АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/824/14 Справа № 206/7261/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 5
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 27 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з позовом (сума позову 41130грн.) про визнання права власності на домоволодіння №4 по вул.Елеваторна у м.Дніпропетровськ. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вказане домоволодіння куплено ними 30.06.2008р. у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі з оформленням договору купівлі-продажу на відповідача. 9.08.2013р. їх шлюб розірвано. Половина домоволодіння належить їй на підставі ст.ст.60,70 СК України. Іншу половину відповідач зобовязався переоформити на неї шляхом укладення договору дарування, що зазначив у відповідній письмовій розписці. Проте від виконання взятого на себе зобовязання відповідач ухиляється.

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 27.11.2013р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В апеляційній скарзі позивачка просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на відсутність передбачених законом підстав для їх задоволення.

Вказаний висновок суду першої інстанції не у повному обсязі відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005р., у якому у них народилось двоє дітей: Аліна, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Вікторія, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 9.08.2013р. шлюб сторін розірвано (а.с.10).

Згідно нотаріально посвідченого 13.06.2008р. договору на імя ОСОБА_3 куплено домоволодіння №4 по вул.Елеваторна у м.Дніпропетровськ (а.с.5,6).

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За положеннями ч.1 ст.70 СК України вважається, що частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про те, що домоволодіння №4 по вул.Елеваторна у м.Дніпропетровськ придбане подружжям ОСОБА_3 в період шлюбу та є обєктом їх права спільної сумісної власності, за ОСОБА_2 слід визнати право власності на ? частину цього домоволодіння, а на іншу ? частину за ОСОБА_3

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності ОСОБА_2 на ? частину домоволодіння, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, не відповідають вимогам закону, його рішення у цій частині на підставі п.3.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення у цій частині позову та апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Згідно копії письмової розписки від 4.09.2013р. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 30 000грн. для погашення іпотечної заборгованості за договором від 13.06.2008р. та подальшого дарування домоволодіння №4 по вул.Елеваторна ОСОБА_2, яка відмовиться від аліментів (а.с.7). За копією квитанції від 4.09.2013р. ОСОБА_3 перерахував на рахунок ПАТ ПЛАТИНУМ БАНК 60761грн.03коп. на погашення заборгованості по кредитному договору від 13.06.2008р. (а.с.33). Згідно довідки ПАТ ПЛАТИНУМ БАНК 4.09.2013р. ОСОБА_3 достроково погашено кредит за договором від 13.06.2008р. (а.с.34-39).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив за недоведеністю у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на іншу частину домоволодіння №4 по вул.Елеваторна на підставі письмової розписки ОСОБА_3 від 4.09.2013р.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду у цій частині безпідставні. Письмова розписка ОСОБА_3, у якій зазначається про подальше дарування домоволодіння №4 по вул.Елеваторна ОСОБА_2, фактично не тягне за собою юридичних наслідків та обовязку такого дарування. Укладення договору дарування відповідно до положень ст.6,ч.3 ст.203, ст.ст.627, 717 ЦК України має відбуватись на засадах вільного, безумовного волевиявлення, а не у примусовому порядку на підставі судового рішення. Крім того, зазначена вище розписка містить у якості умови такого дарування, а саме, відмову ОСОБА_2 від аліментів. Вирішення питання щодо припинення права на аліменти на дитину у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі положень ст.190 СК України. Вказаною правовою нормою передбачено спеціальний порядок вирішення даного питання, а тому письмова розписка також не є підставою для його вирішення шляхом предявлення даного позову.

Таким чином рішення суду в частині відмови у позові про визнання за ОСОБА_2 права власності на іншу частину домоволодіння відповідає вимогам закону і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 27 листопада 2013 року скасувати в частині відмови у позові про визнання права власності на ? частини домоволодіння.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №4 по вул.Елеваторна у м.Дніпропетровськ.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину домоволодіння №4 по вул.Елеваторна у м.Дніпропетровськ.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :