АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Нежура В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення своєчасної спалти аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И Л А

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення своєчасної сплати аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_2, 1997 р. народженя в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, ОСОБА_3 (далі - відповідач) під час розгляду вказаної справи не надав достовірної інформації з приводу своєї роботи в ПАТ "Кредитпромбанк", у зв*язку із чим з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання стягнення аліментів на утримання дитини проводилися лише з військової пенсії, Відповідач з 01.09.2005 року по червень 2013 року працював у ПАТ "Кредитпромбанк"на посаді головного фахівця, а з червня 2013 року перебуває у трудових відносинах з ПАТ КБ "Правекс - Банк".

ОСОБА_1 після уточнення своїх вимог просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34 483, 00 грн. на підставі отриманого доходу в розмірі 137 932, 00 грн. з реалізації 1/3 частки в 2 (двох) кімнатній квартирі АДРЕСА_1; пеню на розмір не сплачених аліментів із грошової суми 34 483, 00 грн. від реалізації 1/3 частки в 2 (двох) кімнатній квартирі АДРЕСА_2 починаючи з 15 серпня 2009 року по 15 вересня 2013 року в розмірі 493 451, 73 грн., а також заборгованість аліментів в сумі 63 756, 63 грн. з отриманої заробітної плати в ПАТ "Кредитпромбанк" та пеню на розмір не сплачених аліментів із отриманої заробітної плати в ПАТ "Кредитпромбанк" за весь час, починаючи з 14 квітня 2006 року по 28 лютого 2013 року (т.2 а.с. - 27).

ОСОБА_3 пред*явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2006 року він виконує в добровільному порядку, перераховує відповідачу аліменти на утримання доньки, крім того постійно брав участь у додаткових витратах на дитину. 17 лютого 2007 року уклав шлюб з ОСОБА_4, від якого є дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Перераховуючи аліменти на утримання ОСОБА_2 та здійснюючи додаткові витрати, погіршується матеріальне становище другої доньки ОСОБА_5, у зв'язку з чим дружина ОСОБА_4 звернулась до Дарницького райсуду м. Києва з позовом про стягнення із нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), який був задоволений 24 травня 2013 року рішенням Дарницького райсуду м. Києва. Крім того, на його утриманні перебуває дружина та мати пенсіонерка.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року в задоволенні обох позові було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог і задовольнити пред*явлений позов в повному обсязі, посилаючись га те, що відповідача приховав від позивачки акт своєї роботи в ПАТ"Кредитпромбанк", і аліменти із отриманої відповідачем зарплати почали стягуватися лише з березня 2013 року, а не 14 квітня 2006 року, що є підставою для нарахування пені за весь час несплати аліментів із вказаного доходу. Апелянт також зазначає, що кошти, які добровільно сплачувалися відповідачем не можна сплатою аліментів на підставі рішення суду, а є за своєю природою додатковими витратами, які батько зобов*язаний і так нести на утримання своєї дитини в силу закону.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23 липня 2014 року ухвала Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2014 року скасована, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При повторному перегляді справи в суді апеляційної інстанції апелянт і її представник підтримали подану скаргу, із викладених в ній підстав, відповідач і його представник проти задоволення скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1047/2006 триває, а тому задоволення даного позову призведе до подвійного стягнення за одним виконавчим листом.

Щодо вимог зустрічного позову, то оскільки ОСОБА_3 рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2006 року не оскаржував, окремих позовів за час виконання рішення з приводу зменшення або збільшення розміру аліментів не пред'являв.

Але погодитися з таким висновком в повній мірі не можна.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частино. 1 статі 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягувати як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами встановлюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. З ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з 20 серпня 1993 року по 10 листопада 2005 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

28 квітня 2006 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10).

На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області видано виконавчий лист № 2-1047/2006 року, який в серпні 2006 року пред*явлено до виконання (а.с. 11, 114).

17 лютого 2007 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4, від якого вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 81).

Згідно рішення Дарницького райсуду м. Києва від 24 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с. 80).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 9198 від 30.06.2005 року виданого на підставі розпорядження Бориспільського міського голови квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності по 1/3 частки ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 15).

На підставі договору купівлі-продажу квартири укладеного 14 серпня 2009 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 належну йому 1/3 частку вказаної квартири за 17 800, 00 дол. США, які були отримані ОСОБА_1 в повному обсязі на підтвердження чого вона власноручно написала розписку (а.с. 16, 50).

Суд обгрунтовано відмовив у стягнені аліментів на користь позивачки із отриманих відповідачем коштів за продаж належної йому частки у квартирі, які за своєї правовою природою не відносять до заробітної плати або інших видів доходу, з яких стягуються аліментів в розумінні ст. 183 СК України, і спору щодо цих сум між сторонами не має.

З матеріалів справи також вбачається, що постановою про закінчення виконавчого провадження ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 07 серпня 2006 року виконавчий лист № 2-1047/2006 згідно заяви ОСОБА_1 від 31 липня 2006 року направлено до ДВС у м. Бориспіль Київської області (а.с. 115-116).

Відповідно до постанови ВДВС у м. Бориспіль та Бориспільському районі про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2006 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду № 2-1047 від 28 квітня 2006 (а.с. 117).

Згідно постанови ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 23 травня 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1047/2006 (а.с. 125).

Постановою ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 20 червня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконачого листа № 2- 1047/2006 закінчено, оскільки боржник проживає за адресою: АДРЕСА_4, що територіально відноситься до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві (а.с. 127).

Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 18 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2- 1047/2006 (а.с. 150).

Постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1047/2006 закінчено, оскільки згідно довідки про доходи боржник працює м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/2 ПАТ "Правекс - Банк", що територіально відноситься до ВДВС Печерського РУЮ м. Києва (а.с. 157-158).

В ході розгляду справи встановлено, що за період з 14 квітня 2006 року по лютий 2013 року аліменти із відповідача утримувалися лише із пенсії, яку він отримував як колишній військовослужбовець.

Із отриманої заробітної плати, які відповідач отримував протягом указаного періоду, працюючи в ПАТ "Кредитпромбанк", аліменти не нараховувалися і не сплачувалися.

Перевіривши дані, викладені в Довідці-розрахунку ВДВС Бориспільського міськрайнного управління юстиції від 14.10.2013 р., а також доводи ОСОБА_1 з цього приводу, колегія суддів погоджується із розміром заборгованості по аліментам, яку позивач просить визначити в сумі 63 756, 63 грн. за період з 14.04.2006 р. по 28.02. 2013 р. (т. 1 а.с. - 221; т.2 а.с. - 25-27).

Посилання відповідача на відсутність заборгованості з огляду на те, що він сплачував аліменти добровільно, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки після пред*явлення виконавчого листа до виконання, зобов*язання боржника по сплаті аліментів виникають відповідно до ухваленого рішення, на підставі якого видавався виконавчий лист.

Відповідачу, який є боржником за даним виконавчим провадженням безумовно було відомо про існування рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини. За таких обставин, сплачені ним кошти в добровільному порядку не можуть вважатися такими, що сплачені на виконання судового рішення про стягнення аліментів, і як правильно зазначає апелянт ці кошти є додатковими витратами, які батько зобов*язаний надавати в силу закону (ст. 180 СК) і власне кажучи за фактом свого батьківства відносно дитини..

Щодо пені, то оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про існування заборгованості у відповідача по аліментам, позивачка обгрунтовано ставить питання про її стягнення за період з 14.04.2006 р. по 28.02.2013 р. на підставі ст. 196 СК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за вказаний період становить 252 267, 86 грн.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального і сімейного стану платника аліментів.

Погоджуючись із правомірністю зробленого позивачем розрахунку пені, колегія суддів разом із тим вважає можливим зменшити суму неустойки (пені), яка підлягає стягненню із відповідача до 10 000 грн., враховуючи те, що він має на утриманню іншу малолітню дитини ОСОБА_5 2008 р. народження, розмір сукупного доходу у вигляді отриманої пенсії та заробітної плати в ПАТ «Правекс- Банк».

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що протягом усього часу після ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2006 році на утримання дочки ОСОБА_6 і на момент розгляду даної справи, відповідач не залишав без уваги і матеріальної допомогу свою дочку від першого шлюбу, на підтвердження чого у справі є відповідні докази. При цьому розмір допомоги, яка була надана відповідачем за цей період становила близько 90 000 грн., проти вказаної суми позивач хоча і заперечували, але належних доказів на спростування цієї обставини суду не надала.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивач з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. При цьому колегія суддів вважає необхідним залишити без змін рішення суду в частині стягнення з обох сторін судового збору в доход держави, оскільки сторони були безпідставно звільнені від його оплати при подачі позовів.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 рішення суду не оскаржувало ся, а тому його законність і обґрунтованість в цій частині колегією судів не перевірялася.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягненя пені скасувати і ухвалити нове рішення такого змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2, 1997 р. народження неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 14.04.2006 р. по 28.02.2013 р. в сумі 10 000 (десяти тисяч),00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243, 60 грн. сплаченого судового збору.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: