як самостійний документ, який регламентує внутрішній розпорядок у товаристві, та затверджені на засіданні Правління 18 січня 2003р. і узгоджені на конференції ( а.с. 57). Кожен член товариства зобов»язаний їх виконувати, про що, зокрема, зазначено у Статуті ( а.с. 61). Тому є неправильними висновки суду про те, що ці Правила не мають юридичної сили, а отже повинні були виконуватись позивачем як членом товариства.

Проте згідно з пунктом «г» розділу 6 Статуту виключення із членів товариства може мати місце лише у випадку системного порушення Правил внутрішнього розпорядку. Проте за матеріалами справи вбачається, що позивач лише критикувала дії Правління, що не заборонено Статутом товариства, у зв»язку з чим на неї подавались скарги іншими членами товариства. Отже, не мається в діях позивача порушень вимог Статуту, а також не відслідковується системності, оскільки системність законодавець пов»язує з неодноразовим притягненням особи до будь-якого виду відповідальності, або, принаймні, неодноразовий розгляд на зборах або засіданнях правління поведінки члена товариства з приводу порушення Правил внутрішнього розпорядку, але таких даних матеріали справи не містять. Тому позивач не може бути виключена з членів товариства з цих підстав.

Отже, в такому разі задовольнити позов про визнання незаконним виключення позивача із членів товариства, а також відмовити в позові в частині виключення аркушу з Правила із Статуту та покладення цього обов»язку на ОСОБА_3 як голову Правління слід за іншим правовим обґрунтуванням, зазначеним вище.

Позивач просила також визнати юридичну адресу в свідоцтві КМГО «Садівниче товариство ім. Мічуріна» недійсною та зобов'язати голову Правління ОСОБА_3 отримати у державного реєстратора свідоцтво про юридичну особу КМГО «СТ ім. Мічуріна» із зазначенням юридичної адреси, яка відповідає вказаній в діючому Статуті товариства.

Рішенням суду І інстанції відмовлено в задоволенні цих вимог з тих підстав, що мається інше рішення Краматорського міського суду від 24.01.2011р., яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про визнання цього ж свідоцтва від 06.04.2010р. про державну реєстрацію КМГО «СТ ім. Мічуріна» недійсним, тому не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсною юридичної адреси товариства, зазначеної в цьому свідоцтві.

Проте колегія не погоджується з цими висновками суду, оскільки у вказаній судом іншій цивільній справі ОСОБА_2 визнавала недійсним свідоцтво про державну реєстрацію від 06.04.2010р. з тих підстав, що воно оформлено на підставі недостовірної інформації. В цій справі, яка тепер розглядається, вона фактично ставила питання про невідповідність юридичної адреси товариства у свідоцтві юридичній адресі, зазначеній у Статуті, тобто дійсній адресі товариства.

Дослідивши матеріали справи в цій частині, колегія встановила, що ці обставини підтверджуються матеріалами справи. Так, згідно із п. 1.6 Статуту КМГО «СТ ім. Мічуріна» юридична адреса цієї юридичної особи: м. Краматорськ, вул. Шкадінова, 42-49, але в Свідоцтві про державну реєстрацію від 06.04.2010р. юридична адреса товариства значиться: м. Краматорськ, вул. Паркова, 54-84 ( а.с. 13). Отже, юридична адреса товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб не відповідає юридичній адресі, зазначені у Статуті. При цьому, в Статуті не оговорено, що товариство має декілька юридичних адрес.

Однак, встановивши ці суперечності, колегія вважає, що позивачем обрано не той спосіб захисту, оскільки свідоцтво є вторинним документом, яким підтверджуються дані про юридичну особу, внесені до Державного реєстру, тому визнання будь-якого запису у свідоцтві недійсним не тягне юридичних наслідків.

Разом з тим, відповідним способом захисту в такому разі є визнання відомостей про юридичну особу, внесених в Державний реєстр, не відповідаючими даним установчих документів, зокрема, Статуту, але таких вимог позивач не заявляла.

Крім того, на час, коли позивач звернулась із позовом, згідно зі змінами, внесеними до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» статтю 9 про видачу юридичній особі свідоцтва виключено із цього Закону, а тому свідоцтво юридичним особам вже не видається, а замість нього реєстраційна служба видає Витяги про юридичну особу.

Таким чином, і в цих вимогах позивача слід відмовити з інших мотивів, ніж це зробив суд першої інстанції.

Позивач просила також в позові по визнання зборів членів товариства 13 травня 2012р. такими, що не відбулись, а їх рішення недійсним в цілому, а не лише в частині її виключення із членів товариства. Посилалась при цьому, що державним виконавцем зафіксовано було, що збори проводились саме 05.05.2012р., а не 13.05.2012р.

Відмовляючи в цих позовних вимогах, суд першої інстанції вказував, що інші питання, які вирішувались на зборах 13.05.2012р., не зачіпають права позивача, а відносяться до внутрішньої діяльності товариства.

Проте повністю погодитись з цими висновками суду не можна, оскільки внутрішні питання товариства зачіпають права всіх його членів, зокрема, і ОСОБА_6

Однак, в даному випадку колегія вважає позовні вимоги про непроведення зборів 13.05.2012р., оскільки вони відбулись 05.05.2012р., недоведеними з огляду на те, що Акт державного виконавця від 05 травня 2012р. містить лише дані про виконання виконавчого листа № 2-1706 від 04.07.2011р. щодо зобов»язання ОСОБА_7 спростувати інформацію відносно ОСОБА_2 та не доводить достеменно, що зборів 13.05.2012р. не проводилось.

Отже, колегія знов вважає, що слід змінити мотиви, з яких позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню в цій частині.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія вважає, що рішення суду по суті заявлених вимог вирішено правильно, але у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України слід змінити правове обґрунтування як задоволення частини вимог, так і відмови в інших позовних вимогах ОСОБА_2 При цьому, колегія вважає правильним вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат.

Витрати сторін, понесені ними на стадії апеляційного розгляду справи, не підлягають компенсації сторонам за рахунок другої сторони, оскільки рішенням апеляційного суду рішення суду першої інстанції змінено лише в частині правового обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Краматорської міської громадської організації «Садівниче товариство ім. Мічуріна» задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування як відмови, так і задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.