АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3131/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівВишні Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора Маньківського району в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження житла ,-

в с т а н о в и л а :

Прокурор Маньківського району в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження житла, мотивуючи тим, що прокуратурою Маньківського району спільно із прокуратурою Черкаської області проведено перевірку діяльності служби у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації. В ході перевірки було встановлено, що на первинному обліку служби у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації перебувають неповнолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 Неповнолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8 народилися в сім'ї ОСОБА_6

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 08.05.2008 відповідач ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей.

Розпорядженням голови Маньківської РДА від 28.08.2008 року дітей влаштовано у прийомну сім'ю на базі родини ОСОБА_9 та ОСОБА_10

З народження та до виникнення обставин, за яких діти залишилась без піклування батьків, останні проживали з біологічною матір'ю в домоволодінні АДРЕСА_1. З метою недопущення порушення житлових прав неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 в майбутньому прокурор просив суд накласти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_7, ОСОБА_8 повноліття.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року в задоволенні позову прокурору відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням прокурор Черкаської області подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог прокурору до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження житла, суд першої інстанції прийшов до висновку, що жиле приміщення, в якому проживали діти позбавлені батьківських прав не належить на праві власності відповідачці ОСОБА_6, оскільки вона не отримала свідоцтво про право власності на будинок в порядку спадкування.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_6 з 1991 року по 1998 рік перебувала в шлюбі з ОСОБА_11 та проживали в належному йому на праві власності будинку АДРЕСА_1. В 1998 році ОСОБА_11 помер і після його смерті відкрилась спадщина. Заяви про прийняття спадщини ніхто не подавав, але ОСОБА_6 постійно проживаючи в даному будинковолодінні прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом. В нотаріальну контору ОСОБА_6 не зверталась та свідоцтво про право власності в порядку спадкування на будинок АДРЕСА_1 не отримувала.

Від спільного проживання з ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 народила дочку ОСОБА_7, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 08 травня 2008 року відповідач ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 та розпорядженням голови Маньківської РДА від 28.08.2008 року дітей влаштовано у прийомну сім'ю на базі родини ОСОБА_9 та ОСОБА_10

З метою захисту інтересів неповнолітніх дітей прокурор просив суд накласти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_7, ОСОБА_8 повноліття.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового Кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина - сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Згідно частини 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року N 2402-III суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року, N 2342-IV за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вимоги прокурора про захист житлових прав неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, які мати яких позбавлена батьківських прав та які влаштовані у прийомну сім'ю, обґрунтовані на законі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не є власником спадкового майна, житлового будинку АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано на ОСОБА_11, який ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_6 не зверталась, хоча прийняла спадщину, так як постійно проживає в даному будинку.

Зазначені правовідносини з приводу прийняття спадщини регулюються ЦК України 1963 року.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 561 ЦК 1963 р. було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11, було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК 1963 р. не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину.

За таких обставин в суду першої інстанції були правові підстави для задоволення позову прокурора та накладення заборони на жилий будинок

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції при розгляді даної справи були допущені порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог прокурора Маньківського району в повному обсязі.

Так як при зверненні до суду прокурор звільнений від сплати судового збору, то при задоволенні позову відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243 гривни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської області на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року задоволити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора Маньківського району в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про накладення заборони на відчуження житла,- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги прокурора Маньківського району Черкаської області задовольнити. Накласти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття, про що повідомити нотаріальну контору Маньківського району за місцем знаходження майна.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_6 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 243 гривень.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :