Справа № 653/906/14-ц
Провадження № 2/653/419/14
РІШЕННЯ

іменем України

"23" вересня 2014 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.

при секретарі Мустафаєві Ф.А.

представника відповідача ОСОБА_1

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_5 реєстраційний номер №49084534, який складено на бланку ВМР 827707 приватним нотаріусом ОСОБА_2 25.03.2010 року, номер реєстрації 440, так як на момент складення заповіту відповідач мав психічний розлад, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 змінила заявлені позовні вимоги в частині підстав визнання заповіту недійсним, а саме просила визнати заповіт недійсним з підстав, що позивач склав його внаслідок застосування до нього психологічного тиску відповідачкою ОСОБА_4, змінені позовні вимоги повністю підтримала і в обгрунтування їх пояснила, що 02 лютого 2012 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина.До спадкового майна відноситься житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою м.Генічеськ, вул.Гоголя,47 Херсонської області. На майно свого батька вона , як дочка, являється спадкоємцем першої черги за законом. У встановленний законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Генічеського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак нотаруіс їй повідомив, що за життя її батько склав заповіт. Коли ознайомилася з заповітом, то у неї виникли сумніви, що його підписано і складено 25.03.2010 року ОСОБА_5 і що він складений проти його волі. Її батько за життя ніколи не висловлював намірів розпорядитись своєю власністю- житловим будинком, а саме скласти заповіт і на користь відповідачки. Вважає, що заповіт складено з порушенням закону, а саме під психологічним тиском одного із спадкоємців, відповідачки ОСОБА_4, яка являється дружиною померлого. Дані обставини підтверджуються тим, що до складення заповіту відповідачка ОСОБА_4 постійно погрожувала її батьку, що вона його вижене з будинку і він опиниться на вулиці без коштів для існування, буде позбавлений належного догляду за ним, оскільки він хворіє і потребує за станом здоровя сторонього догляду. Дані висловлювання спричиняли побоювання у батька, що відповідачка свої погрози втілить і вони будуть реальними, якщо він не складе заповіт на її користь. Крім того, при складанні заповіту ОСОБА_5 25.03.2010 року у приватного нотаріуса ОСОБА_2 були присутні дружина ОСОБА_4 та її зять ОСОБА_7, які доставили її батька ОСОБА_5 до нотаріуса на автомобілі для складання заповіту проти його волі. Відповідно до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою, проти її волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи визнається судом недійсним. Діями відповідачки порушуються її права на спадкування, а саме її право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку, як спадкоємця першої черги по закону, у звязку з чим звернулася до суду з позовом про визнання складеного заповіту ОСОБА_5 від 25.03.2010 року недійсним з підстав складення його під психологічним тиском. Просила задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_4 і її представник ОСОБА_1 предявленні позовні вимоги не визнали, заперечували в задоволенні позовних вимог позивачки. Свої заперечення проти позову відповідачка ОСОБА_4 і її представник ОСОБА_1 обгрунтували наступним: Відповідачка ОСОБА_4 являється дружиною померлого ОСОБА_5, з яким вона перебувала тривалий час в зареєстрованому шлюбі. Спільне сімейне життя відповідачки з ОСОБА_5 складалося по різному, однак вони тривалий час проживали разом, вели спільне господарство та виховували дітей. Дійсно у ОСОБА_5 є дочка від першого шлюбу ОСОБА_3 позивачка по справі.Однак з нею він не підтримував ніяких відносин та не спілкувався. За час спільного життя, ОСОБА_5 було самостійно прийнято рішення про складення заповіту на ОСОБА_4, як його дружину, щоб після смерті не виникало ніяких непорозумінь, та і у звязку з тим, що він хотів, щоб після його смерті власником будинку була саме вона, оскільки вона приймала активну участь в утриманні житлового будинку, в якому вони разом проживали. Ніякого психологічного тиску на ОСОБА_5 на час спільного життя стосовно складення заповіту на її користь та при складенні заповіту вона не застосовувала, це вигадки і домисли позивачки. Крім того, позивачка ОСОБА_3 неодноразово вже зверталася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, однак з різних підстав, а потім оскільки не могла довести свої вигадки, залишала позов без розгляду. Про дані обставини позивачка частково вказує і в позовній заяві, що свідчить про те, що позивачка любими шляхами намається визнати законний заповіт недійсним. На даний час вона звернулася знову з аналогічним позовом, однак вказує іншу підставу, що заповіт ОСОБА_5 склав під психічним тиском з її боку, про що їй стало відомо з попередніх судових засідань, що являється домислом позивачки. Її позовні вимоги є безпідставними і необгрунтованими. Просили відмовити в задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус ОСОБА_2, предявлені позовні вимоги не визнав, також заперечував в задоволенні позову, свої заперечення обгрунтував тим, що законних підстав для визнання заповіту ОСОБА_5 складеного 25.03.2010 року недійсним не має. При складенні заповіту ОСОБА_5, ним, як приватним нотаріусом було перевірено його волевиявлення та дієздатність. ОСОБА_5 пояснив, що бажає розпорядитися своїм майном, шляхом складення заповіту на користь своєї дружини. Ніяких обмежень для складання заповіту не було, також не було виявлено неадекватності в приняті такого рішення у ОСОБА_8 Доводи недійсності складеного заповіту є безпідставними і не відповідають дійсності. Також просив відмовити в задоволенні позову.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази вважає встановленими наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

25.03.2010 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким у разі його смерті заповів, що все належне майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і все те, на що за законом він матиме право заповів дружині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт був складений в приміщенні нотаріальної контори і був посвідчений нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_2 Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, а позивачка ОСОБА_3 являється його дочкою від іншого шлюбу. 02.02.2012 року ОСОБА_5 помер. До смерті він постійно проживав з дружиною у будинку, який розташований в м.Генічеську по вул.Гоголя,47 Херсонської області, власником якого він являвся. Після смерті ОСОБА_5 належний йому житловий будинок відповідно до заповіту успадкувала його дружина ОСОБА_4 Також про прийняття спадщини за законом з заявою від 17.07.2012 року до нотаріальної контори зверталась і дочка померлого ОСОБА_3, однак спадщину не прийняла із-за наявності заповіту, яким вона була позбавлена права на спадщину. Позивачка в судовому засіданні стверджувала, що її батько ОСОБА_5 склав заповіт на користь дружини відповідачки по справі ОСОБА_4 під психологічним тиском на нього відповідачкою. В обгрунтування даних ствержень вказала, що її батько при зустрічі з нею, їй розповідав, що його дружина постійно з ним вчиняє сварки і намається його позбутися, належним чином за ним не доглядає, постійно йому погрожує, що вижене його з будинку, якщо він не вирішить позитивно питання стосовно перереєстрації житлового будинку на неї.Він не бажає цього робити, але його змушує дружина. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Однак як зясовано в судовому засіданні дані обставини свідки знають зі слів позивачки ОСОБА_3, яка їм про це розповідала, особисто їм про це не розповідав ОСОБА_5, у звязку з чим, суд до даних показів свідків відноситься критично і вважає, що вони не підтверджують доводи позивачки, оскільки про них їм відомо зі слів позивачки, яка заінтересована у вирішенні справи на її користь. Також позивачка стверджувала, що наявність психологічного тиску підтверджується тим фактом, що до нотаріуса для складення заповіту був доставлений ОСОБА_5 на автомобілі, разом з ним були його дружина відповідачка по справі і зять, що підтверджує, що спрвжнього волевиявлення на складення заповіту у нього не було.

Відповідачка ОСОБА_4 заперечувала проти доводів позивачки, вважає, що у неї були нормальні сімейні стосунки з чоловіком, не заперечувала, що іноді у них виникали сварки, однак не з приводу складання заповіту. Ніякого психологічного тиску вона не застосовувала на свого чоловіка ОСОБА_5 стосовно складення заповіту на її користь. Вона дійсно 25.03.2010 року поїхала з чоловіком до нотаріуса на автомобілі зятя. Однак їхати до нотаріуса була ініціатива ОСОБА_5, який склав заповіт без її участі у присмутності нотаріуса. Після складення заповіту вони ще два роки проживали однією сімєю і чоловік, якщо би не хотів складати заповіт на її користь міг його скасувати, однак йього не зробив.Дані обставини підтвердили свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які повністю спростували докази позивачки.

У відповідності до ст.203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною/сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦК України.

У відповідності до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ст.ст.1248,1257 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позов позивачки є не обгрунтованим та не доведеним стосовно недійсності заповіту від 25.03.2010 року складеного ОСОБА_5 з підстав , що він вчинений проти справжньої його волі внаслідок застосування до нього відповідачкою ОСОБА_4 психічного тиску, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України , ст.ст.215 ,216 ,231 ,1248, 1257 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, який складено приватним нотаріусом ОСОБА_2 25.03.2010 року відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя : Н.Б. Венглєвська