Справа № 515/2805/13-ц
Провадження 2/515/65/14
Татарбунарський районний суд Одеської області
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
18 лютого 2014 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого- судді Семенюк Л.А.
при секретарі Унгурян Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.
04 червня 2013 року близько 19 год. 00 хв. на 139 км автодороги Одеса-Рені, гр. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Газ 2410», д/н НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, порушив правила проїзду перехресть, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 липня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України за скоєння зазначеної ДТП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави.
В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність з підтриманням вимог позову щодо відповідача ОСОБА_3 та залишенням без розгляду вимог щодо відповідача ОСОБА_2, оскільки йому стало відомо, що вказана особа не є власником автомобіля, яким керував ОСОБА_3 Також просив в разі неявки відповідача ОСОБА_3, винести рішення при заочному розгляді справи та стягнути з останнього матеріальну та моральну шкоду в сумі заявленого позову та всі судові витрати, повязані з розглядом справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі не з'явився, однак вважається належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяв до суду з проханням відкласти розгляд справи не надсилав. Тому, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, в порядку ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частина друга вказаної статті передбачає, що збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, настання відповідальності в даному випадку передбачає наявність складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу, завдання збитків та причинний звязок між порушенням права та збитками.
Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування й моральної шкоди особі внаслідок порушення її прав. Пункт 3 частини другої зазначеної статті вказує, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При подачі позову, позивач керувався саме вказаними нормами закону, посилаючись на те, що згідно копії постанови Татарбунарського районного суду від 03.07.2013 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він 04 червня 2013 року о 19 год. 10 хв. на а/д Одеса-Рені, керуючи автомобілем НОМЕР_4, порушив правила проїзду перехресть, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. (а.с.8)
До вказаного висновку долучено експертний висновок (калькуляція) №104 про встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 24.06.2013 року (а.с.24-25); протокол огляду транспорту від 20.06.2013 року, в якому зазначені розбиті та деформовані, а також такі, що не підлягають відновленню деталі на автомобілі НОМЕР_3, належному ОСОБА_1, після ДТП (а.с.26).
Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 104 від 20.06.2013 року підтверджується оплата позивачем витрат в сумі 600 гривень за виготовлення ПП ОСОБА_5 висновку по встановленню вартості матеріального збитку на автомобілі НОМЕР_3 (а.с.27). До вказаного документу долучено копію свідоцтва №67, виданого ОСОБА_5, яким підтверджується його кваліфікація судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз, дійсного до 28.11.2014 року (а.с.28) та копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 11.01.2006 року (а.с.29).
Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ №610313(а.с.30), підтверджується, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes-Benz 312 D, реєстраційний № НОМЕР_6.
Копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ №907368(а.с.57), підтверджується, що ОСОБА_6 є власником автомобіля марки Газ-2410, реєстраційний № НОМЕР_1.
Зазначені докази підтверджують факт спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_1 відповідачем по справі та надають позивачу право вимоги її відшкодування та відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Крім того, як передбачено ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Крім того, враховуючи те, що внаслідок ушкодження вищезазначеного майна позивач переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, ОСОБА_1 має право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.
Тому, з урахуванням всіх обставин справи, ступеня вини відповідача, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшений до суми 3000 гривень і стягнутий з відповідача на користь позивача.
Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 379,40 грн.(229,40 грн. + 150 грн.).
Що стосується витрат на правову допомогу, то згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільного та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних справ.
Додатком до цієї постанови встановлено, що розмір компенсації витрат, повязаних із правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.
Виходячи з аналізу змісту ст.ст. 84,88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.
В матеріалах справи відсутні обчислення витрат на правову допомогу з розрахунку 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати особи, яка надає правову допомогу за годину її роботи, що унеможливлює визначити обґрунтованість зазначених позовних вимог, а тому в цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.11,58,59,60,84,88,213,214,215, 224-226 ЦПК України, суд, ст.ст.15,16,22,23,1166,1167,1187 Цивільного Кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Семенюк