АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6516/14 Головуючий 1 інст. Тарасенко Л.М.
Справа № 645/3436/14-ц Доповідач Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.12.2006 року у розмірі 17594,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16079,51 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 200,54 грн. та штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини і 814,00 процентної складової. У своїх запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідача повністю.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Фрунзенського районного суду від 13 серпня 2014 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим є незаконним. В апеляційній скарзі вказує, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.12.2006 року ОСОБА_3 цього ж дня отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, у порушення вимог законодавства та умов договору, зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом у встановлений строк не виконала, у звязку з чим і виникла заборгованість.

Зазначає, що посилання суду на пропущення позивачем строку позовної давності не є вірними, оскільки договір було пролонговано на 12 місяців, бо строк дії картки не припиняє строку дії договору, отож до правовідносин підлягають застосуванню положення ч.5 ст.261 ЦК України.

Вказує, що згідно Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата відкриття рахунку, тобто 19.12.2006 року. Договір діє 12 місяців з дня його підписання, і автоматично лонгується на такий же термін, якщо жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати. Отже, на даний час договір діє до 19.12.2014 року, оскільки з 2006 року жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати.

Стверджує, що згідно наведеного строк позовної давності звернення до суду із позовом почне відраховуватися з наступного дня після того, як відповідач звернеться до Банку із заявою про його припинення.

Зазначає, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права, і повинен був як мінімум стягнути заборгованість за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, а не повністю відмовляти в позові Банку.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявлені поза межами строку позовної давності.

З таким висновком, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 був укладений договір б/н від 19.12.2006 року , відповідно до якого позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зі змісту заяви і умов кредитного договору вбачається, що порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.13).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 9-12) договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін. Тобто, кредитний договір від 19 грудня 2006 року діяв до 19 грудня 2007 року і був пролонгований до 19 грудня 2008 року. Платежі відповідач не здійснював.

В матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії договору і платіжної картки боржником була отримана нова картка. З позовом позивач звернувся 24 квітня 2014 року.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини по справі і дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов правильного висновку про залишення позовних вимог без задоволення у зв"язку зі спливом строку позовної давності. Правильно суд зазначив, що згідно заяви відповідач отримав 3950 грн. під 2,5 %, а не як зазначено в позові 6100 грн. під 30 % річних. Крім того, розрахунок наданий Банком взагалі не містить руху по картці , в ньому взагалі не зазначено про надходження платежів від відповідача.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Що стосується посилання позивача на п.9.12 Умов і Правил надання банківських послуг, як на підставу для незастосування строків позовної давності, то судова колегія вважає ці доводи позивача помилковими, оскільки сторони передбачили єдиноразову пролонгацію договору, а не щоразу після закінчення строку. Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - позивач не надав.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.1 ст. 60, ст.ст. 60, 303, 304, 308, 313, 314, 317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк відхилити. Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 13 серпня 2014 року залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії