Справа №488/1262/14-ц 24.12.2014 24.12.2014 24.12.2014
Провадження №22-ц/784/3453/14
Провадження №22-ц/784/3453/14
Суддя суду 1-ї
інстанції - Селіщева Л.І.
апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової
О.О.,

із секретарем судового засідання
- Яценко Л.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Корабельного районного суду
м. Миколаєва

від 03 жовтня 2014 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4

про стягнення пені за прострочення
сплати аліментів

та

за зустрічним позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від
сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів.

Позивачка зазначала, що з 20 червня 1992
року по 5 липня 2005 року перебувала у
шлюбі з ОСОБА_4 Від даного шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька
ОСОБА_3.

31 липня 1996 року рішенням Корабельного
районного суду м.Миколаєва на користь
позивачки з ОСОБА_4 на утримання їхньої
неповнолітньої доньки ОСОБА_3 було
стягнуто аліменти в розмірі ? частини
всіх видів його заробітку, починаючи з
31 липня 1996 року.

Рішенням того ж суду від 20 квітня 2012
року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на
утримання їх вже повнолітньої доньки
ОСОБА_3 в розмірі ? частини його
заробітку щомісячно, починаючи з 19
січня 2012 року і до закінчення нею
навчання або до досягнення 23 років.

Позивачка вказувала, що ОСОБА_4
ухиляється від сплати аліментів,
внаслідок чого в нього утворилась
заборгованість по їх сплаті в сумі
25 773 грн.

Посилаючись на зазначену обставину,
позивачка просила стягнути на її
користь пеню за прострочення сплати
аліментів за період з 01 лютого 2010 року
по 01 лютого 2014 року в сумі 195 176 грн.10
коп.

27 травня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_5, в яком просив
звільнити його від сплати аліментів за
рішенням суду від 20 квітня 2012 року.

Свій позов обґрунтував тим, що він не
спроможний сплачувати аліменти у
зв'язку із відсутністю постійного
місця роботи, наявністю поганого стану
здоров'я, а також необхідністю
утримувати свою мати, яка потребує
постійного лікування.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_4 просив задовольнити його позов.

Ухвалою Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 29 травня 2014 року
зазначені позови об'єднані в одне
провадження.

Рішення Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 03 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково. З ОСОБА_4 на
користь позивачки стягнуто 15 000 грн.
пені за прострочення сплати аліментів.
В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з нього на
користь держави судовий збір в сумі 243
грн.60 коп.

Відповідач подав на рішення апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції на новий розгляд
іншим складом суду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5, та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
належним чином не сплачував аліменти
на утримання дочки, внаслідок чого
утворилася заборгованість, а тому
повинен сплатити пеню за прострочення
сплати аліментів у сумі 15 000 грн.
Звільненню від сплати заборгованості
за аліментами він не підлягає у зв'язку
з недоведеністю ним обставин,
викладених у ст.197 СК України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.196 СК України при
виникненні заборгованості за
аліментами з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Згідно з п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», передбачена ст.196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму
(постанова Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року у справі
№6-81цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України
є обов'язковою для судів).

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 31 липня 1996 року з
відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх
видів його заробітку, починаючи з 31
липня 1996 року до досягнення нею
повноліття.

На підставі вказаного рішення 29 серпня
2007 року Корабельним районним судом
м.Миколаєва було видано виконавчий
лист №АЕ - 186 (а.с.5).

Крім того, заочним рішенням того ж суду
від 20 квітня 2012 року з ОСОБА_4 на користь
позивачки стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ?
частини всіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 19 січня 2012
року і до закінчення нею навчання чи
досягнення двадцяти трьох років (а.с.101).

Виконавчий лист №2/1414 на підставі
вказаного рішення був виданий
Корабельним районним судом м.Миколаєва
16 травня 2012 року (а.с.9).

Згідно з довідками Національного
університету кораблебудування імені
адмірала Макарова та Миколаївського
коледжу культури і мистецтв,
ОСОБА_6 навчалася в університеті з 01
вересня 2011 року по 09 листопада 2012 року,
а у коледжі вона навчається з 01 вересня
2013 року. Станом на дату видачі довідки -
08 квітня 2014 року ОСОБА_6 навчалася у
коледжі (а.с.64, 92).

Згідно довідки Корабельного відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції від 02 жовтня 2014 року, зазначені
виконавчі листи перебувають на
виконанні у даному відділі.

Станом на момент досягнення ОСОБА_6
повноліття заборгованість ОСОБА_4 по
сплаті аліментів до досягнення нею
повноліття складала 15 798 грн.75 коп., а
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання повнолітньої доньки на час
навчання станом на 01 жовтня 2014 року
становила 9 297 грн.28 коп. (а.с.98-100).

За період, коли донька відповідача не
навчалася, державним виконавцем не
здійснювалося нарахування аліментів.

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
часткового задоволення позовної
вимоги ОСОБА_5 про стягнення пені є
правильним, оскільки відповідач не у
повній мірі виконував свій обов'язок по
утриманню дочки, що призвело до
утворення заборгованості по аліментах.

Однак, колегія суддів не погоджується з
розрахунком пені за виконавчим листом
№2/1414 про стягнення аліментів після
досягнення дочкою відповідача
повноліття.

Судом сплачувані відповідачем
аліменти були віднесені у рахунок
погашення пені, тоді як вони повинні
були бути враховані на погашення боргу
за аліментами.

За розрахунком колегії пеня за
прострочення сплати аліментів за
вказаним виконавчим листом становить 16
496 грн.58 коп.

Загальна сума пені за 2012 рік складає 14
398 грн.33 коп.

Січень 2012 р. - 249,60 х 1% х 121 день = 302,02 грн.

У червні відповідачем було сплачено 150
грн., таким чином він частково погасив
заборгованість за січень і борг став
складати 99,6 грн. Оплативши у липні 100
грн., він зменшив борг до 0,4 грн. І
сплативши у серпні 100 грн., відповідач
повністю погасив борг за січень, маючи
остаток 99,6 грн.

Лютий 2012 р. - 661,25 х 1% х 153 дня = 1011,71 грн.

У серпні відповідачем було сплачено 99,6
грн., таким чином він частково погасив
заборгованість за лютий і борг став
складати 561,65 грн. Оплативши у вересні 100
грн., він зменшив борг до 461,65 грн. У
жовтні, сплативши 100 грн., він зменшив
його до 361,65 грн.

Не сплативши нічого у листопаді,
відповідач спричинив пеню у сумі
108,50 грн.: 361,65 грн. х 1% х 30 днів.

Сплативши у грудні 200 грн., відповідач
зменшив борг до 161,65 грн.

Повністю він погасив борг за лютий 2012 р.
у січні 2013 р., сплативши 500 грн.
Остаток 338,35 грн.

Березень 2012 р. - 661,25 х 1% х 247 днів = 1633,29
грн.

У січні 2013 року відповідач частково
погасив заборгованість за березень 2012
р. у сумі 338,35 грн. Повністю він погасив
заборгованість у лютому 2013 року,
сплативши 500 грн. Остаток склав 177,10 грн.

Квітень 2012 р. - 661,25 х 1% х 220 днів = 1454,75 грн.

У лютому 2013 року відповідач частково
погасив борг за квітень 2012 року у сумі
177,10 грн. Повністю він погасив
заборгованість у березні 2013 року,
сплативши 500 грн. Остаток склав 15,85 грн.

Травень 2012 р. - 661,25 х 1% х 273 дня = 1805,21 грн.

У березні 2013 року відповідач частково
погасив борг за травень 2012 року у сумі
15,85 грн., у квітні - на суму 500 грн.,
повністю погасивши заборгованість у
травні 2013 року. Остаток склав 354, 60 грн.

Червень 2012 р. - 204,68 х 1% х 304 дня = 622,23 грн.

Оплативши у травні 2013 року 354,60 грн.,
відповідач повністю погасив борг за
червень 2012 року. Остаток становив 149,92
грн.

Липень 2012 р. - 590,72 х 1% х 273 дня = 1612,66 грн.

У травні 2013 року відповідач частково
погасив борг за липень 2012 року у сумі
149,92 грн. Оплативши у червні 500 грн.,
відповідач повністю погасив
заборгованість за липень 2012 року.
Остаток склав 59,2 грн.

Серпень 2012 р. - 782,53 х 1% х 273 дня = 2136,31 грн.

У червні 2013 року відповідач
частково погасив борг за серпень 2012
року у сумі 59,2 грн. Оплативши у липні 300
грн., відповідач зменшив борг до 423,33
грн., у серпні сплативши 300 грн., він його
зменшив до 123,33 грн. Повністю відповідач
погасив заборгованість за серпень 2012
року у вересні 2013 р., сплативши 600 грн.
Остаток склав 476,67 грн.

Вересень 2012 р. - 691 х 1% х 307 днів = 2121,37 грн.

У вересні 2013 року відповідач частково
погасив борг за вересень 2012 року у сумі
476,67 грн., зменшивши борг до 214,33 грн.
Оплативши у жовтні 2013 р. 300 грн.,
відповідач повністю погасив
заборгованість за вересень 2012 року.
Остаток склав 85,67 грн.

Жовтень 2012 р. - 348,30 х 1% х 334 дня = 1163,32 грн.

У жовтні 2013 року відповідач частково
погасив борг за жовтень 2012 року у сумі
85,67 грн., зменшивши борг до 262,63 грн.
Оплативши у листопаді 2013 р. 300 грн.,
відповідач повністю погасив
заборгованість за жовтень 2012 року.
Остаток склав 37,37 грн.

Листопад 2012 р. - 127,45 (за 8 днів) х 1% х 335
днів = 426,96 грн.

У листопаді 2013 року відповідач
частково погасив борг за листопад
2012 року у сумі 37,37 грн., зменшивши борг
до 90,08 грн. Оплативши у грудні 2013 р. 300
грн., відповідач повністю погасив
заборгованість за листопад 2012
року. Остаток склав 209,92 грн.

Загальна сума пені за 2013 рік складає 1869
грн.23 коп.

Вересень 2013 р. - 761,60 х 1% х 61 день = 464,58 грн.

У грудні 2013 року відповідач частково
погасив борг за вересень 2013 року у сумі
209,92 грн., зменшивши борг до 551,68 грн.
Оплативши у січні 2014 р. 400 грн.,
відповідач зменшив борг до 151,68 грн.
Повністю він погасив заборгованість за
вересень 2013 року у лютому 2014 року,
сплативши 300 грн. Остаток склав 148,32 грн.

Жовтень 2013 р. - 760,88 х 1% х 92 дня = 700 грн.

У лютому 2014 року відповідач частково
погасив борг за жовтень 2013 року у сумі
148,32 грн. , зменшивши борг до 612,56 грн.
Оплативши у березні 2014 р. 300 грн.,
відповідач зменшив борг до 312,56 грн.

Листопад 2013 р. - 762,03 х 1% х 61 день = 464,83 грн.

Грудень 2013 р. - 773,60 х 1% х 31 день = 239,82 грн.

Січень 2014 р. - 738,79 х 1% х 31 день = 229,02 грн.

Загальний розмір пені за прострочення
сплати відповідачем аліментів по двох
виконавчих листах станом на 01 лютого 2014
року становить 163 167,14 грн. (146 670,56 грн. + 16
496 грн.58 коп.)

З урахуванням матеріального стану
відповідача, стану його здоров'я та
членів його сім'ї, приймаючи до уваги
довготривалість наявності
заборгованості по аліментам, колегія
суддів вважає, що висновок суду першої
інстанції про справедливість та
розумність розміру пені у сумі 15 000 грн.
є правильним.

Доводи відповідача про те, що
заборгованість утворилася не з його
вини, не заслуговують на увагу,
оскільки він знав про наявність рішень
судів про стягнення з нього аліментів,
які періодично сплачував.

Обставинами ж, які свідчать про
відсутність вини платника аліментів у
простроченні сплати аліментів, можуть
бути тільки несвоєчасна виплата
заробітної плати, затримка або
неправильне перерахування аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Оскільки відповідачем не було надано
суду належних та допустимих доказів
наявності таких обставин, суд
обґрунтовано стягнув з нього пеню за
прострочення сплати аліментів.

Що ж стосується висновку суду про
відсутність підстав для задоволення
позову відповідача, то на думку колегії
суддів він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до ст.197 СК України за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Відповідач не довів наявності таких
обставин. Наявні в матеріалах справи
довідки про стан його здоров'я та його
матері не свідчать про неможливість
відповідачем сплачувати аліменти
дочці.

За такого, на думку колегії суддів,
рішення районного суду зміні або
скасуванню не підлягає, оскільки є
законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 03 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді