Провадження 2/0202/1839/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп», Відокремленого структурного підрозділу ТОВ « Сіті Транспорт Груп» у м. Дніпродзержинську про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп», Відокремленого структурного підрозділу ТОВ « Сіті Транспорт Груп» у м. Дніпродзержинську про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, моральної шкоди. В ході розгляду справи позовні вимоги позивачем неодноразово уточнювалися. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві, уточнених позовних заявах, посилався на те, що із 27 серпня 2013 року по 08 листопада 2013 року він працював головним інженером у відокремленому структурному підрозділі ТОВ « Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ по вул. Стасова,79. При прийнятті на роботу, директор відокремленого підрозділу у м. Дніпродзержинськ, ОСОБА_4, озвучив щомісячну заробітну плату головного інженера структурного підрозділу згідно до штатного розпису у сумі 6120,50 грн. чистими на руки, за мінусом обов'язкових утримань до бюджету в розмірі 5000,00 грн., можливі доплати та премії за рішенням директора підприємства. Заробітна плата за серпень, вересень, жовтень 2013 року йому взагалі не нарахована. Тому, 08.11.2013 року він подав у відділ кадрів по вул. Стасова,79 місто Дніпродзержинськ, заяву про звільнення за власним бажанням з 08 листопада 2013 року за ч.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з порушенням працедавцем законодавства про працю: не нарахування та невиплата заробітної плати. Відповідач в період з 27.08.2013 року по 08.11.2013 року повинен сплатити йому заробітну плату в сумі 12341,00 грн. Начальник відділу кадрів ОСОБА_5 відмовилася зареєструвати його заяву, тому він 09.11.2013 року (субота) відправив заяву про звільнення цінним листом з описом на адресу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» вул. Вільшанська,1 м. Київ, та до відокремленого структурного підрозділу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у м. Дніпродзержинськ по вул. Стасова, 79. Згідно до поштових повідомлень заяву про звільнення відповідачі отримали 12.11.2013 року, але належним чином оформлену трудову книжку відповідач йому не надав. Протиправна затримка видачі трудової книжки унеможливлює його працевлаштування на іншому підприємстві. Він працевлаштувався на підприємство 02.01.2014 року на посаду головного інженера, але був звільнений 31.03.2014 року у зв'язку з неможливістю підтвердити свій досвід роботи на даній посаді, це його дуже пригнічує. Він страждає, нервує, хвилюється, відчуває занепокоєння, що взагалі може не отримати платню за роботу, та не може забрати свою трудову книжку. Відповідач, грубо порушуючи трудове законодавство, спричинив йому моральні страждання, які він оцінює в розмірі 5000,00 грн. Просив суд: розірвати з 08 листопада 2013 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України безстроковий трудовий договір, укладений 27 серпня 2013 року на невизначений строк, між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп», , юридична адреса: бульвар Івана Лепсе, 6, м. Київ; стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» на користь ОСОБА_1 800567,50 грн.; в тому числі: вихідна допомога в розмірі трьох середніх заробітних плат - 18361,50 грн.; моральна шкода - 5000 грн.; зарплата за період із 27.08.2013 року по 08.11.2013 року в сумі 12341,00 грн.; компенсація за невикористану відпустку в розмірі 5 календарних днів у сумі 1391,00 грн.; середню заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки на 16.07.2014 року - 42964,00 грн.; зобов'язати ТОВ «Сіті Транспорт Груп» , юридична адреса: бульвар Івана Лепсе, 6, місто Київ, видати ОСОБА_1 належним чином оформлену трудову книжку із записом про розірвання із 08 листопада 2013 року безстрокового трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України та довідку про заробітну плату за період із 27 серпня 2013 року по 08 листопада 2013 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволені.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суду пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що спотворюють обставини справи.

Свідок ОСОБА_6, співробітник, працював в ВСП ТОВ « Сіті Транспорт Груп» конструктором і працював до 30 вересня 2013 року. В серпні 2013 року познайомився з позивачем був присутній на співбесіді, на якій директор ОСОБА_4 озвучив заплату ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн.

Свідок ОСОБА_7, працював автомеханіком в ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» з 09.09.2013 року по 13 листопада 2013 року. Працював за цивільно-правовим договором. Відповідно цивільно-правового договору повинен був отримувати оплату в розмірі 2500 грн., однак договір ТОВ йому не надало. Був вимушений звернутися з позовом до суду, рішенням суду його позов задоволено.

Свідок ОСОБА_8, працювала бухгалтером в ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» з 02.02.2013 року по 27.11.2013 року, розповіла про те, що наказу на встановлення ОСОБА_1 заробітної плати в розмірі 5000 грн. по підприємству не було, однак директор ОСОБА_4 озвучив оклад в розмірі 5000 грн. В жовтні 2013 року їх примусили написати заяву про неповний робочий день по 2 години на день.

Свідок ОСОБА_9, охоронець, заступник начальника охорони, начальник охорони в ВСП ТОВ «Сіті Транспорт Груп» працював з травня 2013 року. Розповів про те, що ОСОБА_1 залишив підприємство 08.11.2013 року і більше не приходив.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сіті Транспорт Груп», працював у відокремленому структурному підрозділі м. Дніпродзержинська з 27.08.2013 року по 08.11.2013 року. Відповідно до довідки АА №784213 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ( ЄДРПОУ) правовий статус суб'єкта без права юридичної особи ( а.с.9).

Відповідно до положення про відокремлений структурний підрозділ ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ ( а.с.119-123) загальне керівництво Відокремленим структурним підрозділом ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ здійснює Генеральний директор Товариства (п.7.1). Генеральний директор визначає структуру Відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ, затверджує його штати ( п.7.2.3). Виконавчо-розпорядчим органом Відокремленого структурного підрозділу ТОВ « Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ є директор ( п.8.1).

Згідно до п. 10.4 Положення персонал відокремленого структурного підрозділу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинськ приймається на роботу і звільняється Генеральним директором Товариства.

Згідно до штатного розпису відокремленого структурного підрозділу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у м. Дніпродзержинськ затвердженого Генеральним директором ОСОБА_10 з 01 липня 2013 року посадовий оклад головного інженера 1150,00 грн. ( а.с.133).

Відповідно до наказу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» від 01 серпня 2013 року № СТГ00000487 ОСОБА_1 прийнятий з 27.08.2013 року на роботу головним інженером ВСП м. Дніпродзержинськ, з окладом 1150 грн. ( а.с.44,132).

Згідно до заяви від 27.08.2013 року ОСОБА_1 просив в зв'язку з сімейними обставинами встановити режим роботи в умовах неповного робочого тижня ( 10 годин на тиждень) з 27.08.2013 року по 30.09.2013 року з оплатою пропорційно відпрацьованому часу (а.с.89).

Наказом ТОВ «Сіті Транспорт Груп» від 08 листопада 2013 року № СТГ00000487 ОСОБА_1 звільнений з посади головного інженера ВСП ТОВ « Сіті Транспорт Груп» в м. Дніпродзержинську 08.11.2013 року, за прогул, п.4 статті 40 КЗпП України (а.с. 108).

В судовому засіданні встановлено, що трудова книжка отримана ОСОБА_1 ( а.с.194-196-197). Відповідно до запису №57 в трудовій книжці ОСОБА_1 звільнений з займаної посади 08.11.2013 року за прогул ч.4 ст.40 КЗпП України.

Згідно до бухгалтерських даних заборгованість відповідача перед позивачем на 08.11.2013 року складала 290,37 грн. В листопад 2013 року ОСОБА_1 нараховано: оклад 309,48 грн. та за два дня невикористаної відпустки 19,14 грн. Всього 328,52 грн. Після утримання 59,35 грн. податків сума до виплати становила 269,17 грн. Загальна сума до виплати станом на 08.11.2013 року - 549,27 грн. Відповідач розрахувався з позивачем шляхом перерахування 04.12.2013 року та 20.12.2013 року залишку заборгованості на зарплатну картку ОСОБА_11, що підтверджується платіжними дорученнями ( а.с.111-118).

В судовому засіданні встановлено що дійсно ОСОБА_1 08.11.2013 року подавав до відділу кадрів по вул. Стасова, 79, місто Дніпродзержинськ, заяву про звільнення за власним бажанням з 08 листопада 2013 року за ч.3 ст.38 КЗпП України в зв'язку з невиплатою заробітної плати. Відповідно до запису №57 в трудовій книжці ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України, згідно до запису №58 запис №57 недійсний, звільнений з займаної посади згідно ч.4 ст.40 кЗп п України. Отже, ОСОБА_1 був звільнений за прогул, про що було внесено запис до трудової книжки, виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині розірвання трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України, зобов'язання відповідача надати належним чином оформлену трудову книжку та стягнення вихідної допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача недоотриманої заробітної плати за період із 27.08.2013 року по 08.11.2013 року в сумі 12341,00 грн. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 5 календарних днів у сумі 1391,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до штатного розпису оклад головного інженера становив 1150,00 грн., директор ВСП ТОВ « Сіті Транспорт Груп» ОСОБА_4 відповідно до Положення не має повноважень щодо прийняття на роботу, звільнення працівників та встановлення їм окладу, ОСОБА_1 працював неповний робочий тиждень, та недотримана заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку виплачена відповідачем на картковий рахунок ОСОБА_1,суд не може прийняти до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, щодо озвучення директором Вінніком заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн., оскільки це спростовується матеріалами справи, а тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав та вимушений в цій частині позовних вимог та вимушений відмовити.

Щодо позовних вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, то в судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач отримав трудову книжку з затримкою, однак беручи до уваги те, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі у день звільнення та не надав згоди на пересилання йому трудової книжки поштою, та не повідомив відповідача про спосіб видачі йому трудової книжки, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки позивачем не надано жодного доказу, яким підтверджувалося б спричинення моральної шкоди та враховуючим те, що в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрат віднести за рахунок держави.

Керуючись: ст. ст. ч.3 ст.38,44,40,47, 232, 233,235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 3,7,11, 27, 31, 59, 60, 61, 81, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимогОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп», Відокремленого структурного підрозділу ТОВ «Сіті Транспорт Груп» у м. Дніпродзержинську про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар