Номер провадження: 22-ц/785/3647/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Феленко В.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2014 року за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, комунального підприємства «Білгород Дністровське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та поновлення права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 лютого 2009 року ОСОБА_9, ОСОБА_7 звернулись до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, до ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, комунального підприємства «Білгород Дністровське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та поновлення права власності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21 серпня 2003 року померла ОСОБА_10.

До спадкового майна померлої входила квартира АДРЕСА_1. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2004 року ОСОБА_3 успадкував майно померлої, в тому числі й спірну квартиру. Дане рішення суду було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2005 року, Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.06.2008 року було скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.11.2004 року та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

27 червня 2008 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за клопотанням позивачів, були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру.

Однак, 26 червня 2008 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом, ОСОБА_3 продав ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначене позивачі вважають, що ОСОБА_3 не мав права на відчуження спірної квартири, оскільки рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2004 року на підставі якого він вважався власником квартири було скасовано ухвалою апеляційного суду від 09.06.2008 року, тому вони звернулись до суду із вказаним позовом та просили його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову.

ОСОБА_8, представник відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області та КП «Білгород Дністровське БТІ» до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5О в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_7 просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивачі по справі ОСОБА_9 та ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_8 та представники третіх осіб Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського МУЮ Одеської області та КП «Білгород Дністровське БТІ» не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином. Документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ними надано не було. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених осіб до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вони незаконні та необґрунтовані. В обґрунтування своїх висновків, суд посилався на те, що відповідно до ч. 4 ст. 334 та ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації такої речі, а скасування рішення, що було правовстановлюючим документом не достатньо.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті матері позивачів та дружини відповідача ОСОБА_10 21.08.2003 року (а.с. 11), відкрилась спадщина, зокрема у вигляді квартири АДРЕСА_2 Дністровський Одеської області.

Відповідно до рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2004 року встановлено факт прийнятття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_10. Дане рішення було зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2005 року, Білгород Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номер: 10453282, номер витягу: 6976512, номер запису: 4990, в книзі: 59.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.06.2008 року було скасовано рішення місцевого суду від 24.11.2004 року та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

27 червня 2008 року ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру (а.с. 13).

Однак, 26 червня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (після укладення шлюбу ОСОБА_8) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 Дністровському Одеської області (а.с. 116).

Судова колегія приходить до висновку, що зазначений договір купівлі продажу від 26.06.2008 року було укладено з грубим порушенням норм ЦК України.

Оскільки, відповідач ОСОБА_3 на момент продажу спірної квартири не був її законним власником, а тому не міг бути і її продавцем .

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно до ч. 5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

За таких обставин не відповідність висноків суду фактичним обставинам справи призвела до неправильного вирішення спору у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, оскільки діями відповідача ОСОБА_3 порушено законні права та інтереси позивачів, які підляшають поновленню.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 січня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, треті особи відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, комунального підприємства «Білгород Дністровське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та поновлення права власності задовольинити

Визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 Дністровському Одеської області, серії ВКО №815398 від 26.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за №1444.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_4 Дністровському Одеської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 Дністровському Одеської області.

Поновити за ОСОБА_10 державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5 Дністровському Одеської області, житловою площею 32,0 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м., яка складається у цілому з: 1- коридор, 2- житлова, 3- кухня, 6- санвузол (колишня 6- ванна), 7 житлова, 8 лоджія, 9 балкон, що належить їй на підставі договору купівлі продажу квартири серії ААІ №347793 від 18.04.1997 року, посвідченого завідувачем Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №1-483.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_14

Р.Д. ОСОБА_15.