АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3819/14 Доповідач: Кукліна Н.О
Справа № 645/9470/13-ц Головуючий: І інстанції- Тарасенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в ОСОБА_1

ОСОБА_2

При секретарі Каплоух Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

по апеляційній скарзі ОСОБА_3

на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 березня 2014 року

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя , а сааме 75/100 частин домоволодіння № 20 по пров. Ватуніна у м. Харкові та автомобіля марки « Фольсваген гольф» 1987 року випуску, реєстровий номер НОМЕР_1 , набутих під час шлюбу. В обгрунтування зазначала, що з відполвідачем 26 грудня 1987 року уклала шлюб , від якого мають двох дітей: доньку ,ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення сімейно-шлюбних відносин з відповідачем з нею залишились проживати діти, донька разом зі своєю сімєю та неповнолітній син. Вона тривалий час сама утримує домоволодіння, допомогу на утримання дитини відповідач надає нерегулярно. Тому просила поділити спільне сумісне майно , визнавши за нею право власності на 75/200 частин домоволодіння № 20 по пров. Ватуніна у м. Харкові та стягнути грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості автомобіля марки « Фольсваген гольф» 1987 року випуску. В ході розгляду справи позивач подала заяву про виключеня із поділу майна автомобілю та провести поділ частини будинку з відступленням від рівності часток подружжя та збільшення її частки до 4/8 частин з врахуванням інтересів дітей, які мешкають разом з нею в цьому будинку. ( а.с. 4-5, 26, 47-48)

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині поділу автомобіля « Фольсваген гольф» 1987 року випуску, реєстровий номер НОМЕР_1 , залишено без розгляду.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 березня 2014 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 75/ 200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по пров. Ватуніна, 20, у м. Харкові. ( а.с.60-61, 88)

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 4/8 частини домоволодіння №20 по пров. Ватуніна в м. Харкові відмовлено. ( а.с.89)

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення уточненого позову в повному обсязі. Просить розподілити майно, яке складається із 6/8 ( 75/100) частин домоволодіння по пров. Ватуніна 20, м. Харкова, виділивши їй з врахуванням інтересів дітей 4/8 (50/100) частин домоволодіння , а відповідачу - 2/8 (25/100) частин домоволодіння. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та безпідставне не врахування інтересів дітей та інших обставин, на які вона посилалася як на підстави для збільшення її частки при поділі спільного майна подружжя до 4/8 частин домоволодіння .

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача та її представника, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1987 року, від шлюбу мають дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу сторони повністю перебудували 3/4 частини будинку, що належала за життя ОСОБА_5 Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2004 року та додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2005 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 75/100 частин житлового будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова, анульовано право власності на ? частини будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова на імя ОСОБА_5 , та 14 травня 2005 року проведено державну реєстрацію прав власності на 75/100 частин житлового будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова за відповідачем. ( а.с.15-18)

Згідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до розяснень , що містяться в п.п. 22, 23, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, може бути визнано майно, яке належало одному з подружжя, з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України ). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Оцінюючи встановлені у справі обставини , суд першої інстанції дійшов висновку, що реконструйовані під час шлюбу сторін 75/100 частин житлового будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , частки сторін у праві власності на 75/100 частин житлового будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова є рівними і підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя та визнання за позивачем права власності на 4/8 частин житлового будинку № 20 по пров. Ватуніна м.Харкова виходячи з обставин, на які посилається позивач , немає .

Доводи позивача про проживання у спірному будинку разом із нею сімї доньки та неповнолітнього сина, проведення нею оплати комунальних послуг , залишення відповідачу автомобілю марки « Фольсваген гольф» 1987 року випуску, реєстровий номер НОМЕР_1 , переданого ОСОБА_4 у користування власником ОСОБА_6 на підставі довіреності від 14 червня 2005 року, судом першої інстанції перевірялися і не визнані істотними обставинами, за наявності яких можливо відступлення від засади рівності часток подружжя у праві власності на обєкт нерухомого майна.

Висновки суду першої інстанції грунтуються на встановлених у справі обставинах, вимогах закону і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді 1 інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом 1 інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду 1 інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20 березня 2014 року та додаткове рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді