Номер провадження: 22-ц/785/3456/14
Номер справи місцевого суду: 523/1613/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

та третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_3 до державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

31 січня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до державного нотаріуса Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання вчинити певні дії.

Посилаючись на те, що 04.04.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 16.02.1973 року виконкомом Ленінської районної ради м.Одеси, житловий будинок №1 по вул.Жовтневої Перемоги у м.Одесі належить ОСОБА_7, яка у звязку із шлюбом змінила прізвище на «Сальникова», та ОСОБА_8, з яким вона перебувала у шлюбних відносинах до 16.07.1968 року, на праві власності, яке зареєстровано в БТІ м.Одеси 25.02.1973 року за №601.

ОСОБА_6 18.01.1999 року склала заповіт, яким заповіла все майно, у тому числі житловий будинок №1 по вул.Жовтневої Перемоги у м.Одесі, своїм дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних долях.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла 16.02.2012 року, а ОСОБА_8 помер 30.10.2012 року.

19.11.2012 року державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтв про право на спадщину на частину спірного житлового будинку, яка належала ОСОБА_6. Відмова мотивована тим, що співвласник майна померлої ОСОБА_8 помер, отже, отримати його письмову згоду на розпорядження, розподіл або виділ частки його померлої співвласниці для визначення складу спадкового майна неможливо.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідача, який в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні надала згоду на задоволення позовних вимог.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 18 січня 1999 року склала заповіт, яким заповіла все своє майно, у тому числі житловий будинок №1 по вул. Жовтневої Перемоги в м. Одесі, своїм дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних долях.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 померла 16 лютого 2012 року.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_8, який був співвласником будинку №1 по вул. Жовтневої Перемоги в м. Одесі, помер 30 жовтня 2012 року.

У квітні 2012 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину у вигляді 1/2 частини спадкового майна, яке залишилось після смерті матері.

19 листопада 2012 року за №5030/02-14, державний нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій посилаючись на положення ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, відмовила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтв про право на спадщину на частину житлового будинку №1 по вул. Жовтневої Перемоги в м. Одесі, яка належала ОСОБА_6

Відмова мотивована тим, що співвласник майна померлої ОСОБА_8 також помер, хоча на час подання заяви спадкоємців до нотаріальної контори він був живий, отже, отримати його письмову згоду на розпорядження, розподіл або виділ частки його померлої співвласниці для визначення складу спадкового майна неможливо.

За змістом ст. ст. 3, 34, 49, 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріуси, окрім інших нотаріальних дій, здійснюють видачу свідоцтв про право на спадщину. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє, крім іншого, склад спадкового майна.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, якщо не надано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин посилання апелянта на рівність часток визначених ч.2 ст.372 ЦК України безпідставне, так як поділ майна, що є у спільній сумісній власності, без згоди співвласників, не є компетенцією нотаріуса.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними, оскільки спростовуються висновки суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9

ОСОБА_2