Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

05 червня 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона вже протягом кількох років займається розведенням кролів. У ночі 25 січня та 1 лютого 2013 року відбувся напад сусідської собаки на її кролів, внаслідок чого загинуло у цілому 40 особин кролів та було пошкоджено вольєри, у яких вони утримувались.

У звязку з цим, позивачка звернулася до міліції та в ході розгляду її заяви було встановлено, що власницею собаки є ОСОБА_3, яка є її сусідкою. Вказані факти підтверджуються актом Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 31/18-934-ЖЄО від 19.04.2013р.

Крім того, при розгляді заяви було встановлено, що ОСОБА_3 порушила Правила утримання домашніх тварин у м. Одесі. Розмір заподіяної позивачці матеріальної шкоди становить 17 280 грн. і був розрахований з урахуванням звичайних цін на кролів в Україні.

При цьому було враховано, що кролі в Україні не розводяться на промисловій основі, а тому не існує статистичних даних щодо середньої ринкової вартості кролів. При визначенні розміру шкоди були враховані середні ціни на кролів, отримані шляхом аналізу ситуації на ринку. Крім того, позивачка зазначає, що в результаті загибелі її кролів, їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у нервовому стресі, наслідком якого стали втрата сну, головні та серцеві болі. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінила в розмірі 20 000 грн.

Після уточнення позовних вимог позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 16 200,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 372 грн. 81 коп.

Будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, позивачка в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву, в якій підтримала уточнену позовну заяву та просила слухати справу у її відсутність.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 16200 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також судові витрати в сумі 372 грн. 81 коп. У задоволенні іншої частини позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що діями відповідачки ОСОБА_3, яка є сусідкою позивачки та власницею собаки, яка вночі 25 січня та 1 лютого 2013р. здійснила напад на кролів позивачки, внаслідок чого загинуло в цілому 40 особин кролів, чим позивачці завдано матеріальну та моральну шкоду, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_4Т протягом кількох років займається розведенням кролів.

По сусідству з нею проживає відповідачка ОСОБА_3, яка є власницею собаки, не маючої відповідних документів свого походження, по кличці «Граф», чорного окрасу.

25.01.2013 року за місцем проживання ОСОБА_4 на дворі були пошкоджені вольєри для кролів, а також вищевказаною собакою були задушені 39 кролів.

Крім того, повторно дана собака 01.02.2013 року прийшла у двір позивачки ОСОБА_4 і задушила ще одного кроля. Цього разу ОСОБА_4 бачила, що дана собака після того, як задушила кроля, забігла у свій двір, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Патріотична, 96, де по цей час вона і знаходиться.

За даними фактами позивачка ОСОБА_4 01.02.2013 року звернулася до Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою, в якій просила прийняти міри щодо сусідки та її неконтрольованої собаки.

В ході розгляду її заяви було встановлено, що власницею собаки є ОСОБА_3, яка є сусідкою позивачки, що зафіксовано Висновком по матеріалам перевірки ЖЄОЗП від 07.02.2013 року (а.с.33). Вказані факти підтверджуються також актом Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що підтверджується листом № 31/18-934-ЖЄО від 19.04.2013року (а.с.9).

Крім того, при розгляді заяви було встановлено, що ОСОБА_3 порушила Правила утримання домашніх тварин у м. Одесі, яке виразилось у тому, що в період з 24.01.2013р. по 31.01.2013р. собака, власницею якої є ОСОБА_3, діяла без повідка та без нагляду власника.

Так, порушення відповідачкою ОСОБА_3 Правил утримання домашніх тварин у м. Одесі виразилось у тому, що вказаними правилами, зокрема, передбачено, що: фізичні та юридичні особи, що утримують тварини, зобовязані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей, а також іншим тваринам; власник тварини повинен забезпечити умови недопущення втечі тварини та нападу її на людей та інших тварин; особа, яка утримує тварину, зобовязана спускати собак з привязі лише на закритих територіях, що виключає можливість втечі, з дотриманням заходів безпеки людей та інших тварин.

У звязку з цим, з ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда щодо порушення Правил тримання собак та котів, а також був складений адміністративний протокол за ч.2 ст. 154 КУпАП (а.с.57-58).

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 07.02.2013 року відповідачку ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. В постанові зазначено, що ОСОБА_3 порушила Правила утримання котів і собак, що призвело до того, що вночі 25 січня та 01 лютого 2013 року собака відповідачки ОСОБА_3 задушила 40 кролів, які належали позивачці ОСОБА_4 У судовому сіданні ОСОБА_3 свою винність у скоєному адміністративному правопорушенні визнала та розкаялася (а.с.67).

Постановою апеляційного суду Одеської області 20.06.2014 року апеляцію ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2013р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП України, та звільнення її від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП з усним зауваженням, залишено без змін (а.с.157-158).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, той факт, що саме собака відповідачки ОСОБА_3 вночі 25 січня та 01 лютого 2013 року задушила 40 кролів, які належали позивачці ОСОБА_4, встановлені судовим рішенням по адміністративній справі, яке набрало законної сили, є встановленим і не підлягає доказуванню, а також є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З цих підстав доводи апелянта ОСОБА_3 та її представника, надані в суді апеляційної інстанції стосовно того, що матеріали справи не містять доказів того, що саме собака відповідачки, а не інша, задушила 40 кролів позивачки, а також того, що позивачкою не надано доказів, від чого саме померли її кролі, їх чисельності, а показання свідків в цій частині є сумнівними, є безпідставними і спростовуються вищевикладеними судовими рішеннями по адміністративній справі щодо ОСОБА_3

Також безпідставними є посилання апелянта та її представника на те, що позивачка не була зареєстрована у відповідних державних органах ветеринарної медицини як особа, що вирощує кролів, на відсутність доказів, що своєчасно кролям робилися щеплення, проводився санітарно-ветеринарний огляд, оскільки зазначені обставини не звільняють відповідачку від відповідальності за причинену її собакою матеріальної та моральної шкоди позивачці.

З підстав викладеного, суд обгрунтовано керувався вимогами ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 180 ЦК України на тварин поширюється правовий режим речей, а за належне утримання речей несе відповідальність власник, оскільки, відповідно до ст.ст.319,322 ЦК України власність зобовязує утримувати належне власнику майно і запобігати заподіянню ним шкоди іншим особам.

Що стосується розміру заподіяної позивачці матеріальної шкоди, то суд першої інстанції обгрунтовано виходив із наданого позивачкою розрахунку, який був здійснений з урахуванням звичайних цін на кролів в Україні. При цьому судом було враховано, що кролі в Україні не розводяться на промисловій основі і тому не існує статистичних даних щодо середньої ринкової вартості кролів. При визначенні розміру шкоди були враховані ціни на кролів, отримані шляхом аналізу ситуації на ринку.

Так, згідно зробленого судом аналізу, середня ціна 1 кг живої ваги кроля складає 67,5 грн./кг (80 грн./кг + (350 грн./5 кг) + 70 грн./кг + 50 грн./кг : 4). Відповідно до виданої установою ветеринарної клініки ТОВ «Тіна 2008», яка проводить систематичні профілактичні, діагностичні та лікувальні заходи щодо кролів, які утримуються ОСОБА_4, довідки від 11.02.2014р., середня вага кроля складає: (4 кг + 8 кг) : 2 = 6 кг. Таким чином, середня ціна 40 кролів, які були задушені в результаті нападу собаки, що належить ОСОБА_3, складає 16 200 грн. (67,5 грн./кг х 6 кг х 40 шт. = 405 грн. х 40 шт.).

З підстав викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачці загибеллю її кролів, складає 16 200 грн.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що позивачка не довела суду своїх доводів щодо вартості кролів, які були задушені собакою, то вони є необґрунтованими, враховуючи, що саме позивачка надала суду свій розрахунок щодо вартості завданої матеріальної шкоди.

В свою чергу, заперечуючи проти позовних вимог, та обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідачка ОСОБА_3 не надала суду жодних доказів щодо вартості загиблих кролів та розміру завданої матеріальної шкоди.

Надані апелянтом ОСОБА_3 до суду першої та апеляційної інстанції в якості додатків до заперечень та апеляційної скарги нормативні акти та посилання на Закони України, Податковий Кодекс та Накази (а.с.126-136, 182-189) жодним чином не свідчать про невірність розрахунку позивачки щодо завданої матеріальної шкоди та не спростовують висновків суду в частині визначення розміру цієї шкоди.

Крім того, позивачка зазначала, що в результаті загибелі її кролів, їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилася у нервовому стресі, наслідком якого стали втрата сну, головні та серцеві болі. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінила у розмірі 20 000 грн.

Разом з тим, суд у встановленому законом порядку дослідив обставини завдання позивачці моральної шкоди і дійшов обґрунтованого висновку про те, що її розмір складає 1 000 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки на підставі ст. 1167 ЦК України.

Враховуючи, що загибеллю кролів позивачці дійсно була завдана моральна шкода, яка виразилась у нервовому стресі, так як позивачка витрачала значний час та докладала зусилля для вирощування кролів, при цьому деякі кролиці були вагітні, колегія суддів погоджується з висновком суду стосовно визначення розміру завданої позивачці моральної коди, який відповідає загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2