Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5875/14 Головуючий у 1-й інстанції: Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» перебував у трудових відносинах з 13.07.1997 року по 30.09.2007 року, з 02.10.2007 року по 23.01.2014 року та у зв'язку з виконанням своїх обов'язків постійно під час роботи, на протязі сімнадцяти років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання легенів, що було визнано як професійне захворювання. Звільнився за власним бажанням.

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.01.2014 року йому було встановлено діагноз - хронічний бронхіт 2-го ступеня в фазі затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. та хронічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху. Захворювання професійне.

В зв'язку з цим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК і 27.02.2014 року йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково.

В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Внаслідок довгої праці в шкідливих умовах він отримав захворювання легенів у зв'язку з чим він зазнав моральної шкоди, відчував негативні почуття та переживання, також йому доводиться додавати зусиль для встановлення того стану та зв'язків життя, які існували раніше, та постійно додавати зусиль для організації свого та життя своєї родини, він відчував та продовжує відчувати моральні страждання у зв'язку з чим не може реалізувати в повній мірі своїх повсякденних занять, звичок та бажань, що у сукупності вимагає від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності та ушкодження здоров'я призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати відповідний курс лікування у медичному закладі.

Заподіяну моральну шкоду оцінив в 70 000 грн., вказану суму просив стягнути з відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційному порядку судове рішення не оскаржив.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Не погоджуючись з рішенням суду, ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» в апеляційній скарзі посилається на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені за правилами статті 74 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, з відповідача на користь позивача слід стягнути 20 000 грн., це буде законним, обґрунтованим, справедливим і буде відповідати ступеню моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_2 При цьому навів в рішення відповідні доводи з посиланням на надані докази та норми матеріального права.

Вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, є законним і справедливим.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Висновок суду про доведеність факту заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення обов'язку по її відшкодуванню на ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами чинного трудового законодавства, зокрема, статей 153,237-1 КЗпП України, ґрунтується на доказах.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» з 13.07.1997 року по 30.09.2007 року, з 02.10.2007 року по 23.01.2014 року. У зв'язку з виконанням своїх обов'язків постійно під час роботи, на протязі сімнадцяти років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання легенів, що було визнано як професійне захворювання.

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02.01.2014 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз - хронічний бронхіт 2-го ступеня в фазі затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. та хронічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху. Захворювання професійне.

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 Донецькою обласною профпатологічною МСЕК встановлено 50 % втрати професійної працездатності, його визнано інвалідом 3 групи інвалідності безстроково.

Вказані обставини призвели до моральних страждань, які виникли через фізичний біль, переживання з приводу пошкодженого здоров'я. На теперішній час йому доводиться прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя родини. Через втрату працездатності у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати відповідний курс лікування у медичному закладі.

У позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди з 27.02.2014 року на підставі встановленої висновком МСЕК втрати професійної працездатності.

Отже, задовольняючі частково вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як потерпілий на виробництві внаслідок надбання професійного захворювання має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд послався на засади розумності та справедливості та врахував характер ушкоджень, перенесені позивачем фізичні страждання, обставини та наслідки отримання професійного захворювання, визначений МСЕК розмір втрати працездатності 50%, встановлення третьої групи інвалідності, а також інші обставини, що відповідає вимогам ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_2 спростовуються наявними у справі доказами.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням її доведеності. Всі обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом перевірки та оцінки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки суд першої інстанції вирішив питання у відповідності до вимог закону і обґрунтування висновків виклав у рішенні у відповідності до вимог ст.ст.213,214 ЦПК України, тому згідно зі ст. 303 ЦПК України відсутні підстави для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: