АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/280/14 Справа № 2/206/8/13 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Г.Я. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ВРЕВ - 1, ОСОБА_9 - про стягнення майнової та моральної шкоди, визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 просить частково, а ОСОБА_4 повністю скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 05 липня 2013р., яким задоволено позов ОСОБА_2, - посилаючись на неповне з*ясування, недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування судом норм матеріального та процесуального законів.

Апеляційний суд, розглянувши скарги, справу, вважає, що рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення про відмову у вимогах про стягнення матеріальної та моральної шкоди, виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 18 серпня 2007р. ОСОБА_2 придбав автомобіль марки «Рено Кліо Символ», в тому числі, за гроші в сумі 40 606,08грн, отримані за Кредитною угодою від 22.08.2007. та виплачені ним до 27.04.2010.

30 листопада 2007р. позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, який розірвано 27 квітня 2009р.

Після сварки з ОСОБА_3 в Новорічну ніч на 1.01.2009. він вимушено покинув її квартиру, де вони проживали, та залишився без зазначеного автомобілю, що стояв у дворі будинку АДРЕСА_1

29.01.2009. письмово звернувся до Самарського РВ про витребування у ОСОБА_3 автомобілю та речей, однак отримав відповідь з порадою звернутись до суду.

Під час розгляду районним судом даної справи по суті встановлено, що 22.11.2009. на ім.*я ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 нотаріусом ОСОБА_11 була оформлена Довіреність, на підставі якої ОСОБА_4 розпорядився спірним автомобілем, продавши його ОСОБА_5 У встановленому законом порядку через підприємця ОСОБА_9 1.12.2010. ОСОБА_5 зареєстрував автомобіль в УМВСУ в Запорізькій області. Уподальшому автомобіль ОСОБА_2 багаторазово у законний спосіб перепродавався фізичним особам, які є третіми особами по справі. Останнім його власником на даний час є ОСОБА_8. Ухвалою судді від 12.09.2012. в порядку застосування заходів забезпечення позову її автомобіль арештовано.

Встановивши, що Довіреність ОСОБА_2 не видавалась, згідно висновків почеркознавчої експертизи,- ним не підписувалась, а нотаріус ОСОБА_11 на час її укладення був померлим, прийшовши до висновку про порушення, таким чином, вимог закону та прав ОСОБА_2 як власника автомобілю, суд 1-ї інстанції обгрунтовано як того вимагають вимоги ст.ст.215, 203 ЦКУ, визнав недійсною Довіреність, довідку-рахунок, а також правочин від 15.11.2010., укладений з ОСОБА_5, як такий, що укладався на підставі незаконно виданого Доручення.

Разом з тим, не можна погодитись з рішенням в частині задоволення на підставі ст.ст.22, 386, 1166, 1167 ЦК вимог позивача про стягнення з кожного відповідача сум матеріальної та моральної шкоди, враховуючи наступне.

Загальна сума збитків, яку просив стягнути позивач, складається із таких: 32000грн.-аванс за придбання автомобілю + 40606,08грн.-кредит + 5887,88грн.-проценти за користування кредитом + 3848,12грн., всього 82.342,08грн.

Згідно правил ст.22 ЦК - збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв*язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за обставин, якби її право не було порушене.

З огляду на зазначене, райсуд залишив без уваги, що сума сплачених позивачем коштів за кредитним договором не є збитками у розумінні положень ст.22 ЦК.

В той же час, стягнення матеріальної та моральної шкоди за вимогами ст.ст.1166, 1167 ЦК не може визнаватись законним, оскільки вина відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у незаконному відчужені автомобілю, ключів від нього за підробленою ними довіреністю є належним чином не доведеною, а висновки суду з цього питання ґрунтуються, в основному, на поясненнях позивача та є більш логічними, ніж такими, що ґрунтуються на доказах.

Таким чином, вибраний позивачем спосіб захисту порушеного права власності на автомобіль є неналежним, оскільки не впливає на відновлення його становища відносно автомобілю, що існувало до моменту його втрати.

У наведеній частині на підставі зазначеного вище - рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у вимогах про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також зміні в частині стягнення судових витрат із зменшенням їх сум. до 114,70грн.відносно кожного з відповідачів.

В зв*язку з розглядом справи по суті з ухваленням рішення, а також враховуючи клопотання ОСОБА_8 про зняття арешту, те, що справа тривалий час розглядалась судом., і вона була позбавлена можливості користування та володіння автомобілем, у відповідності до вимог ст.154ч.6 ЦПКУ - апеляційний суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову - арешт, накладений на спірний автомобіль.

Керуючись ст. ст. 307, 309ч.1пп.2,4 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2013 року - в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди - скасувати.

У позовних вимогах ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судових витрат - змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_3 суму витрат до 114.70 грн., та стягнуту з ОСОБА_4 суму витрат до 114.70 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме зняти арешт з автомобіля Renault Clio Symbol 2007 р/в, державний № НОМЕР_1, рік випуску 2007р., дата реєстрації 10.01.2012 р. номер шасі VIN - НОМЕР_2, що був накладений ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2012 року.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку

СУДДІ: