Єдиний унікальний номер 725/885/14-ц
Номер провадження 2/725/220/14
05.05.2014 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:
головуючої судді Федіної А.В.
при секретарі Сорокан М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, що є у спільній частковій власності, -
Позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом.
Посилалась на те, що 24 травня 2005 року відповідно до договору дарування вона отримала у власність 20/100 ідеальних часток будинковолодіння №2 з відповідною частиною господарських споруд і будівель по вул. Кавказькій в м.Чернівці та право власності на подароване майно було нею зареєстроване в ЧКОБТІ.
Вказувала на те, що 80/100 ідеальних часток вищезазначеного будинковолодіння належить ОСОБА_2, як спадкоємцю майна після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким на час набуття нею права власності на 20/100 будинковолодіння №2 по вул. Кавказькій в м.Чернівці належало 80/100 зазначеного будинковолодіння.
Позивач в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач направив до суду заперечення, в яких позов не визнав, проте в подальшому в судові засідання не зявився, таким чином справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання, а також телефонограмою, про причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задовленню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 24.05.2005 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 20/100 частин будинковолодіння №2 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться в м.Чернівці по вул. Кавказькій (а/с 5).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Згідно витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач відповідно до встановленого на момент виникнення у неї права власності порядку, зареєструвала своє право власності на 20/100 спірного будинковолодіння (а/с 7).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру права власності на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить 80/100 ідеальних часток спірного будинковолодіння (а/с 59 зворот).
Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Згідно положень ст. 367 ЦК України визначено, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Так, відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна спірне домоволодіння складається з житлового будинку літ. А (загальна пл.. 65,7 кв.м., житлова пл.. 46,00 кв.м.), житлового будинку літ. Б (загальна площа 24,80 кв.м., житлова площа 15,60 кв.м.), сараїв літ. В,Г,Д, літньої кухні літ. Ж., вбиральні літ. Е, погрібу літ. ПГ, криниці літ. К., огорожі 1-2, огорожі 3 та вартість домоволодіння становить 121226 грн. (а/с 28).
Таким чином, позовні вимоги про виділ частки в натурі з майна, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до прохальної частини позовної заяви обґрунтовані, проте підлягають частковому задоволенню, оскільки криниця є річчю не подільної, являється джерелом водопостачання, а тому її слід залишити у спільному користуванні позивача та відповідача.
Відповідно до квитанції №ПН369 від 17.01.2014 року позивачем було сплачено 1044 грн. за проведення експертного дослідження щодо визначення вартості домоволодіння по вул. Кавказькій, 2 в м.Чернівці, а також при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 484,90 грн.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У відповідності до положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед яких зокрема витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладача та проведення судових експертиз.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.182,334,356,364,367383 ЦК України, ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 79, 88,154, 158,169,212, 218,224, 294 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Криницю літ. К. вартістю 4529 грн., що складає 3,74 часток у вартості будинковолодіння залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинковолодіння №2 по вул. Кавказькій в м.Чернівці припинити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати повязані з проведенням експертного дослідження оцінки нерухомого майна в розмірі 1044 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,90 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці А. В. Федіна