Справа №752/1507/14-ц
Провадження № 2/752/2205/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.12.2014 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

28.01.2014 р. ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов»язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі дублікатів ключів від квартири та вселення його в жиле приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перебували у шлюбі з 21.11.1992 р. по 1999 р. До розірвання шлюбу він з батьками проживав в АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу він з матір»ю переїхав проживати за адресою: АДРЕСА_2

Позивач посилається на те, що в зазначеній квартирі крім нього зареєстрований його дядько, ОСОБА_2, та його син, ОСОБА_3, які після смерті батька в 2007 р. перешкоджають йому користуватися квартирою, не надають ключі і уникають позасудового врегулювання спору.

Позивач вважає своє право на користування спірним жилим приміщенням порушеним в зв»язку з чим вимушений звернутись до суду.

Крім того, 23.10.2013 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідач у справі, який є його племінником, з часу реєстрації в спірній квартирі, а саме з червня 2005 р., не вселявся, ніколи в ній не проживав, і вселитися в квартиру не намагався, не ніс будь-яких витрат по утриманню зазначеного майна, ніяких його речей в квартирі не має.

Будь-яких перешкод відповідачу щодо користування спірною квартирою ніхто не чинив, оскільки він ніколи не виявляв бажання проживати в ній, не звертався до житлових та правоохоронних органів з питання існування перешкод у користуванні житлом.

На підставі положень ст.ст.71, 72 ЖК України позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Зазначені позови були об»єднані судом в одне провадження.

В ході судового розгляду представники ОСОБА_1 підтримали заявлений позов, просили його задовольнити, посилаючись на те, що їх довіритель має право користування АДРЕСА_1, оскільки він зареєстрований за даною адресою, однак ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чинять перешкоди у користуванні жилим приміщенням, не надаючи ключі від квартири, заперечуючи його право на проживання.

Проти задоволення позову ОСОБА_2, представники ОСОБА_1 заперечували.

Представник ОСОБА_2,ОСОБА_3 в ході судового розгляду підтримала заявлений позов про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщення, просила його задовольнити, обґрунтовуючи тим, що відповідач з моменту народження не вселявся і ніколи не проживав у спірній квартирі, про своє право на проживання ні до смерті його батька, ні після його смерті не заявляв і не звертався до правоохоронних органів або ж до експлуатуючої організації з приводу перешкоджання йому у користуванні квартирою, оскільки весь час проживав зі своєю матір»ю.

У задоволенні позову ОСОБА_1 представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 просила відмовити.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», належить територіальний громаді і власником особового рахунку є ОСОБА_2

На момент розгляду справи в квартирі зареєстровані:ОСОБА_2, його син - ОСОБА_3, та племінник - ОСОБА_1, який зареєстрований на даній житловій площі з 07.06.2005 р.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 посилається на те, що він з моменту народження і до розірвання шлюбу його батьками: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 05.01.1999 р. проживав в квартирі АДРЕСА_1. За життя батька він також міг вільно користуватись квартирою, інколи там проживати, однак після його смерті в 2007 р, відповідачі почали перешкоджати йому користуватись квартирою.

Обов»язок доказування законодавець покладає на сторони у справі.

Відповідно до положень ст..ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення зазначених норм чинного законодавства ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилається.

Натомість, в ході розгляду справи вони були спростовані наступними доказами.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які знають сім»ю ОСОБА_1 близько 30 років зазначили, що після одруження батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 з дружиною і дитиною в спірній квартирі не проживали, а мешкали в квартирі його дружини.

Також свідки повідомили, що ОСОБА_1 ніколи в АДРЕСА_1 не проживав, оскільки його батькові перешкоджали у спілкуванні з сином.

Після смерті батька позивача в квартирі залишились проживати ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_3

Відсутність ОСОБА_1 за місцем реєстрації також підтверджується актами, складеними комісією експлуатуючої організації ТОВ Фірма «Квартет ЛТД» від 24.03.2013 р., 24.04.2013 р., 20.02.2013 р.

Дійсно, відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім»ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщення нарівні з власником або наймачем.

Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я, в якому вона проживає.

ОСОБА_1 до свого повноліття мав право вселитись і проживати будь з ким з його батьків, у тому числі з батьком в АДРЕСА_1.

Як зазначалось судом вище, місцем проживання ОСОБА_1 було місце проживання його матері на АДРЕСА_2.

За час життя батька, ні після його смерті ОСОБА_1 в квартирі не проживав та не звертався до житлово-експлуатаційної організації з заявами про збереження за ним житла, як за тимчасово відсутнім.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду до постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Будь-яких підстав для збереження за ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням судом не встановлено.

Наявність реєстрації ОСОБА_1 в спірній квартирі не підтверджує його право користування зазначеним жилим приміщенням.

Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В роз»ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних

причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.

З боку ОСОБА_1 суду не надано жодного доказу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджали їм користуватись АДРЕСА_1, що він намагався вселитись в дану квартиру, або існували інші перешкоди для користування спірним жилим приміщенням.

На підтвердження фактів перешкоджання користуватись АДРЕСА_1 ОСОБА_1 надав суду лист Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 19.03.2014 р. № 53/47-АЗ, про те, що останній звертався 30.12.2013 р. та 31.12.2013 р. до районного відділу міліції з приводу неможливості проживання в квартирі, а також висновок ДІМ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві Войченка С.М, за результатами даних звернень.

До зазначених доказів суд відноситься критично, оскільки вони зібрані після звернення ОСОБА_2, ОСОБА_3 в жовтні 2013 р. з позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням.

Докази на підтвердження того, що зазначені перешкоди існували до жовтня 2013 р. суду не надані.

Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 несе витрати по утриманню АДРЕСА_1, сплачує за надані послуги, або там знаходяться його речі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними з боку позивачів і підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені в зв»язку з їх недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення відмовити.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114 гривень 71 копійка.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя