Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5915/14 Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко Е.А
суддів:Ломейко В.О.
Кухаря С.В.
при секретаріСеменчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства „Основаніє" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Міського комунального підприємства „Основаніє", Запорізької міської ради про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, вона мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в ліфті їхнього під'їзду загинула її дочка ОСОБА_6. Смерть настала внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень, не сумісних з життям. Причиною аварії є несправність ліфта, що встановлено висновками судової технічної експертизи від 17.05.2010 року, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи. Цей факт також встановлений постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 року у кримінальній справі за звинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 272 КК України.

На час аварії власником ліфта було Комунальне підприємство „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 1" (далі КП „ВРЕЖО № 1"), яке 01.01.2006 року уклало договір підряду з товариством з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2" на утримання і обслуговування ліфтів, у тому числі і ліфта, який було встановлено в їх під'їзді.

Як встановило слідство, аварія сталася внаслідок недбалості працівників товариства з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2", які грубо порушили правила експлуатації ліфта.

Посилаючись на те, що підрядник товариство з обмеженою відповідальністю „Запоріжліфт-2" не має відношення до купівлі ліфту, тому відповідати за придбання, встановлення і допуск до експлуатації неякісного, саморобного механізму повинен його власник КП „ВРЕЖО № 1". Саме власник здійснював експлуатацію ліфта, а робота ліфта є частиною комунальних послуг, гроші за надання яких від населення отримувало саме КП „ВРЕЖО № 1".

Рішенням Запорізької міської ради № 5 від 27.04.2012 року „Про припинення підприємств шляхом приєднання" припинено діяльність низки комунальних підприємств, у тому числі і КП „ВРЕЖО № 1", шляхом їх приєднання до міського комунального підприємства „Основаніє" (далі МКП „Основаніє"), яке є повним правонаступником КП „ВРЕЖО № 1".

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок аварії в ліфті загинула єдина її дочка, яка на той час була вагітна. Після смерті доньки значно погіршився стан її здоров'я, позивач перебуває в консультаційній групі обліку у лікаря - психіатра з діагнозом: пост травматичний стресовий розлад. Розлад душевного здоров'я супроводжується розвитком хронічної хвороби серця (стенокардія). Просить суд також прийняти до уваги фінансовий стан відповідача МКП „Основаніє", статутний фонд якого складає 21 863 000 грн., а також виходити з прецедентів, що мали місце останнім часом, щодо виплати компенсації постраждалим в катастрофах внаслідок загибелі людей.

Моральну шкоду позивач оцінює у 6 557 056 грн., які просить стягнути з відповідача МКП „Основаніє" відповідно до ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з МКП „Основаніє" на користь ОСОБА_5, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 526 000 грн. В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди у визначеному позивачем розмірі та про стягнення моральної шкоди з Запорізької міської ради - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду МКП „Основаніє" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до частин 1, 4 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ліфті ІІ-го під'їзду будинку АДРЕСА_1 загинула дочка позивачки ОСОБА_6. Смерть настала внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень, не сумісних з життям.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2012 року (а.с. 6-8), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 28.01.2013 року (а.с. 9-13), у кримінальній справі за звинуваченням майстра ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 КК України, та електромеханіка по ліфтам ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 272 КК України, окрім іншого, встановлено, що:

- в порушення вимог «Посадової інструкції майстра» майстра ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_7 не забезпечив підбір кадрів, їх розстановку і цільове призначення, не контролював виконання технологічного процесу, не забезпечив контроль якості виконаних електромеханіком ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_8 робіт на ліфті, який став причиною загибелі дочки позивачки;

- в порушення вимог «Виробничої інструкції№2 для електромеханіка, який виконує технічне обслуговування, ремонт ліфтів» електромеханік ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_8, який був особою відповідальною за справним станом ліфта не забезпечив справний стан замків дверей шахти, реверса створом дверей кабіни та ін.;

- невиконання і грубе порушення законодавства по охороні праці і безпеці життєдіяльності майстром ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_7 та електромеханіком ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_8 призвело до загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, яка загинула в результаті несправності ліфта.

Встановлено судом в кримінальній справі, що наявний прямий причинний зв'язок між бездіяльністю майстра ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_7 та електромеханіка ТОВ «Запоріжліфт-2» ОСОБА_8 з загибеллю ОСОБА_6

Судом у вказаній кримінальній справі також встановлено також, що між КП „ВРЕЖО № 1" (замовник) правонаступником якого є МКП „Основаніє" та ТОВ «Запоріжліфт-2» (підрядник) 01.01.2006 року з терміном дії до 31.12.2010 року укладено договір підряду №64 про повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів (а.с. 6 зворот, а.с.143-144)

Відповідно до тієї ж постанови суду від 05.11.2012 року - за умовами договору про повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів в будинку АДРЕСА_1 ТОВ «Запоріжліфт-2» несе повну відповідальність за справність ліфтів та їх безпечну експлуатацію.

Вказані, встановлені в кримінальній справі обставини, сторонами в даній справі не оспорювались.

Відносно працівників КП „ВРЕЖО № 1", правонаступником якого є МКП „Основаніє" кримінальні справи не порушувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Факт того, що вказаний пасажирський ліфт, що став причиною загибелі людини є джерелом підвищеної небезпеки сторонами не оспорюється.

Так, за загальними правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винні працівники.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача (працівника), а на іншу вказану у законі особу - власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав: договору оренди, договору підряду, довіреності тощо.

Тобто в кожному конкретному випадку необхідною умовою є визначення особи (фізичної чи юридичної) яка в момент спричинення шкоди володіє джерелом підвищеної небезпеки і при цьому законодавець не визначає, що це лише власник (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Оскільки як встановлено в даній справі, і не оспорюється сторонами, що між КП „ВРЕЖО № 1" (замовник) правонаступником якого є МКП „Основаніє" та ТОВ «Запоріжліфт-2» (підрядник) 01.01.2006 року з терміном дії до 31.12.2010 року укладено договір підряду №64 про повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів (а.с.143-144), за цим договором до ТОВ «Запоріжліфт-2» перейшло і право технічного обслуговування і ремонту ліфту, що став причиною загибелі дочки позивачки.

Таким чином на час спричинення шкоди ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаний договір діяв і фактично за договором підряду володільцем джерела підвищеної небезпеки було ТОВ «Запоріжліфт-2».

Саме працівники ТОВ «Запоріжліфт-2» у вказаній кримінальній справі були визнані винними у бездіяльності по ремонту і обслуговуванню вказаного ліфта, і був встановлений прямий причинний зв'язок між їх бездіяльністю та загибеллю ОСОБА_6

При цьому необхідно відмітити, що шкода, завдана з вини працівників, юридичної особи, яка на відповідній правовій підставі володіє джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується саме роботодавцем, а не безпосередньо винними працівниками.

Окрім цього, позивачка послалась на те, що саме юридичною особою ТОВ «Запоріжліфт-2» їй добровільно відшкодовувалась шкода у розмірі 10000 грн. на поховання.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ставилось питання щодо залучення в якості співвідповідача у справі ТОВ «Запоріжліфт-2», однак позивач і її представник заперечували проти цього і суд відповідно до вимог ст. 33 ЦПК не залучив цю особу до участі в справі (а.с. 55).

Колегія суддів приходить до висновку, що саме ТОВ «Запоріжліфт-2» є належним відповідачем за вказаним позовом, як володілець джерела підвищеної небезпеки, бездіяльність працівників якого є у прямому причинному зв'язку з завданням шкоди і яка вже частково цю шкоду відшкодувала.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 33 ЦПК України позивачеві належить право як визначення предмета і підстав позову так і кола відповідачів у справі.

Звертаючись з позовом позивач не вірно визначив відповідача у справі - МКП „Основаніє", що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Оскільки процесуальне законодавство не надає суду апеляційної інстанції права залучати до участі в справі нових осіб, а позов пред'явлено до неналежної особи (осіб), рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Вказане не перешкоджає позивачу звернутись з позовом до належної особи.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства „Основаніє" задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: