Номер провадження: 22-ц/785/5629/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Дрішлюка А.І.,Калараша А.А.,

З участю секретаря Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до страхового товариства з додатковою відповідальністю ( СТзДВ) «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди за апеляційною скаргою СТзДВ «Гарантія» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07.04.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

03.09.2013р. ОСОБА_2 звернулась з названим доповім до суду і після уточнення позовних вимог посилалась на те,що 13.04. 2012 року близько 21.30 год. автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 скоїв наїзд на її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у результаті чого останній помер.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.02.2013р. ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому було призначено покарання.

Оскільки відповідальність ОСОБА_3 була застрахована страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», тому страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування,однак у виплаті позивачу було відмовлено з посиланням на повне відшкодування шкоди самим ОСОБА_3

Позивач просила стягнути з відповідача страхове відшкодування,пов*язане із витратами на поховання, в сумі 27007 грн.,а також компенсацію моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Відповідач в письмових запереченнях просив в позові відмовити,посилаючись на повне відшкодування шкоди самим ОСОБА_3

Рішенням Суворовського районного суду ми.Одеси від 07.04.2014р. позов задоволений частково. На користь позивача з відповідача стягнуто страхове відшкодування в сумі 8600 грн.,а також компенсацію моральної шкоди в сумі 10000 грн.

В апеляційній скарзі СТзДВ «Гарантія» просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову,мотивуючи тим,що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди,суд виходив з того,що вона має право на отримання такого страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди.

З таким висновком повністю погодитись неможна,виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено,що 13.04. 2012 року близько 21.30 год. автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 скоїв наїзд на батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у результаті чого останній помер.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.02.2013р. ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому було призначено покарання,а цивільний позов залишений без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із змісту полісу №АВ/5252411 від 18 .02. 2012 р. ОСОБА_3 застрахував цивільно правову відповідальність в СТзДВ «Гарантія» на період з 19.02.2012р. по 18.02.2013р. з лімітом страхової суми по шкоді завданої життю і здоровю.

Пунктами 22.1 та 22.2 ст.22 Закону України "Про обовязковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 вказаного Закону в редакції,яка діяла на час виникших правовідносин,тобто на день смерті ОСОБА_4,яка настала 13.04.2012р., було передбачено,що право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання повинні бути обґрунтовані.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» належним доказом може бути фіскальний чек.

З матеріалів справи вбачається,що витрати на поховання несла позивач ОСОБА_2 та її витрати доведені договором-замовленням від 16.04.2012р.,довідкою ритуальної організації «Лілія»,квітанцією від 13.04.2014р. на суму 7780 грн. ( послуги похоронного бюро + транспортування до моргу).

Виходячи з наведених доказів,вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення із СТзДВ «Гарантія» компенсації моральної шкоди.

Вирішуючи спір,суд правильно послався на ст.23 ЦК України та ст.27

Закону "Про обовязковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,однак не перевірив,яка редакція статті 27 Закону діяла на час виникших правовідносин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 5.07.2012р. №5090-VI внесені зміни в статтю 27 Закону "Про обовязковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вперше передбачено відшкодування моральної шкоди страховика в зв*язку із смертю потерпілого. ОСОБА_5 набрав чинності 04.11.2012р.

На час виникших правовідносин ( 13.04.2012р.) відшкодування моральної шкоди страховика в зв*язку із смертю потерпілого не було передбачено Законом,тому суд без достатніх законних підстав задовільнив позов ОСОБА_2 і цій частині.

Довод апелянта про те,що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню в повному обсязі в зв*язку з відшкодуванням шкоди самим ОСОБА_3 ,не може бути підставою для скасування рішення,оскільки доказів в підтвердження вказаної обставини сторони не надали.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи,що суд неправильно застосував норми матеріального права,що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.2,309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу страхового товариства з додатковою відповідальністю ( СТзДВ) «Гарантія» задовільнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07.04.2014р. скасувати.

Позов ОСОБА_2 до страхового товариства з додатковою відповідальністю ( СТзДВ) «Гарантія» задовільнити частково.

Стягнути із страхового товариства з додатковою відповідальністю ( СТзДВ) «Гарантія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 7800 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.І.Дрішлюк

ОСОБА_6