Провадження № 2-6565/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування, -
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2, відповідальність якого згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6096530 була застрахована в АТ «УОСК». У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він та ОСОБА_2 18.03.2014 повідомили страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Також ним було надано страховику всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Разом з цим відповідач в порушення вимог закону в десятиденний строк огляд автомобіля «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 не провів та листом від 25.06.2014 №5654 повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач АТ «УОСК» свого представника для участі у розгляду справи не направив, третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач та третя особа повідомлені належним чином у порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України.
З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач згідно поданої заяви про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним.
Судом встановлено, що 18.03.2014 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «MAN» д.н.з. НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1, належний на праві власності позивачу ОСОБА_1
Протиправність та винність дій відповідача ОСОБА_2., які полягали у порушення п. 13.1 ПДР України, завданні механічних пошкоджень автомобілю «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1, причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну позивача встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2014 року, якою відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу.
Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).
У відповідності до п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Згідно п. 34.1 Закону №1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Встановлено, що позивач відповідно до положень п.п. 33.1.4. Закону №1961-IV повідомив страховика АТ «УОСК» про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач вимог п. 34.1 Закону №1961-IV не виконав, свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив.
За змістом п. 34.3 Закону №1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Листом від 25.06.2014 №5654 АТ «УОСК» повідомило позивача про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При цьому дане рішення відповідач мотивував тим, що позивачем недотримано вимог п. 33.3 Закону №1961-IV щодо збереження транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 у стані, в якому він знаходився після ДТП, а також не надано вказаного транспортного засобу для огляду, що призвело до неможливості страховика встановити обставини ДТП та розмір заподіяної шкоди.
Разом з цим, за змістом абзацу другого п. 33.3 Закону №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Таким чином, виходячи з вище викладеного, зважаючи на порушення страховиком п. 34.1 Закону №1961-IV, суд приходить до висновку, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийнято позивачем необґрунтовано, оскільки неможливість встановити обставин ДТП та розмір заподіяної шкоди за даних фактичних обставин справи є наслідком бездіяльності страховика АТ «УОСК».
З наведених підстав вимоги позивача про стягнення з АТ «УОСК» страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача АТ «УОСК» у розмірі 372,26 грн.
На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 14-16, 1166, 1187, 1188 ЦК України, та ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя