Справа № 135/104/13- ц
Провадження у справі № 2/135/31/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 Ладижинськийміський суд Вінницької області

в складі:

головуючогосудді Патраманського І.О.,

при секретарі Марченко О.В.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, виділ його в натурі та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ автомобіля, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до судуіз зазначеною позовною заявою і повідомила, що з 25 січня 2005 року і по день звернення до суду вона та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, спочатку - без реєстрації шлюбу, а з 14 жовтня 2006 року - у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання вони придбали незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2, готовністю 53 %, а також придбали земельну ділянку, розташовану за тією ж адресую, площею 0,0941 га., призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Покупцем у договорах купівлі продажу недобудованого будинку і земельної ділянки був зазначений лише ОСОБА_4. За спільні кошти вони здійснили добудову даного будинку і з 1 травня 2006 року стали в ньому проживати. 19 січня 2007 року ними було отримано свідоцтво про право власності на спірний будинок, а 7 травня 2010 року їм був виданий акт на земельну ділянку серії НОМЕР_3.

Вважаючи, що вона й відповідач придбали зазначені будинок і земельну ділянку за спільні кошти під час спільного проживання і за спільні кошти закінчили добудову будинку, ОСОБА_2 просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_4 у період з 25 січня 2005 року до 14 жовтня 2006 року, визнати спільною сумісною власністю подружжя спірний будинок та спірну земельну ділянку, визнати за нею право власності на ? частину спірного будинку та на ? частину спірної земельної ділянки, розділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі приміщення та кімнату на першому поверсі будинку, а саме: №1- прихожу, № 2- котельню, № 3- кімнату, № 4- кухню, № 5- санвузол, № 6- коридор, гараж № 14, та підвал № 17.

Відповідачу виділити в натурі приміщення та кімнату на другому поверсі житлового будинку, а саме: № 8- хол, № 9- кімнату, № 10- кімнату, № 12- санвузол, № 11- коридор, № 13- літній сад, а також на першому поверсі господарське приміщення № 7. гараж № 15 та господарське приміщення № 16.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також просила розділити спірну земельну ділянку за 2 варіантом судової будівельно - технічної експертизи, виділивши їй ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновку експерта «ділянка 2», а ОСОБА_4 виділити ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновку експерта «ділянка 3».

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково і показав, що дійсно ОСОБА_2 приймала участь в добудові спірного будинку, але її вклад був незначним, тому вона має право лише на грошову компенсацію в розмірі 18-20% від вартості будинку.

Крім того, ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву і повідомив, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ними спільно, у квітні 2007 року, було придбано автомобіль «KIASPORTEGE 2.01», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, вартістю 120000 грн. Тому просив розділити дане спільне майно подружжя, виділивши ОСОБА_2 на праві приватної власності вказаний автомобіль, вартістю 120000 грн., а з неї стягнути на його користь 60000 грн. грошової компенсації за належну йому 1/2 частку в автомобілі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 зменшив свої позовні вимоги і зазначив, що вартість спірного автомобіля складає 95000 грн., а тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 47500 грн. грошової компенсації за належну йому 1/2 частку в автомобілі.

ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги визнала частково і погодилася, що вартість спірного автомобіля складає 95000 грн., але вона згідна сплатити ОСОБА_4 лише 10000 грн., посилаючись на те, що саме цю суму ОСОБА_4 виплатив за автомобіль, а решту коштів вона оплатила за рахунок коштів кредиту, який був оформлений на її ім'я.

Дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позови ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 обгрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірванняшлюбу, визнанняйогонедійсним та поділспільного майна подружжя» № 11від 21 грудня 2007 року, призастосуванні ст. 74 СК, щорегулюєподілмайна осіб, якіпроживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

В судовому засіданні встановлено, що з 25 січня 2005 року і по день звернення до суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, спочатку - без реєстрації шлюбу, а з 14 жовтня 2006 року - у зареєстрованому шлюбі. З 25 січня 2005 року по 14 жовтня 2006 року вони не перебували у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: вони проживали однією сім'єю, спочатку в квартирах, які разом винаймали для цієї мети; мали спільний сімейний бюджет; вели спільне господарство щодо придбання предметів побуту та щоденного вжитку, купівлі продуктів харчування, спільного приготування та вживання їжі; вони виявляли піклування та турботу один про одного, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З метою покращення своїх житлових умов вони разом підшукували для придбання житловий будинок, а 19.05.2005 року сторони за спільні кошти придбали незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2, готовністю 53 %, а також придбали земельну ділянку, розташовану за тією ж адресую, площею 0,0941 га., призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Покупцем у договорах купівлі продажу недобудованого будинку і земельної ділянки був зазначений ОСОБА_4. За спільні кошти вони здійснили добудову даного будинку і з 1 травня 2006 року стали в ньому проживати. 14.10.2006 року сторони зареєструвала шлюб, а 19 січня 2007 року ними було отримано свідоцтво про право власності на спірний будинокта 7 травня 2010 року їм був виданий акт на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Ринкова вартість будинку на даний час складає 459196 грн., вартість земельної ділянки - 30400 грн.

Письмовий договір щодо майна, набутого під час спільного проживання, між сторонами не укладався.

Ці факти стверджуютьсясукупністюдоказів та вимогамизаконів.

Так, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторонами визнаються і не підлягають доказуванню такі обставини:

1) що сторони з 25 січня 2005 року по 14 жовтня 2006 року не перебували у будь - якому іншому шлюбі;

2) що 19.05.2005 року незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2, готовністю 53 %, вартістю 35000 грн., а також земельну ділянку, розташовану за тією ж адресую, площею 0,0941 га., призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно договорів купівлі - продажу було оформлено наОСОБА_4;

3) що на день розгляду справи дійсна ринкова вартість спірного будинку складає 459196 грн.;

4) що вартість земельної ділянки складає 30400 грн.;

5) що сторони зареєстрували шлюб 14.10.2006 року.

Спірним та таким, що підлягає доказуванню є обставини проживання сторін однією сім'єю з січня 2005 року до 14 жовтня 2006 року та придбання ними під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спірного недобудованого житлового будинку, спірної земельної ділянки і закінчення будівництва спірного будинку.

Вимоги позивача в цій частині доводяться такими доказами.

З акту державної приймальної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта від 20.12.2006 року видно, що одноквартирний двоповерховий трикімнатний приватний житловий будинок індивідуального забудовника ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 готовий до введення в експлуатацію (а.с. 19).

З рішення № 770 Ладижинської міської ради від 28.12.2006 року видно, щоКирилюку надано дозвіл на оформлення права приватної власності на об'єкт нерухомого майна: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2, та на видачу свідоцтва про право приватної власності (а.с. 20).

На підставі виданого свідоцтва про право власності, 19.01.2007 року КП «Тульчинське МБТІ» прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_4 вказаного житлового будинку (а.с. 21, 22).

З державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 13) видно, що 07.05.2010 року ОСОБА_4 видано державний акт направо власності на земельну ділянку площею 0,0941 га, розташовану заадресую: АДРЕСА_2, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4. У вказаному акті зазначено, що він є власником земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 801 від 19.05.2005 року.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, щознає ОСОБА_4 з осені 2004 року, познайомилась з ним, коли приходила в гості до позивачки в квартиру АДРЕСА_1. Тоді їй показували речі, які вони купили на базарі для ОСОБА_4. Час від часу зустрічалась із позивачкою, яка завжди була із ОСОБА_4 В червні 2005 року сторони сказали їй, що купили котедж для спільного проживання, та повезли її показувати котедж. В будинку все потрібно було доробляти.Осінню 2005 року була в гостях у позивачки, коли та жила в квартирі будинку АДРЕСА_5.Коли вона приїздила у 2006 році, то вони завжди зустрічались в котеджі, а з зими 2006 року вже там жили. Вказала, що позивач та відповідач жили спільно однією сім'єю з того часу, як вона з ним познайомилась. Вони кохали один одного, виявляли турботу один про одного та вели спільне господарство. Котедж купили за гроші ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що знає відповідача з осені 2004 року, коли він почав проживати з його тещею у квартирі в будинку АДРЕСА_1. Жили вони однією сім'єю, вели спільне господарство. В 2005 році вони перейшли жити в квартиру в будинку № 3. День народження тещі в травні 2005 року зустрічали на квартирі. Шукали житло, теща знайшла недобудований котедж. Вказав, що він працював на будівництві, виконував ремонтні роботи. Кілька разів з ними працював батько відповідача. Котедж купили за гроші ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала показання про те, що познайомилась з ОСОБА_4 в кінці серпня 2004 року, коли ОСОБА_2 прийшла з ним в кафе «Міміно». Зазначила, що 05.12.2004 року була на дні народження ОСОБА_4 на квартирі, яку сторони знімали в будинку АДРЕСА_1. Тоді вони вже жили разом та вели спільне господарство. Котедж також купляли разом в 2005 році, бо шукали власне житло для спільного проживання. Десь з осені 2005 року вони жили в будинку АДРЕСА_5. Ремонт робили в котеджі разом, а весною 2006 року перейшли туди жити. 12.05.2006 року святкували там день народження ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала показання про те, що ОСОБА_2 познайомила їх з ОСОБА_4 в 2004 році, коли їздили по гриби. Тоді вони не жили разом, бо вона надавала їм ключі від своєї квартири для тимчасових зустрічей. Почали вони жити разом з осені 2004 року, знімали квартиру АДРЕСА_1, де 05.12.2004 року вона була присутня на дні народження ОСОБА_4 Потім вони жили в будинку № 3.Бачила, що інколи «стірку» виносив сушити ОСОБА_4 Шукали власне житло і купили котедж, робили там ремонт. Перейшли жити в котедж весною 2006 року. Вказала, що допомагала красити вікна, потім вони поставили пластикові вікна, кілька разів допомагала готувати їжу робітникам, які працювали на ремонтних роботах в котеджі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання про те, що робив та встановлював металеві вхідні двері в котеджі. Просила зробити двері ОСОБА_2, вона й давала гроші на матеріал. Тоді він познайомився з ОСОБА_4, якого вона назвала своїм чоловіком.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання про те, що вона жила в АДРЕСА_6, а ОСОБА_2 з ОСОБА_4 у АДРЕСА_1. Квартири знаходились на одній площадці. Бачила як в квартиру вони носили речі, якісь меблі, одяг, постільну білизну. ОСОБА_4 брав якісь інструменти в її чоловіка та робив ручку в квартирі. Жили вони в тій квартирі у 2005 році, проживали більше року. Літом 2005 року вони ходили в бік котеджів.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання про те, що в січні 2005 році вона запрошувала ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свій день народження, який святкували в ресторані, а потім пішли на чай до них в квартиру АДРЕСА_1, де вони проживали разом як чоловік та жінка. Там вони фотографувались. Кликала їх як пару, подарунок давали від обох спільний. Пізніше приходила до них в квартиру якось після базару, бачила там чоловічі речі. ОСОБА_2 неодноразово запрошувала на святкування дня народження, пам'ятає, що вперше на дні народження була в ОСОБА_2 в котеджі і там ще не було виконано внутрішніх робіт і він був без ремонту, бо святкували в підвальному приміщенні.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання про те, що він проживав в цьому ж будинку, що й позивач, навпроти неї. Відповідач проживав там з нею, бачив його кожний день, ходив звідти на роботу і повертався з роботи. Вона його возила, і він сам їздив на її машині. Вони проживали як жінка і чоловік однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав показання про те, що розлучився з позивачкою в 2002 році, з того часу відносини підтримували лише щодо виховання та навчання дітей. Зазначив, що позивачка деякий час проживала по АДРЕСА_1. Він заходив в квартиру, бачив там чоловічі речі. В 2004 році його дочка сказала йому, що в мами з'явився чоловік. В 2005 році він купив у позивачки частину будинку за 230 000 грн. Приходив на котедж до неї поговорити, вони щось робили по будинку.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання про те, що привозив з Вінниці разом з ОСОБА_4 все для водяного опалення для котеджу десь влітку 2005 року. З позивачкою ОСОБА_4 спочатку перебував у фактичних шлюбних відносинах, а потім офіційно одружились.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що на прохання ОСОБА_4 влітку (року не пам'ятає) він виконував роботи по електриці у спірному будинку. За два вечори після роботи вони провели проводку, встановили розетки, вимикачі.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_18

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні дав показання про те, що з ОСОБА_2 він вперше познайомився у вересні 2005 року, коли вони разом з сином приїхали до них в гості, в Тростянець.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що він брав участь у будівництві котеджу, коли міняли вікна, лутки, виносили будівельне сміття. Батьки і він коштів ОСОБА_4 на купівлю котеджу не давали. ОСОБА_2 він вперше побачив через рік після того, як брат купив хату.

Перераховані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким не оскаржуються і не суперечать один одному.

Таким чином в судовому засіданні доведено, що з 25 січня 2005 року і по день звернення до суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали однією сім'єю, спочатку - без реєстрації шлюбу, а з 14 жовтня 2006 року - у зареєстрованому шлюбі. З 25 січня 2005 року по 14 жовтня 2006 року вони не перебували у будь - якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: вони проживали однією сім'єю, спочатку в квартирах, які разом винаймали для цієї мети; мали спільний сімейний бюджет; вели спільне господарство щодо придбання предметів побуту та щоденного вжитку, купівлі продуктів харчування, спільного приготування та вживання їжі; вони виявляли піклування та турботу один про одного, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. З метою покращення своїх житлових умов вони разом підшукували для придбання житловий будинок, а 19.05.2005 року сторони за спільні кошти придбали незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_2, готовністю 53 %, а також придбали земельну ділянку, розташовану за тією ж адресую, площею 0,0941 га., призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Покупцем у договорах купівлі продажу недобудованого будинку і земельної ділянки був зазначений ОСОБА_4. За спільні кошти вони здійснили добудову даного будинку і з 1 травня 2006 року стали в ньому проживати. 14.10.2006 року сторони зареєструвала шлюб, а 19 січня 2007 року ними було отримано свідоцтво про право власності на спірний будинок та 7 травня 2010 року їм був виданий акт на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Ринкова вартість будинку на даний час складає 459196 грн грн., вартість земельної ділянки - 30400 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з частинами першими статей 70, 71 СК України, які входять в розділ 8 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором(ч.1ст.70); майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі(ч.1ст.71).

З аналізу цих правових норм видно, що законодавець урівняв майнові права чоловіка і жінки, які перебувають у зареєстрованому і фактичному шлюбі. Звідси випливає, що спірні об'єкти є не частковою, а спільною сумісною власністю подружжя і в разі їх поділу частки дружини та чоловіка визнаються рівними незалежно від того хто і скільки приймав участь у їх надбані.

Вирішуючи питання - яким чином розділити спірне майно в натурі, суд приймає до уваги висновок судової будівельно - технічної експертизи і вважає за необхідне провести розділ спірних будинку та земельної ділянки за ІІ (другим) варіантом цієї експертизи, оскільки він найкращим чином наближений до задоволення інтересів обох сторін і за цим варіантом грошова компенсаціяучаснику спільної власності, частка якого зменшилась,є найменшою.

При визначенніваріантуподілу спірного домоволодіння суд виходить із розміру часток співвласників і технічної можливості поділу спірного домоволодіння відповідно до їх часток, враховуючи при цьому положення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», де зазначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобнібудівліпередаютьсявласнику.

Під час вирішення питання про можливість поділу будинку, суд виходить з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України, відповідно до яких виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ №626/627/628/629/13-21від 29.11.2013 року видно, що по площі визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку з прибудовою на дві рівні частини не вбачається можливим. Разом з тим при проведенні дослідження експертом було встановлено, що можливі два варіанти розподілу житлового будинку з прибудовою відповідно до часток близьких до рівних ? та ? частини з встановленням компенсації з варіантом розподілу житлового будинку з прибудовою, один з таких варіантів збігається із варіантом, запропонованим позивачем ОСОБА_2 Ринкова вартість житлового будинку з прибудовою становить 459196 грн.

Спірний житловий будинок з прибудовою технічно можливо поділити, але з відхиленням від розміру часток кожного власника. За ІІ варіантом поділу одна частка після поділу складає 49/100, друга частка складає 51/100. При цьому грошова компенсація учаснику спільної власності, частка якого зменшилась, за ІІ варіантом -4308,36 грн. Другий варіант поділу будинку передбачає його переобладнання (висновок експерта а.с. 21-23, 43, 44).

Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.

Рішенням Ладижинської міської ради № 44 від 28.01.2014 року надано дозвіл на переобладнання і перепланування житлового будинку з прибудовою, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до варіантів поділу 1-4, запропонованих висновком експерта Вінницького відділення Київського НДІСЕ №626/627/628/629/13-21від 29.11.2013 року.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівліабоспоруди.

В зв'язку з чим суд вважає, що земельна ділянка площею 0,0941 га, кадастровий № НОМЕР_4, розташована по АДРЕСА_2, належить сторонам на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу в натурі відповідно до другого варіанту поділу, зазначеного в експертизі, що передбачає виділення ОСОБА_2 ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновку експерта «ділянка 2»; та виділення ОСОБА_4 ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновкуексперта «ділянка 3».

Даний варіант розділу земельної ділянки найкращим чином буде задовольняти потреби сторін у використанні земельної ділянки за призначенням:для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарськихбудівель і споруд.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він не проживав з позивачкою однією сімє'ю без реєстрації шлюбу з січня 2005 року до 14 жовтня 2006 року і про те, що позивачка не приймала участі у придбанні ними під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу спірного недобудованого житлового будинку, спірної земельної ділянки, а в завершенні будівництва спірного будинку частка позивачки є незначною, а тому вона має право лише на грошову компенсацію в розмірі 18-20 %, так як ці твердження спростовуються вище приведеними доказами і вимогами законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, правовласності на новостворененерухомемайно (житловібудинки, будівлі, спорудитощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи викладене, можна зробити висновок, що ОСОБА_4 набув право власності на спірний будинок, як нерухоме майно, з моменту його державної реєстрації, тобто з 19.01.2007 року. До цього часу, відповідно до положень ч. 3 ст. 331 ЦК України він значився власником матеріалів, що були використані в процесі будівництва.

А отже, зважаючи на те, що сторони спочатку проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а потім перебували в шлюбі на час введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації будинку, то твердження позивача про те, що він набув право власності на будинок, як нерухоме майно, до того, як проживав однією сім'єю із позивачкою, суд вважає таким, що не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він купив спірний котедж за кошти, які виручив від продажі ? частину житлового будинку АДРЕСА_3, оскільки з договору купівлі-продажу частки житлового будинку (а.с. 60). видно, що 28.04.2005 року ОСОБА_4 продав цей будинок за 25000 грн. ОСОБА_22, а спірний будинок коштував 35000 грн. Відповідач не зміг надати суду переконливих доказів щодо повної суми коштів.

Суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_21, ОСОБА_19 в тій частині, де вони зазначали, що відповідач познайомився із позивачем лише після того, як придбав спірний будинок. Оскільки вказані свідки є відповідно братом та батьком відповідача, вони не зазначають, де проживав відповідач після того, як продав свій будинок у м. Гайсині. Їх покази є суперечливими. Так, брат стверджує, що а ні він, а ні батьки грошей відповідачеві на придбання та добудову котеджу не давали, в той же час батько стверджує, що передав ОСОБА_4 3000 доларів США.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_23, оскільки їй нічого не відомо по сутті спору.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ між сторонами автомобіля, то суд вважає, що цей позов також обгрунтований і підлягає задоволенню, оскільки цей автомобіль придбаний ними під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу частки чоловіка і жінки визнаються рівними виходить з наступного.

Відповідно до змісту п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірванняшлюбу, визнанняйогонедійсним та поділспільного майна подружжя» № 11від 21 грудня 2007 року, вартість майна, щопідлягаєподілу, визначається за погодженнямміжподружжям, а при недосягненнізгоди - виходячи з дійсноїйоговартості на час розглядусправи.

В ході судового розгляду сторони погодили, що вартість автомобіля «KIASPORTEGE 2.01», 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, становить 95000 грн.

Сторони також погодили умови поділу автомобіля, за якими ОСОБА_2 виділяється автомобіль, а з неї на користь відповідача стягується грошова компенсація.

Спірним є питання про розмір грошової компенсації, яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4

Суд, виходячи з вимог вище приведених ст.ст.70,71 СК України, приходить до висновку, що ця компенсація повинна становити ? частину вартості автомобіля, що в грошовому виразі становить (95000 : 2) - 47500 грн.

В зв'язку з тим, що заперечення ОСОБА_2 щодо виплати 10000 гривень компенсації, суперечать вимогам закону, суд не приймає їх до уваги.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_22295,98 грн. судового збору, 2570,4 грн. витрат, понесених на проведення експертизи, 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Оскільки судом задоволено також і змінений зустрічний позов, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених зустрічних позовних вимог, а саме: витрати понесені при оплаті судового збору в розмірі 475 грн.

Так як відпала необхідність в заходах забезпечення позову, то накладені арешти на нерухоме майно слід скасувати.

На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, керуючисьст.ст. 3, 57, 60, 61, 62, 69, 70, 71, 74 СК України, ст. 16, 23, 183, 316, 328, 331, 364, 367, 370 372 ЦК України, ст. 152 ЖК України, ст. 120 ЗК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», п. 20-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності, поділ спільного майна подружжя, виділ його в натурі - задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_2, вартістю 459196 грн., спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати земельну ділянку площею 0,0941 га., кадастровий № НОМЕР_4, розташовану під АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Розділити спільну сумісну власність подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0941 га., кадастровий № НОМЕР_4, розташованої під АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0941 га., кадастровий № НОМЕР_4, розташованої під АДРЕСА_2.

Поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий № НОМЕР_4, розташовану по АДРЕСА_2, відповідно до другого варіанту поділу, виділивши:

- у приватну власність ОСОБА_2 ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновку експерта «ділянка 2»;

- у приватну власність ОСОБА_4 ? частину земельної ділянки, позначеної на план-схемі додатку до висновку експерта «ділянка 3».

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2, вартістю 229598 грн.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2, вартістю 229598 грн.

Розділити в натурі домоволодіння АДРЕСА_2 за 2( другим) варіантом судової будівелно-технічної експертизи

Виділити у приватну власність ОСОБА_2 49/100 частки домоволодіння, а саме: прихожу І-1, площею 14,1 кв.м.; котельню І-2, площею 4,2 кв.м.; житлову кімнату І-3, площею 21,8 кв.м.; кухню І-4, площею 11,4 кв.м.; санвузол І-5, площею 5,7 кв.м.; коридор І-6, площею 3,7 кв.м.; гараж 14, площею 44,3 кв.м.; підвал 17, площею 20 кв.м., а всього 125,2 кв.м., та погріб «А2/под.», а всього домоволодіння на загальну вартість 225289,64 грн.

Виділити у приватну власність ОСОБА_4 51/100 частки будинку, а саме: госпприміщення 1-7, площею 39,8 кв.м.; холл ІІ-8, площею 18,4 кв.м.; житлову кімнату ІІ-9, площею 17,9 кв.м.; житлову кімнату ІІ-10, площею 12,9 кв.м.; коридор ІІ-11, площею 8,1 кв.м.; санвузол ІІ-12, площею 2,3 кв.м.; літній сад ІІ-13, площею 41,8 кв.м.; гараж 15, площею 21,3 кв.м.; госпприміщення 16, площею 16,8 кв.м., а всього 179,3 кв.м., загальною вартістю 233906,36 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, за відступ від ідеальної частки будинку, в розмірі 4308,36 грн.

Для ізоляції окремих виділених частин спірного домоволодіння по другому варіанту поділу зобов'язати сторони з урахуванням Державних будівельних норм виконати наступні переобладнання:

- ОСОБА_2 розібрати міжповерхові сходи які ведуть з кімнати І-1 в кімнату ІІ-8, та улаштувати монолітне перекриття між першим та другим поверхами;

- ОСОБА_4 улаштувати отвір у перекритті або улаштувати зовнішні сходи на другий поверх, улаштувати подвійні двері або засклену веранду на другому поверсі, відповідно до план схеми виділу приміщень.

Роботи по ізоляції окремих квартир та приміщень кожна сторона проводить за власний рахунок. Кожну із виділених частин будинку сторони також повинні обладнати окремими системами електропостачання, газопостачання, водопостачання та опалення. Всі переобладнання та перепланування необхідно виконати з дозволу місцевих органів влади.

Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_2 2295,98 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, 2570,4 грн. витрат, понесених на проведення експертизи, 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділавтомобіля задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки « KIASPORTAGE 2.01», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 95000 грн. та виділити їй цей автомобіль у приватну власність.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за його частку в автомобілі, в розмірі 47500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 475 грн. судового збору, сплаченого при поданні зустрічної позовної заяви.

Арешт, накладений згідно ухвали Ладижинського міського суду від 01.02.2013 року, на автомобіль марки «KIASPORTAGE 2.01», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, - скасувати.

Арешт, накладений згідно ухвали Ладижинського міського суду від 8.02.2013 року, на домоволодіння АДРЕСА_2, - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя