Номер провадження: 22-ц/785/6584/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Дрішлюка А.І., Калараша А.А.,

З участю секретаря Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 03.06.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

20.03.2014р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те,що вона з лютого 1984р. перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 та мешкає і зареєстрована у встановленому законом порядку в будинку № 46 по вул.Горизонтальна м.Одеси.

Власником будинку була мати її чоловіка ОСОБА_6,яка надала згоду на її проживання та реєстрацію як члена сім*ї.

Відповідач ОСОБА_3 оселилась в будинку як орендар частини приміщення в 2005 р.

29.05.2010р. її чоловік ОСОБА_5 помер,а після його смерті відповідач зробила заяву про те,що вона є дружиною ОСОБА_5

Після смерті чоловіка позивач дізналась,що ОСОБА_5 розірвав з нею шлюб в 2005 році в судовому порядку.

Позивач стверджувала,що вона є інвалідом 1 групи, не має обох ніг,частко перебуває в лікарнях,а відповідач,не будучі ані власником будинку,ані його законним користувачем,зламала замки та не дає можливості позивачу оселитися в будинку.

ОСОБА_2 просила вселити її в будинок та забов*язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні житловим будинком.

Відповідач позов не визнала,посилаючись на те,що ОСОБА_2 с 1999 р. не проживає в будинку, ОСОБА_5 в судовому порядку розірвав з нею шлюб в 2005 році та отримав свідоцтво про розірвання шлюбу.Оскільки

вона є законною дружиною померлого ОСОБА_5,вселення про проживання в будинку колишньої дружини її чоловіка буде порушувати її права.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.06.2014р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення,мотивуючи тим,що воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що позивач ОСОБА_2 з 07.02.1984р. знаходилася в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5,який проживав в будинку № будинку № 46 по вул.Горизонтальна м.Одеси.

Власником будинку була мати ОСОБА_5 ОСОБА_6,яка дала згоду на вселення дружини сина та її прописку ( реєстрацію) .

З 09.07.1984р. місце проживання позивача ОСОБА_2зареєстровано за вказаною адресою.

28.06.1999р. власник будинку ОСОБА_6 померла,а 29.05.2010р. помер і її син ОСОБА_5

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 випадково дізналась про те,що ОСОБА_5 в судовому порядку розірвав з нею шлюб,що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 29.07.2005р. ( а.с.15) та отримав свідоцтво про розірвання шлюбу 01.02.2006р.

28.10.2006р. ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_7 Федерації ОСОБА_8 ( відповідач ОСОБА_3А.),який був розірваний 28.10.2008р. ( а.с.21,22).

ОСОБА_9 залишив заповіт, яким заповідав все належне йому майно ОСОБА_3 ( а.с.124).

18.12.2009р. ОСОБА_5 знову зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_3 ( а.с.123).

08.01.2010р. ОСОБА_3 отримала паспорт громадянки України та зареєструвала місце свого проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.03.2009р. ( а.с.140).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.10.2010р. рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 29.07.2005р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 скасовано,провадження у справі закрито в зв*язку із смертю ОСОБА_5 ( а.с.16).

Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами,що з 2005р. відповідач ОСОБА_3 оселилась в будинку № 46 по вул.Горизонтальній м.Одеси як наймач частини приміщення в зазначеному будинку,а після смерті ОСОБА_5 стала перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні житловим приміщення,змінила замки,позбавивши позивача ОСОБА_2 права на користування житлом.

Зазначене стало можливо в зв*язку із тяжкою хворобою позивача ОСОБА_2,яка стала інвалідом 1 групи ( відсудність обох ніг) та постійним перебуванням в медичних закладах.

Статтею 47 Конституції України кожному гарантується право на

житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 165 ЖК України передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ст. 405 ЦК України , ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Припинення сімейних відносин із власником квартири не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового Кодексу.

Згідно до ст.64 ЖК України до членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Таким чином,задовольняючи позов ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом,суд правильно застосував норми матеріального права до виникших правовідносин,встановивши,що ОСОБА_2 в 1984р. у встановленому законом порядку за згодою власника будинку ОСОБА_6 вселилась в спірне приміщення як член сім*ї власника будинку,зареєстрована в ньому, постійно проживала,вела спільне господарство з чоловіком,тому набула право користування цим приміщенням і не позбавлена у встановленому законом порядку такого права.

Не заслуговує на увагу довод апелянта про те,що перебування ОСОБА_2 в спірному будинку порушує право відповідача ОСОБА_3 як дружини ОСОБА_5,оскільки,по-перше,в зв*язку із смертю ОСОБА_5 з 2010р. шлюбні стосунки апелянта припинені,по друге,апелянт не є власником будинку,оскільки після смерті власника ОСОБА_6 право спадкування та власності на будинок не оформлено за її сином ОСОБА_5,він не отримував свідоцтво про право на спадщину, і на час розгляду справи власником будинку рахується ОСОБА_10,що підтверджується довідкою Одеського МБТІ ( а.с.206).

Крім того,ОСОБА_3 і при житті ОСОБА_5 не була зареєстрована в спірному будинку,а місцем реєстрації її проживання з 04.03.2009р. є с.Бочманівска Котовського району Одеської області.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і довод апелянта про те,що позивач ОСОБА_2 не була дружиною ОСОБА_5 з 2005р. та тривалий час не проживала в будинку,оскільки ,по перше, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.10.2010р. рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 29.07.2005р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 скасовано,провадження у справі закрито в зв*язку із смертю ОСОБА_5 ,по-друге,і при житті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 не визнавалась такою,що втратила право користування житловою площею в спірному будинку,що свідчить про визнання власником будинку ОСОБА_6 та її сином права ОСОБА_2 на проживання та

користування житлом.

Крім того,сама апелянт ОСОБА_3 вселялась в спірне приміщення тимчасово як наймач частини спірного будинку,на її постійне проживання ОСОБА_2 згоди не давала.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Судова колегія вважає,що суд першої інстанції при розгляді справи дотримався вимог статті 1 ЦПК України,яка передбачає,що завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави.

Суд захистив порушене право інваліда 1 групи ОСОБА_2 та поновив її законне право на користування житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 03.06.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.І.Дрішлюк

ОСОБА_11