Справа № 465/464/13 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/5967/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Ванівського О.М.,

Суддів: Гриновця Б.М., Богонюка М.Я.,

при секретарі: Цар М.М.,

з участю: апелянта(позивача) - ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі та гідності, та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі та гідності, та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що судом винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом безпідставно відмовлено в задоволенні позову, оскільки вона зверталась із зверненням щодо протиправної поведінки відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, та отримала відповідь про те, що за результатами звернення із відповідачами було проведено профілактичну бесіду та винесено їм офіційні застереження про не допустимість антигромадської поведінки. Таким чином, факт протиправних дій вчинених відповідачами встановлений правоохоронними органами, однак проігнорований судом. Внаслідок протиправних дій відповідачів їй заподіяна моральна шкода. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, відповідачів на її заперечення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що відповідачами було принижено її честь і гідність, а тому останні не могли спричинити їй моральні страждання.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28).

У відповідності з положеннями ст.ст. 23, 297 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач 12.10.2011р. разом із своїм знайомим ОСОБА_5 зайшла до голови правління ЖБК - 126 ОСОБА_3, щоб вияснити деякі питання діяльності кооперативу, в тому числі виконання положень Статуту, заробітної плати її і заступника ОСОБА_6, оплати нового лічильника і причини підвищення житлово-комунальних послуг. Проте, відповідач ОСОБА_3 у відповідь закричала, що жодним чином не буде реагувати на її звернення і зразу ж по телефону викликала свою дочку ОСОБА_4 з другом на допомогу. Прибувши, вказані особи почали її ображати, вели себе непристойно, нахабно, провокували скандал. 18.10.2011р. о 19.15год. вона та ОСОБА_5 знову прийшли до ОСОБА_3 і почали виясняти коли буде відповідь з приводу заяви ОСОБА_7 про оренду приміщення, однак ОСОБА_3 спільно із своєю дочкою ОСОБА_4 знову почали ображати її честь і гідність, висловлювали в її адрес непристойні слова, погрожували їй розправою, вели себе агресивно.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

В матеріалах справи відсутні і позивачем не подано належних та допустимих доказів розповсюдження відповідачами недостовірної інформації, яка б принижувала честь і гідність позивачки та спричинення їй моральної шкоди.

Згідно п.3 Постанови ПВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до п.26 Постанови ПВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази.

Апелянтом не подано належних і допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального і процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України.

За таких обставин судова колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Б.М.Гриновець

ОСОБА_8