Справа № 540/1361/14-ц
Номер провадження 2/540/345/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та повернення коштів, -

в с т а н о в и в :

в листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.03.2012 року між ним та відповідачем була укладена угода № 379404 з додатками № 1 та № 2. Відповідно до ст. 1 вказаного договору, предметом угоди є надання учаснику послуг системи ОСОБА_3, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно ст. 2 договору «АВТО ПРОСТО» є товариством, що надає послуги предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах ОСОБА_3.

Як вбачається з додатку № 1 до договору, позивач мав придбати автомобіль марки «Chevrolet Aveo» вартістю 91 920 гривень. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу винагороду за послуги повязані з включенням договору до системи у розмірі 3 309,12 грн. та щомісячні платежі у загальному розмірі 26 188,08 грн., загальна сума сплачених коштів становить 29 497,20 грн. Враховуючи належне виконання позивачем договору, останній автомобіля так і не отримав, а тому він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання правочину недійсним та повернення коштів.

17.11.2014 року через канцілюрію суду надійшла від предствника позивача (ОСОБА_4В.) заява про зміну розміру позовних вимог, де вона звертається з проханням змінити розмір позовних вимог, а саме з 29 497, 20 гривень на суму 17 597, 20 гривень (а.с.27).

Ухвалою від 07.11.2014 року справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 просто» про визнання угоди недійсною та повернення грошових коштів прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити повністю, а справу розглядати без участі відповідача. ОСОБА_6 вважає такою, що укладена з дотриманням чинного законодавства та не порушує прав споживача (а.с.31-45).

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2012 року між сторонами було укладено угоду № 379404 з додатками, з метою придбання легкового автомобіля марки «Chevrolet Aveo» вартістю 91920 гривень, предметом якої є надання позивачу послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля (а.с.6-10).

Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 907 ЦК України, визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 13 п. 13.1 додатку 2 до угоди, передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ОСОБА_5 у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень, викладених в цій статті.

Згідно з п. 13.9 цієї ст. 13, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після терміну, встановленого в попередньому пункті, але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це ОСОБА_5. У такому випадку угода буде розірвана, але йому не повертається сплачена ним плата за послуги, повязані зі вступом до системи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, ні укладена між сторонами угода № 379404 від 31.03.2012 року, ні додатки № 1 та № 2, які є невід'ємними складовими частинами цієї угоди не містять відомостей про те, що в разі розірвання угоди повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, повинно відбуватися лише тільки після залучення інших споживачів.

До того ж, відповідно до ст. 10 угоди учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представників фірми, уважно прочитав та зрозумів угоду та усі додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Таким чином суд вважає, що укладена між сторонами угода є видом цивільного договору, змістом договору є, власне ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати взяті на себе зобов'язання і тягне за собою виконання зобов'язань для кола осіб, що його підписали, і оскільки Додатком № 2, який є невід'ємною частиною цієї угоди передбачено, що повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, тільки по закінченні графіку внесків групи, до якої він належав, то це не є порушенням прав учасника системи «Автоплан», оскільки, підписуючи в межах чинного законодавства України цю угоду, учасник (позивач) добровільно погоджується на встановлення особливого порядку повернення чистих внесків, в разі розірвання укладеної угоди, беручи при цьому на себе відповідні зобов'язання.

При цьому, представник відповідача пояснив суду, що укладена між позивачкою та відповідачем ОСОБА_6 складається з основного тексту ОСОБА_6, Додатку № 1 (анкети учасника) та Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах "АвтоТак"). Всі додатки підписані сторонами і є невід`ємними частинами ОСОБА_6. Відповідно до ст. 10 ОСОБА_6 "підписання цієї ОСОБА_6 та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом ОСОБА_6 та Додатків до неї". ОСОБА_6 та Додаток № 2 до неї містять описання послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Описання послуг приведено детально щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов ОСОБА_6.

Отже, позивачу до підписання ОСОБА_6, з боку відповідача було надано вичерпну інформація про послуги, що надаються відповідачем.

Згідно ч. 2 ст.10 ОСОБА_6 "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_5, уважно прочитав та зрозумів ОСОБА_6 та всі Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом.

В пункті 13.8. Додатку №2 до ОСОБА_6 (Правил функціонування ОСОБА_3), зазначено, "якщо Учасник виявить бажання розірвати ОСОБА_6 та відмовитись подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання ОСОБА_6, такому Учаснику повертаються вся сума коштів, внесена ним на рахунок ОСОБА_5".

Тобто, підписавши ОСОБА_6 Учасник має сім днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити ОСОБА_5 шляхом подання заяви до центрального офісу.

ОСОБА_5, позивач протягом семи днів такої заяви про розірвання ОСОБА_6 за п.13.8. Додатку №2 до ОСОБА_6 не подала, таким чином можна вважати, що позивачці були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст ОСОБА_6 і Додатків до неї, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Таким чином, ОСОБА_6 № 379404 від 31.03.2012 року з додатками була укладена з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки позивач був обізнаний про умови цієї угоди і погодився з ними, підписуючи таку угоду на вказаних умовах.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 18 Закону, щодо визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відносно тверджень позивача, щодо встановлення ОСОБА_6 жорстких обов'язків споживача, слід зазначити наступне.

Зобов'язання за ОСОБА_6 Відповідача визначені в Статті 3 ОСОБА_6, статтях: 1 (встановлюється обов'язок відповідача сформувати групу та включити угоду позивача у сформовану групу), 4 (проводити Асигнаційні акти на яких відбувається надання права на отримання автомобіля учасникам, повідомляти про місце, дату і час їх проведення), 7 (зарахувати різницю вартості автомобіля на покриття Повних внесків Учасника, що обрав модель автомобіля вартість якого менше від Ціни моделі автомобіля, зазначеної у Додатку 1), 9 (зобов'язання замінити новою моделлю або іншим автомобілем модель зазначену в Додатку №1 до ОСОБА_6 в разі припинення виробництва або імпортування Виробником, або Імпортером), 8 (провести оплату Автомобіля та організувати його передачу у власність учаснику), 11 (укласти договір страхування майнових інтересів від імені Учасника), 18 (у разі розірвання ОСОБА_6 Учасником повернути кошти, сплачені ним за ОСОБА_6), 15 (провести процедуру ліквідації групи у разі виникнення Форс-мажорних обставин).

Ціна товару за угодою про надання послуг за системою "АвтоТак" чітко визначена на момент підписання угоди, який і є моментом поставки товару (послуг за системою "АвтоТак), не підлягає зміні протягом дії угоди, крім того учасник має беззаперечне право розірвати ОСОБА_6 в будь-який момент за будь-яких мотивів.

Крім того, слід зазначити, що продукцією відповідно до умов ОСОБА_6 про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак. Тобто, предметом спірної ОСОБА_6 є надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля, тим більше вартість послуг чітко зазначена в додатку №1 до ОСОБА_6 і складає 0,38 % від ціни автомобіля на місяць. Так ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що "Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін", а ч.1 ст. 15 Закону, встановлено: "інформація про продукцію повинна містити... 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції ".

Таким чином, в судовому засіданні судом з'ясовано, що відповідно до умов спірної ОСОБА_6 позивач сплачував кошти за надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не за сам товар.

За угодою про надання послуг за системою АвтоТак послуги починають надаватися з моменту підписання ОСОБА_6 за визначеними в Додатку № 1 до ОСОБА_6 цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між учасником та ТОВ "АВТО ПРОСТО" шляхом підписання ОСОБА_6. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Правилах функціонування системи придбання в групах АвтоТак (Додаток №2 до ОСОБА_6).

Розмір оплати продукції (адміністративні витрати) встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. Позивачем та Відповідачем в ст. 2 Додатку № 2 до ОСОБА_6 погоджено, що розмір кожного Повного щомісячного внеску (у тому числі адміністративних витрат) визначатиметься у відсотках до встановленої щомісячно Виробником чи Імпортером актуальної ціни автомобіля.

Ціна автомобіля, яка повідомлена Виробником/Імпортером на дату сплати чергового щомісячного платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному Учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу.

В п.2.2 ст. 2 додатку №2 до ОСОБА_6 чітко вказано, що поточна ціна автомобіля зазначена у Додатку №1 до ОСОБА_6 - це остання поточна ціна автомобіля повідомлена виробником на день укладання угоди. Визначення ціни автомобіля на момент підписання угоди необхідно для визначення розміру Вступного внеску в грошовому еквіваленті. В даному випадку ціна автомобіля виступає в якості вказівки на спосіб визначення розміру оплати з використанням додаткового критерію - встановлення ціни виробником та/або імпортером, що жодним чином не суперечить законодавству і є загальноприйнятим в практиці. Такий спосіб визначення ціни погоджується між Учасником та ТОВ "АВТО ПРОСТО" в угоді під час підписання.

При цьому умовами ОСОБА_6 не передбачена можливість відповідача ані в односторонньому порядку, ані шляхом погодження з позивачем змінювати вартість послуг, що надаються.

Отже, в ОСОБА_6 про надання послуг за системою "АвтоТак" визначення ціни послуг відбувається в момент підписання ОСОБА_6, а не в невизначений момент у майбутньому, і відсутня можливість збільшувати ціну продукції. При цьому, можливе збільшення суми оплати за договором не є збільшенням ціни договору, оскільки ціна в договорі встановлена у відсотках, які залишаються незмінними.

Згідно ст. 19 Закону, на яку також посилається позивач, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману.

Відповідно до положень ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 ЦК), такий правочин визнається судом недійсним.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 20 роз'яснив, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 № 379404 від 31.03.2012 року з додатками між сторонами підписана повноваженими особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів які мають істотне значення.

Щодо тверджень позивача про утворення відповідачем пірамідальної схеми слід зазначити, що незаконною пірамідальною схемою є "коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції ".

У фінансовому розумінні компенсація - це винагорода за певні дії особи внаслідок здійснення нею буд-якої діяльності або відшкодування втрат (здійснених внаслідок порушення зобов'язання, завдання шкоди, втрат майнового або немайнового характеру і т. д.); засіб погашення зустрічних вимог; видача грошових сум за невикористання або відмову права. За угодою позивач сплачує внески, кожен з яких складається з 2-х складових: "Чистий внесок" - 0,8333% від ціни автомобіля - оплата товару - Автомобіля та "Внесок в оплату послуг" - 0,5% від ціни автомобіля + ПДВ - оплата послуг Товариства.

Згідно Статті 2 ОСОБА_6, "ОСОБА_5 гарантує Учаснику системи, що він одержить Право на отримання Автомобіля, за умови що Учасник системи виконує всі зобов'язання, які випливають з цієї ОСОБА_6". Статтею 5 ч. ІІ ОСОБА_6 також передбачено, що Учасник системи (Позивач) повинен "отримати Автомобіль, за умови виконання зобов'язань, встановлених ОСОБА_6".

Тобто, кінцевим результатом виконання ОСОБА_6 з позивачем є отримання автомобіля, за умови дотримання ними встановлених договором умов.

Умовами ОСОБА_6 не передбачається отримання позивачем будь-якої компенсації (винагороди), за дії позивача чи за відмову від прав, або за залучення ним інших споживачів.

Ні для отримання учасником автомобіля, ні для отримання учасником сплачених в оплату автомобіля Чистих внесків в разі дострокового розірвання ОСОБА_6 (ст. 13 Додатку № 2 до ОСОБА_6) від учасника не вимагається залучення інших Учасників (споживачів). Також не вимагається залучення інших Учасників (споживачів) для вказаних цілей і самим Товариством.

Це також підтверджується і тим, що споживач, який виконав всі умови ОСОБА_6 має повне право вимагати від відповідача виконання свого зобов'язання, а саме оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того чи сплачують кошти інші споживачі чи ні. Отже, отримання позивачем автомобіля здійснюється виключно у відповідності до платежів здійснених ним самим та незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Так само, у разі отримання страхового відшкодування за договором страхування майнових інтересів учасника на випадок смерті (страхування життя), за яким, отримавши страхове відшкодування, відповідач зобов'язаний передати автомобіль спадкоємцям незалежно від виконання своїх зобов'язань іншими споживачами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

02.06.2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-IV від 02.06.2011 року, яким до ЗУ "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" були внесені зміни до ч.1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги надавались відповідачем позивачу з дотриманням вимог Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

При цьому слід зазначити, що 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах", отже діяльність, яку здійснює ТОВ "АВТО ПРОСТО" регулюється та контролюється Державою в особі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Таким чином, суд вважає, що в правовідносинах позивача та відповідача відсутня ознака пірамідальної схеми, оскільки ТОВ "АВТО ПРОСТО" не збирає кошти від осіб з метою виплат відсотків, збільшень, дивідендів за рахунок інших осіб, результатом послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО" є отримання споживачем автомобіля та його повну оплату тим хто цей автомобіль отримав шляхом перерахування щомісячних платежів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача, сплачених внесків в розмірі 17 597,20 грн., до яких входять сума адміністративних витрат, а також безпосередньо чисті внески, то вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суперечить умовам угоди.

Згідно з ч. 1. ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Умовами, укладеної між сторонами угоди (п. 13.9 додатку №2 до угоди) було визначено, що повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, здійснюється тільки по закінченні графіка внесків групи, до якої він належав, оскільки термін закінчення графіка внесків групи, до якої належав позивач, ще не настав, у відповідача не виникло зобов'язання щодо повернення суми чистих внесків, а тому суд вважає, що немає місця прострочення зобов'язання зі сторони відповідача і до нього не може бути застосовано положення ст. 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь -які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги позивача про визнання ОСОБА_6 № 379404 від 31.03.2012 року з додатками з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживача», вимог Цивільного кодексу України та стягнення грошових коштів не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати судом розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 207, 216, 227 ,228, 230, 232, 233, 524, 525, ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Полтави через Машівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: