Справа № 148/1031/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

23 грудня 2014 року
Тульчинський районний суд Вінницької
області

В складі :
головуючого судді Робак С.О.

при
секретарі Грох Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тульчині справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ( далі
ПАТ ) «Дельта Банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу
за кредитним договором, мотивуючи свої
вимоги тим, що 22.08.2008 року між позивачем
ПАТ «Дельта Банк», який є
правонаступником ТОВ «Комерційний
банк «Дельта» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
003-01015-220808 ( надалі Договір ).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору
Банк зобов'язувався надати
відповідачу кредит на загальну суму 3000
грн. на придбання певного майна /послуг/
на умовах визначених Договором.

Відповідно до п.2.3 Договору за
користування кредитом відповідач
сплачує кредитору проценти, виходячи
зі ставки 0% в рік. А також за ведення
кредитної справи відповідач сплачує
кредитору плату в розмірі 4,5% в місяць.

Позивач свої зобов'язання за Договором
виконав, надавши відповідачу кредит,
про що свідчить меморіальний ордер №
34779515 від 22.08.2008 року.

Моментом погашення кредиту вважається
день зарахування коштів на
розрахунковий рахунок кредитора в
повному обсязі: суми кредиту,
нарахованих процентів за його
користування, всіх інших плат,
передбачених Договором.

Станом на 21.02.2014 року відповідач
порушила умови кредитного договору і
має прострочену заборгованість. ОСОБА_1
була повідомлена про виникнення
заборгованості. Однак на даний час
заборгованість погашена не була.

Таким чином, станом на 21.02.2014 року за
відповідачем по укладеному з ПАТ
«Дельта Банк» кредитному договору №
003-01015-220808 від 22.08.2008 року рахується
заборгованість на загальну суму 1280
грн., яка складається :

- заборгованість за сумою кредиту - 88
грн.;

- заборгованість за відсотками - 0,00 грн.

- заборгованість за комісіями - 1192 грн.,
яку відповідач просить стягнути з
останньої, а також стягнути судові
витрати по справі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, вказавши в
позовній заяві про розгляд справи в
його відсутність. Позов підтримує
повному обсязі і просить його
задовольнити. Проти постановлення
заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про день розгляду справи.
Суд, вважає можливим розглянути справу
в її відсутність з постановленням
заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що в задоволенню позову слід
відмовити виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
кредитним договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами ( з розстроченням), то
в разі прострочення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів.

Згідно Кредитного договору № 003-01015-220808
від 22.08.2008 року (а.с.5-7), укладеного між
ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 Банк надав
останній кредит на суму 3000 грн.

Відповідно до п.1.2 даного Договору
кредит наданий на строк 27 місяців, з
кінцевим терміном повернення та сплати
всіх плат не пізніше 21 листопада 2010
року, на умовах визначених даним
Договором.

Згідно з п.2.10 Кредитного договору
позичальник зобов'язаний починаючи з
місяця, що слідує за місяцем, в якому
наданий Кредит щомісячно не пізніше 22
числа кожного місяця зараховувати на
рахунок кредитора рівними частинами
суму коштів, яка включає
заборгованість за Кредитом,
заборгованість по сплаті процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості, у розмірі 247 грн.
щомісячно у відповідності до графіку
платежів.

Отримавши грошові кошти по кредитному
договору, що підтверджується
меморіальним ордером № 34779515 від 22.08.2008
року (а.с.12), ОСОБА_1 в основному
виконувала свої договірні зобов'язання
і заборгованість, згідно встановленого
графіку, по кредиту погашала.

Як вбачається з Розрахунку суми боргу
станом на 22.11.2010 року (а.с.13) платежі в
рахунок погашення боргу внесені в
неповному розмірі і заборгованість по
Кредитному договору складає : тіло
кредиту - 88 грн.; заборгованість за
комісіями - 382 грн.

Таким чином в позивача,
відповідно до ст. 261, ч.2 ст.1050 ЦК України,
з 22.11.2010 року виникло право звернутися
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність встановлена законом може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно наданих суду позивачем доказів,
договір про збільшення позовної
давності між сторонами не укладався. А
тому позовна давність закінчилась
22.11.2013 року.

Позивач за захистом своїх прав
звернувся до суду 29.04.2014 року, тобто
після спливу позовної давності.

Відповідно до п.31 Постанови № 5 Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» суди
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України»
«Про захист прав споживачів, мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги (
стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо ),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовується й до
додаткових вимог банку ( іншої
фінансової установи ).

Таким чином, оскільки спливла позовна
давність у межах якої ПАТ «Дельта Банк»
міг звернутись до суду з вимогою про
стягнення споживчого кредиту з ОСОБА_1,
то є всі підстави для відмови в
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.256, 257, 259, 261, 267, 1049,1050, 1054 ЦК України,
п.31 Постанови № 5 Пленуму ВСУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин, »ст.ст. 213-215, 224 - 226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству
«Дельта Банк» в позові про стягнення з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_1
заборгованість за кредитним договором
№ 003-01015-220808 від 22.08.2008 року у розмірі 1280
(одну тисяча двісті вісімдесят) грн. та
понесені судові витрати в розмірі 243,60
грн. відмовити за спливом позовної
давності.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення до
Тульчинського районного суду.

Суддя: