Провадження № 4-с/761/148/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кравець Д.І.,

при секретарі Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою представника Київської міської державної адміністрації Ходорич О.М., заінтересована особа - боржник ОСОБА_2, про визнання дій (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян С.А. протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просить: визнати незаконними дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - державний виконавець) по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 13 лютого 2014 року за № 4419/11 на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 16 січня 2014 року, ухваленого по справі № 22-ц/796/216/14, про стягнення з ОСОБА_2 відновної вартості зелених насаджень у сумі 362 453 грн. 04 коп. на користь Київської міської державної адміністрації; визнати незаконними дії державного виконавця по зверненню до суду в порядку ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 2-4419/11 та зобов'язати державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 42073909 провести виконавчі дії відповідно до вимог ст.ст. 11, 19, 31, 28, 32, 52, 57, 62, 63 Закону у строк передбачений ст. 30 цього Закону.

Скаргу мотивовано тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2011 року та ухвалено нове рішення, яким позов прокуратури Подільського району міста Києва, яка діє в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (надалі - заявник, КМДА) до ОСОБА_2 про стягнення відновної вартості зелених насаджень було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 до бюджету м. Києва 362 453 грн. 04 коп. Таким чином, на виконання вказаного рішення суду 13 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий документ, який пред'явлено заявником до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві). При цьому, у заяві на примусове виконання рішення суду було вказано, щоб при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження було накладено арешт на майно і рахунки боржника та оголошено заборону на його відчуження шляхом винесення відповідної постанови та зазначено прохання про направлення відповідних запиті до відповідних державних органів. Крім того, у даній заяві заявником було зазначено прохання, що у разі ухилення боржника від виконання рішення суду необхідно звернутись з поданням до суду про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та зазначено необхідні відомості про боржника для сприяння скорішому виконанню рішення суду.

Разом з тим, 12 травня 2014 року на адресу КМДА надійшла ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року про розстрочку виконання рішення суду. Таким чином, 14 травня 2014 року представником КМДА при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження були виявленні численні порушення чинного законодавства, бездіяльності державного виконавця, оскільки державним виконавцем не було проведено жодних дій для реального виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року.

Так, заявник зазначає, що в порушення ст.ст. 1, 11, 31 та 57 Закону державним виконавцем не було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону на його відчуження, а також не було направлено жодного документу на адресу стягувача та представника про відкриття виконавчого провадження. При цьому, документи, які значились для відправлення до КМДА знаходились в матеріалах виконавчої справи.

Крім того, державним виконавцем в порушення ст.ст. 32, 52 та 63 Закону, при виявленні, що у боржника відсутні достатні кошти для виконання рішення суду, не було звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,1000 га у Подільському районі м. Києва, яка належить боржнику на праві власності. Разом з тим, державним виконавцем, за відсутністю фактів, підтверджуючих відсутність рухомого та нерухомого майна, було подано заяву до суду про розстрочку виконання рішення суду. Однак, з аналізу матеріалів виконавчого провадження заявником було встановлено, що державним виконавцем не було перевірено наявність (відсутність) майна у ОСОБА_2 та фактичної можливості боржником сплатити борг. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження є запити державного виконавця від 14 лютого 2014 року для направлення їх в установи для виявлення майна боржника, але станом на 14 травня 2014 року відсутні будь-які відповіді на вказані запити, а повторні запити державним виконавцем чогось направлено не було.

Також заявник наголошує, що 20 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв'язку із зверненням до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, а відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року заяву про розстрочку було задоволено і вказане рішення міститься в матеріалах виконавчого провадження. Проте, в порушення вимог ст. 39 Закону, станом на 21 травня 2014 року державним виконавцем не винесено постанови про поновлення виконавчого провадження після усунення обставин, які були підставою для зупинення виконавчого провадження.

Крім того, 23 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій на строк 10 днів, тобто до 04 квітня 2014 року, однак після закінчення вказаного строку, в порушення вимог ст. 28 Закону, державним виконавцем не було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню.

На підставі зазначеного, заявник вважає, що своїми діями (бездіяльністю) державний виконавець порушив його права, як стягувача, а тому просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду скарги в суді, представник заявника уточнив свої вимоги та просив: визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця щодо примусового виконання виконавчого листа № 4419/11 від 13 лютого 2014 року, а саме: в частині невиконання вимог п. 3 ст. 19 Закону щодо відмови накладення арешту на майно та кошти боржника та оголошення заборони на його відчуження; в порушенні вимог п.п. 4-5 ст. 20 Закону щодо не винесення постанови про доручення державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві здійснити перевірку та проведення опису та арешту ділянки боржника; в порушенні вимог ст. 31 Закону щодо не направлення документів виконавчого провадження стягувачу; в порушенні вимог ст.ст. 32, 52, 57, 63 Закону щодо не здійснення заходів примусового виконання рішення шляхом звернення стягнення на наявне майно боржника (земельну ділянку) та виявлення іншого майна боржника; в порушенні ст. 36 Закону щодо звернення із заявою про розстрочку виконання рішення при відсутності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а також зобов'язати державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 42073909 провести виконавчі дії відповідно до вимог ст.ст. 11, 19, 20, 31, 32, 52, 57, 62, 63 Закону у строк передбачений ст. 30 цього Закону.

Представник заявника Ходорич О.М. в судовому засіданні обставини викладенні в заяві, з урахуванням їх уточнень, підтримав в повному обсязі та просив зазначенні вимоги задовольнити, окрім вимог про визнання незаконними дій державного виконавця та порушення ним ст. 36 Закону щодо звернення до суду із заявою про розстрочку виконання рішення при відсутності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його не можливим, оскільки на сьогоднішній день вже є ухвала Апеляційного суду м. Києва про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення на скаргу, згідно яких вважає, що не має підстав для визнання дій державного виконавця незаконними, оскільки останнім було правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства здійснено всі дії щодо виконання виконавчого документу, а тому у задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі. Також, у своїй заяві державний виконавець просив проводити розгляд справи без участі представника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), згідно яких скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності заінтересованої особи та державного виконавця.

Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши зміст скарги та додані до неї матеріали, судом встановлено наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2014 року на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-4419/11 про стягнення з ОСОБА_2 до бюджету м. Києва на (р/рахунок 0001, одержувач КМДА у м. Києві, код ЄДРПОУ - 24262621, код банку 820019) 362 453 грн. 04 коп. (триста шістдесят дві тисячі чотириста п'ятдесят три гривні 04 копійки) (а.с. 11).

В той же день, 13 лютого 2014 року, вказаний виконавчий документ було пред'явлено до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить заява про прийняття на примусове виконання виконавчого листа представника Київської міської державної адміністрації Ходорича О.М. (а.с. 9). При цьому, у вказаній заяві також вказано про необхідність накладення арешту на майно і рахунки боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що винести відповідну постанову, а також зазначено необхідні відомості та приєднано документи про наявне майно боржника - земельну ділянку, 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закону) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян Седи Ашотівни, 14 лютого 2014 року було відкрито виконавче провадження № 42073909 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4419/11 від 13 лютого 2014 року та надано боржнику строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови для самостійного виконання рішення суду (а.с. 40). Також, 14 лютого 2014 року державним виконавцем були зроблені відповідні запити до Головного управління держземагенства у Київській області, начальника ВДАІ ВРЕВ-5 та начальника ВАДР ГУ ДМС щодо встановлення наявного майна та поточних рахунків у боржника (а.с. 41).

При цьому, щодо посилання заявника на те, що державним виконавцем було порушено вимоги ч. 3 ст. 19 Закону слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Проте, як вже зазначалось вище, у ч. 2 ст. 25 Закону вказано, що за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Тобто, виходячи із зазначених положень Закону, суд приходить до висновку, що в даному випадку законодавець встановлює виключне право, як для стягувача (має право просити), так і для державного виконавця (може накласти арешт) щодо вчинення певних дій, а не обов'язковість їх вчинення.

Разом з тим, 19 березня 2014 року боржником по виконавчому провадженню № 42073909 - ОСОБА_2 було подано заяву, згідно якої останній вказував, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року, яку йому було надіслано 28 лютого 2014 року (а.с. 45), він отримав лише 18 березня 2014 року, у зв'язку з чим, посилаючись на ст.ст. 31, 35 Закону, просив відкласти виконавчі дії з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва по виконавчому провадженню на строк до 10 робочих днів для надання можливості самостійного виконання рішення суду (а.с. 44).

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 25 та ч. 1 ст. 35 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

На підставі зазначеного та з метою недопущення порушень прав боржника, регламентованих ст. 12 Закону, 20 березня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-4419/11 від 13 лютого 2014 року на строк до 03 квітня 2014 року для надання боржнику часу на добровільне виконання рішення суду (а.с. 46).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 20 березня 2014 року останній, посилаючись на отримання недостатньої заробітної плати і, відповідно, неможливості одноразового внесення всієї суми боргу в розмірі 362 453 грн. 04 коп., просив державного виконавця звернутись до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про розстрочку виконання рішення згідно з наданим у заяві графіком погашення боргу (а.с. 47-49). При цьому, боржником до вказаної заяви також було приєднано свою Довідку про доходи від 20 березня 2014 року, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «БКБудтранссервіс», в якому боржник працює на постійній основі головним інженером (а.с. 50).

Положеннями ст. 36 Закону визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Таким чином, 20 березня 2014 року державний виконавець Хечибабян С.А. звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про розстрочку виконання рішення суду, а саме, щодо стягнення з ОСОБА_2 до бюджету м. Києва боргу в розмірі 362 453 грн. 04 коп. у відповідності до наданого графіку погашення заборгованості (а.с. 52-54). Крім того, у зв'язку з направленням державним виконавцем до суду подання про розстрочку виконання рішення виконавче провадження № 42073909 було зупинено до розгляду справи по суті, про що свідчить постанова державного виконавця про зупинення виконавчих дій (а.с.51).

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року вищезазначену заяву державного виконавця було задоволено та розстрочене виконання рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-4419/11 від 13 лютого 2014 року, у відповідності до графіку погашення заборгованості, зокрема, впродовж періоду із 05 травня 2014 року і по 05 квітня 2017 року щомісячно, зі сплатою заборгованості у розмірі по 12 453 грн. 04 коп. та 10 000 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 57-59).

При цьому, 15 травня 2014 року, після одержання 12 травня 2014 року копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року, державним виконавцем було постановлено ухвалу про поновлення виконавчого провадження № 42073909 (а.с. 60)

Крім того, слід зазначити, що боржник почав здійснювати виконання рішення суду, зокрема, сплачувати свій борг у відповідності до затвердженого судом графіку, що підтверджується відповідними розпорядженнями державного виконавця від 12 травня 2014 року та від 10 червня 2014 року, а також платіжними дорученнями №4352 від 16 травня 2014 року та № 6505 від 13 червня 2014 року (а.с. 61-54). Однак, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року апеляційну скаргу заявника було задоволено і ухвалу Шевченківського суду м. Києва від 22 квітня 2014 року - скасовано, а справу про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2014 року передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 105-106).

Разом з тим, звертаючись зі скаргою до суду заявник, серед іншого, також зазначає, що державним виконавцем були порушенні вимог п.п. 4-5 ст. 20 Закону щодо не винесення постанови про доручення державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві здійснити перевірку та проведення опису та арешту ділянки боржника; порушенні вимоги ст. 31 Закону щодо не направлення документів виконавчого провадження стягувачу; порушені вимоги ст.ст. 32, 52, 57, 63 Закону щодо не здійснення заходів примусового виконання рішення шляхом звернення стягнення на наявне майно боржника (земельну ділянку) та виявлення іншого майна боржника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 32 Закону також визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Проте, проаналізувавши та оцінивши вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем не було порушено вимоги ст.ст. 20, 32, 52, 57, 63 Закону, оскільки підстав для примусового виконання рішення суду, шляхом звернення стягнення на належне майно боржника, у державного виконавця не було, а отже посилання заявника за порушення державним виконавцем зазначених норм Закону є безпідставними.

Крім того, щодо порушення державним виконавцем вимог ст. 31 Закону в частині не направлення стягувачу документів по виконавчому провадженню то дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються наданими державним виконавцем копіями реєстрів про відправлення рекомендованої кореспонденції заявнику по виконавчому провадженню № 42073909 (а.с. 97-99).

Разом з тим, положеннями ч. 3 ст. 387 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що скарга представника Київської міської державної адміністрації Ходорич О.М., заінтересована особа - боржник ОСОБА_2, про визнання дій (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян С.А. протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 6, 12, 17, 19, 25, 27, 31, 32, 36, 38, 39 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 57-60, 64, 209, 210, 212, 213, 293, 294, 296, 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника Київської міської державної адміністрації Ходорич О.М., заінтересована особа - боржник ОСОБА_2, про визнання дій (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян С.А. протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо ухвалу суду не скасовано.

С у д д я: