Єдиний унікальний номер 725/6822/13-ц
Номер провадження 2/725/1474/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Сорокан М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення.

28 листопада 2013 року відповідач по справі ОСОБА_5 померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану та копією актового запису про смерть №2270 від 28.11.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.08.2014 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача залучено ОСОБА_4.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 14.03.2008 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_7. Відповідно до умов вказаного договору він отримав у ОСОБА_6 позику у розмірі 30 000 грн., що еквівалентно 6 000 дол. США, згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.03.2008 року, про що склав відповідну розписку.

17.05.2010 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого нотаріусом було стягнуто 47580 грн. основного боргу та 14274 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за період з 15.03.2010 року по 13.04.2010 року, а всього 61854 грн.

Вважає, що вказаним виконавчим написом з нього стягнуто грошові кошти у більшому розмірі ніж передбачено самим договором, оскільки відповідно до умов договору він зобовязувався повернути ту ж саму суму, яка була ним отримана, проте нотаріусом було розраховано суму заборгованості у гривневому еквіваленті від 6000 дол. США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент вчинення виконавчого напису.

На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення виконавчий напис нотаріуса від 17.05.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі №971 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 47580 грн. основного боргу та 14274 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, а всього 61854 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що між ним та ОСОБА_5 дійсно було укладено договір позики, проте відповідно до даного договору він грошових коштів не отримував, оскільки придбав у відповідача під виплату в розстрочку автомобіль, на підтвердження чого йому було надано довіреність на право керування транспортним засобом, та вказаний договір позики, на вимогу відповідача та його покійної дружини, був гарантом виплати ним вартості транспортного засобу. Просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки су д не повідомив, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 14 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв у особисту власність 30300 грн., що еквівалентно 6000 дол. США згідно курсу НБУ станом на 14.03.2008 року (а/с 5).

Відповідно до п. 4, п. 8 вказаного договору, позика має бути повернена повністю до 14 березня 2010 року, за прострочення виконання зобовязань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції (а/с 5).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з копії рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.02.2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30.03.2011 року, судом було встановлено відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 грошей за вказаним договором позики не отримував, відмовлено в задоволенні позову при визнання зазначеного договору недійсним, а отже встановлено дійсність договору позики від 14 березня 2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 (а/с 24-28).

17.05.2010 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_7, вчинено виконавчий напис, відповідно до якого стягнуто з позивача грошові кошти в сумі 47580 грн., що станом на 17 травня 2010 року за офіційним курсом НБУ складає 6000 дол. США неповернутого боргу, 14274,00 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань , що становить 61854,00 грн. загальної заборгованості за період з 14.03.2008 року по 13.04.2010 року та 980 грн. за вчинення виконавчого напису (а/с 4).

Згідно ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.02.2011 року, судом встановлено, що виконавчий напис на договорі позики був вчинений відповідно до вимог ст.ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та умов договору позики (а/с 27).

Разом з тим, даний позов заявлений позивачем з підстав невідповідності умовам договору суми заборгованості стягнутої нотаріусом відповідно до виконавчого напису, у звязку з чим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається з укладеного між позивачем та покійною ОСОБА_5 договору позики, сторони договору визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті, а тому зазначення нотаріусом у виконавчому написі гривневий еквівалент заборгованості за договором станом на момент вчинення виконавчого напису узгоджується з вимогами ст. 533 ЦК України.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат», ст. 11,533,625 ЦК України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 76, 88, 158, 218, 294, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна