Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/5374/14 Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко В.В.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі: Остащенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і встановлення порядку користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначав, що на підставі заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2011 року за ним визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

22 лютого 2013 року проведено державну реєстрацію права на нерухоме майно, а саме 1/2 частину зазначеної квартири.

Іншу 1/2 частину спірної квартири належить відповідачу, яка на теперішній час проживає в цій квартирі.

Зазначає, що відповідач повністю зайняла квартиру, розмістила там свої речі, і не дає йому можливості користуватися своєю частину квартири, зовсім не впускає її в квартиру.

У зв'язку з протиправними діями відповідача, він позбавлений можливості скористатися своїм правом на володіння, користування і розпорядження належним йому майном.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод в будь-який спосіб, в тому числі, як самій так і за допомогою інших осіб, в користуванні належній йому 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, звільнивши належну йому частину квартири від майна і допускати до квартири в будь-який час доби, не перешкоджати йому вільно входити до помешкання, не вчиняти сварки і бійки, не виганяти з квартири; поділити спірну квартиру і виділити йому в натурі у власність 1/2 частини квартиру, визначити порядок користування квартирою за можливими варіантами експертизи, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2014 року по справі призначено судово-технічну експертизу.

Заочним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_5 в користуванні житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1:

Виділено ОСОБА_3 наступні приміщення: кімната 4, площею 16,0 кв.м, кладочка 2, площею 0,9 кв.м, балкон, площею 2,4 кв.м. Всього співвласнику І пропонується приміщення загальною площею 30,0 кв.м (16,0+0,9+2,4+21,4*1/2) (жовтий маркер), що менше належного на ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (31,15-30,0).

Виділено ОСОБА_5 наступні приміщення: кімната 5, площею 11,6 кв.м, кімната 7, площею 7,4 кв.м, лоджия, площею 2,6 кв.м. Всього співвласнику II пропонується приміщення загальною площею 32,3 кв.м (11,6+7,4+2,6+21,4*1/2) (зеле ний маркер), що більше належного на ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (32,3-31,15).

В загальне користування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 залишено наступні приміщення: коридор 1, площею 8,4 кв.м, кухня 3 площею 8,3 кв.м, туалет 9 площею 1,4 кв.м, ванна 8 площею 2,8 кв.м, кладовка 6 площею 0,5 кв.м. Всього в загальне користування співвласників пропонується приміщення загальною пло щею 21,4 кв.м (8,4+8,3+0,5+1,4+2,8) (червоний маркер).

Стягнуто з ОСОБА_5 грошову компенсацію різниці часток, що складає б 983 грн. 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збо ру у розмірі 243 грн.60 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить змінити рішення суду встановивши порядок користування квартирою виділивши їй приміщення: кімнату 5, площею 11,6 кв.м, кімната 7, площею 7,4 кв.м, лоджія, площею 2,6 кв.м., що всього складає 32,3 кв.м (11,6+7,4+2,6+21,4*1/2) (зеле ний маркер), що більше належного за ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (32,3-31,15), виділити ОСОБА_5 кімнату 4, площею 16,0 кв.м, кладовку 2, площею 0,9 кв.м, балкон, площею 2,4 кв.м. Всього співвласнику І виділити 30,0 кв.м (16,0+0,9+2,4+21,4*1/2) (жовтий маркер), що менше належного на ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (31,15-30,0), інші приміщення в квартирі залишити в загальному користуванні, стягнути з неї на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію різниці часток, що складає 6 983 грн. 88 коп., в частині стягнення судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи відмовити в повному обсязі., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить змінити рішення суду встановивши порядок користування квартирою виділивши їй приміщення: кімнату 5, площею 11,6 кв.м, кімната 7, площею 7,4 кв.м, лоджію, площею 2,6 кв.м., що всього складає 32,3 кв.м (11,6+7,4+2,6+21,4*1/2) (зеле ний маркер), що більше належного за ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (32,3-31,15), виділити ОСОБА_5 кімнату 4, площею 16,0 кв.м, кладочку 2, площею 0,9 кв.м, балкон, площею 2,4 кв.м. Всього співвласнику І виділити 30,0 кв.м (16,0+0,9+2,4+21,4*1/2) (жовтий маркер), що менше належного на ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. (31,15-30,0), інші приміщення в квартирі залишити в загальному користуванні позивачу та відповідачу, вирішити питання про стягнення компенсації з одного співвласника на користь іншого, у якого частка в спільній власності буде меншою від його ідеальної части.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає і підлягає скасуванню за п.п.3,4 ст.309 ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 та виділяючи йому у користування кімнати площею 11,6 кв.м, та 7,4 кв.м., лоджію площею 2,6 кв.м. а всього йому виділено у користування приміщення площею 32,3 кв.м.,суд виходив з того, що він є власником 1/2 частини квартири та відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України має право на отримання у користування кімнати відповідно до частки у спільній власності .

У силу положень ст. ст. 21,24,41 Конституції України, ст. ст. 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Всупереч зазначеним вимогам закону суд, обираючи порядок користування квартирою запропонований позивачем, не навів мотивів що при цьому будуть забезпечені і права іншого співвласника - ОСОБА_3 та житлові права доньки сторін ОСОБА_4, яка проживає в спірній квартирі і іншого житла не має.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації

Як вбачається з висновку будівельно - технічної експертизи № 1945, спірна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 62,3 кв.м.

Сторони є співвласниками квартири і кожному з них належить по 1/2 частині ,на яку приходиться 31,15 кв.м.

При виділі позивачу кімнати 11,6 кв.м та 7,4 кв.м., лоджію площею 2,6 кв.м. а всього позивачу у користування судом виділено 32,3 кв.м., що більше належного на ідеальну долю частки на 1,15 кв.м. Відповідачці кімнату 16,0 кв.м, фактично зменшується майже вдвічі жила площа , яка припадає на її частку власності в квартирі, оскільки виділяється кімната для проживання в ній і доньці сторін, яка постійно мешкає з матір'ю у спірній квартирі і іншого житла не має, та значно погіршуються житлові умови ОСОБА_3

Відповідно до ст. 383 ЦК Кодексу та ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним , мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно заочного рішення Мелітопольського місьрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2011 року визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

У квартирі з 2003 року проживає їх спільна донька ОСОБА_4 при вселенні не було укладено угоди про порядок користування квартирою, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і вони та їх дитина користувалися квартирою спільно, така угода не укладалася і після розірвання шлюбу.

Розірвання шлюбу між батьками, само по собі не змінює права ОСОБА_4 на користування квартирою на тих же умовах, які були до цього.

Таким чином, право власності обох співвласників обтяжено житловими правами ОСОБА_4 доньки сторін відповідно до вимог ст. 156 ЖК України і ст. 405 ЦК України.

Виділення ОСОБА_3 у користуванні кімнати 16,0 кв.м. спільно з донькою фактично звільняє від обтяжень житловими права частку ОСОБА_3 і повністю перекладає на частку ОСОБА_5, що теж не забезпечує рівність прав співвласників.

Таким чином, встановити порядок користування квартирою, який просить ОСОБА_5, без порушення прав інших осіб - співвласника квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - доньки сторін, яка на законних підставах набула право користування квартирою неможливо.

За вказаних обставин рішення в частині встановлення порядку користування квартирою не можна визнати таким, що відповідає нормам матеріального права, а тому в порядку ст.309 ЦПК України підлягає в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою за запропонованим ним варіантом слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 червня 2014 року в цій справі в оскаржуваній частині про задоволення позовних вимог ОСОБА_5, про встановлення порядку користування квартирою та стягнення судових витрат за проведення експертизи в сумі 2500 гривен - скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 за варіантами запропонованими висновками судово-технічної експертизи від 14.05.2014 року № 1945, та у стягненні витрат за проведення судово-технічної експертизи в сумі 2500 гривен - відмовити.

В решті рішення суду не переглядалось, оскільки не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: