Справа № 143/1460/14-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2014 року Погребищенський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Марченко Л. В.
з участю секретаря Павліченко М. Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребищі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Встановив:
27.08.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги за тим, що 21 травня 2014 року він позичив відповідачу гроші в сумі 2000 доларів США. Договір позики був оформлений у вигляді письмового правочину, а саме розписи. Відповідно до умов позики відповідач зобов`язався повернути борг через 2 місяці зі сплатою додатково 15 відсотків від суми боргу за кожен місяць за користування його коштами. У разі невиконання своїх боргових зобов`язань позичальник зобов`язався в подальшому (за третій місяць та наступні) сплачувати по 20% від суми позики додатково за користування його коштами. Умова позики дійсна до повного розрахунку по боргу, як визначено у розписці.
Однак, відповідач коштів не повернув, відсотків за користування коштами також не сплачував. Станом на 21 серпня 2014 року сума боргу за договором позики складає 39 330 гривень із розрахунку :
-15 відсотків від суми позики 2000 дол. США становить 300 доларів США.
За 2 місяці з 21 травня по 21 липня 2014 року сума основного боргу складає 2000 доларів США та боргу за відсотками 300х2= 600 доларів США. Враховуючи те, що відповідач користувався його коштами на протязі ще одного місяця - серпня та зобов`язався сплатити додатково 20% від позиченої суми, загальна сума боргу за відсотками становить 1000 доларів США ( 600+400доларів).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та пояснив, що 21 травня 2014 року він позичив ОСОБА_2 2000 доларів США терміном на 2 місяці на умовах сплати 15% від суми позики за користування позикою. І в разі несвоєчасного розрахунку з третього місяця та наступні місяці позичальник повинен був сплатити 20%. При цьому ОСОБА_2 в заставу залишив йому автомобіль разом із документами. На підтвердження договору позики позичальником була надана розписка про отримання грошових коштів. Проте, ОСОБА_2 порушив умови договору позики, мотивуючи відсутністю коштів, що стало підставою для його звернення з позовом до суду.
Разом з тим він, позивач ОСОБА_1 , не пригадує та не може стверджувати та відмовлятися чи передавав кошти йому ОСОБА_2 після 21 травня 2014 року. Разом з тим, автомобіль ОСОБА_2 , що був у нього у заставі він йому повернув.. Скільки разів звертався ОСОБА_2 до нього за позикою грошей він не пам`ятає. До цього ОСОБА_2 може позичав у нього і повертав грошові кошти , проте він про це -не пам`ятає. Однак він пам`ятає, що 5 липня 2014 року до нього, в м.Житомир приїздили ОСОБА_2 разом зі своєю матір`ю, проте чи передавали йому грошові кошти в сумі 4000 доларів США не пам`ятає, але автомобіль, що був у нього у заставі він повернув ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що в газеті РІА він прочитав оголошення, що чоловік із м.Житомира може надати гроші в позику, де був зазначений номер мобільного телефону. Так він познайомився із ОСОБА_1 . 21 травня 2014 року вдруге він позичив у ОСОБА_1 в м.Житомирі 2000 доларів США, і під заставу залишив йому автомобіль. 5 липня 2014 року він разом зі своє матір`ю ОСОБА_3 , автобусом поїхали в м.Житомир. Приїхавши в м.Житомир він зателефонував ОСОБА_1 і повідомив його, що привіз борг, а саме 4000 доларів США., як того вимагав в телефонній розмові ОСОБА_1 (борг разом із відсотками). ОСОБА_1 під`їхав до них на його автомобілі, який він залишив під заставу. В салоні даного автомобіля він в присутності своєї матері повернув ОСОБА_1 4000 доларів США , а ОСОБА_1 в свою чергу повернув йому даний автомобіль, що був у заставі. При цьому ОСОБА_1 попросив у нього розписку про те, що він дійсно отримав від нього заставлений автомобіль. В той же час ОСОБА_1 йому розписки про отримання ним коштів не повернув, особисто він довіряв ОСОБА_1 і не знав та не звернув уваги, що потрібно вимагати повергнення розписки про позику грошей, адже раніше також він позичав у ОСОБА_1 2000 доларів США і повертав борг , і також при цьому ОСОБА_1 його розписки йому не повертав. Після даної події він виїхав на роботу за межі України, щоб заробити гроші та віддати ОСОБА_4 борг в сумі 4000 доларів США , у якої він їх позичив, щоб повернути борг ОСОБА_1 та забрати заставний автомобіль. Вже будучи на роботі до нього зателефонувала мати та повідомила про наявність в суді даного позову. Він відразу зателефонував ОСОБА_1 і запитав за позов, адже він повністю з ним розрахувався, на що ОСОБА_1 йому відповів, що на «баригах» і на таких як він - він наживається, адже його розписка залишилась у нього.
Коли забирав автомобіль у ОСОБА_1 , то в розписці, яку вимагав ОСОБА_1 він дійсно зазначив , що хоче продати авто, щоб повернути борг, саме ОСОБА_4 , у якої він позичив 4000 доларів США для повернення боргу ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 4 липня 2014 року, в суботу вона разом із сином- ОСОБА_2 з м.Вінниці автобусом приїхали в м.Житомир, щоб повернути борг-4000 доларів США, які син позичав. В м.Житомир, біля автозаправки син зателефонував до ОСОБА_1 і до них на заставленому автомобілі під`їхав ОСОБА_1 . Разом з сином вини сіли в салон автомобіля, де вона дістала із сумки гроші в сумі 4000 гривень та передала ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 повернув сину автомобіль, що був у заставі. Розписки про повернення грошових коштів у ОСОБА_1 вони не вимагали і вона про неї і не знала. Грошові кошти в сумі 4000 гривень для повернення ОСОБА_1 вони позичили у Сироти Тамари.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що дійсно у ОСОБА_4 позичали гроші в сумі 4000 доларів США , щоб у м.Житомирі забрати автомобіль, який перебував у заставі. Його син, ОСОБА_2 в послідуючому продав автомобіль і гроші ОСОБА_4 було повернуто.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 4 липня 2014 року вона позичала ОСОБА_2 4000 доларів США, щоб в м.Житомирі забрати автомобіль, який перебував у заставі. ОСОБА_2 в послідуючому він продав автомобіль і гроші їй було повернуто. Гроші в сумі 4000 доларів США, які заробив її син в м. Москві вона тримала на ремонт будинку, який нещодавно придбала.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши пояснення свідків та письмових доказів
по справі суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тобто, саме розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, є доказом факту укладення договору позики та факту передачі визначеної грошової суми.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Статтею 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що сторони по справі уклали договір позики від 21.05.2014 року, по якому позивач надав у позику відповідачу 2000 доларів США, які останній був зобов`язаний повернути через два місяці зі сплатою додатково 15% від суми боргу за кожен місяць за користування коштами та сплачувати по 20% від суми позики додатково за третій та наступні місяці, що стверджується розпискою відповідача від 21.05.2014 року.
Факт написання розписки відповідачем не заперечується.
Відповідач 5.07.2014 року повернув позивачу у 4000 доларів США (з врахуванням відсотків за договором позики) та тримав свій автомобіль, що був переданий під заставу ОСОБА_1 та підтверджується оригіналом розписки, вчиненої 5.07.2014 року (а.с. 3), а не так як зазначено в розписці « 5.07.89р.» на що погоджуються сторони.
Посилання позивача, що коштів він за договором позики не отримував, а автомобіль повернув на вмовляння матері відповідача ОСОБА_3 , для його подальшого продажу та повернення боргу, спростовуються як оригіналом розписки від 5.07.2014 року так і показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , яка вказували, кожен окремо,що дійсно позичала 4000 доларів США ОСОБА_2 , щоб забрати заставлений автомобіль.
Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.
Враховуючи, що позивачем надана розписка від 5.07.2014 року, яка посвідчує передання позивачем відповідачеві заставленого автомобіля лише за умови розрахунку з позикою - грошової суми відповідачем, тобто, надано доказ у підтвердження розрахунку між сторонами по договору позики, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.10,12,209, 212,214-215, 218 ЦПК України ,
Вирішив:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Погребищенський районний суд.
Суддя