Справа №442/4986/14-ц
Провадження №2/442/1708/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Грицай М.М.

при секретарі Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га., яка рахується за домогосподарством АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_5, яка являлась власником будинку по АДРЕСА_1. Разом із ОСОБА_5 у будинку проживала, і після смерті останньої продовжувала проживати, її родичка ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 і продовжувала користуватись нею, оскільки була єдиним спадкоємцем. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 являлись одинокими та не мали дітей. Так як ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 залишилась самотньою особою похилого віку, вона потребувала сторонньої допомоги, тому опікувалась нею до смерті, тобто до 07 квітня 2001 року. Відповідно до ч. І ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, отже ОСОБА_4 була спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, оскільки проживала в будинку по АДРЕСА_1 з народження. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 не було, заповіту також не було. 05 лютого 1992 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла їй все своє майно. Не може реалізувати своє право на спадкування, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 не офоримила на себе право власності на будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6. Вважає, що прийняла спадщину, оскільки доглядає більше 13-ти років за будинком, який отримала у спадщину, який є спадковим майном, а також старим та майже непридатним для проживання в ньому, однак змушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Представник відповідача Грушівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечили.

Вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, актовий запис № 17.

Із заповіту від 05.02.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Грушівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право.

З технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що такий складається з коридору, житлової кімнати, кладової, загальна площа будинку 38,1 кв.м., вартість 34306 грн., власник ОСОБА_5.

Зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_1, виданого 20.10.1987 року на підставі рішення виконкому Дрогобицької районної ради народних депутатів № 262 від 15.10.1987 року, вбачається, що даний жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами належить колгоспному двору ОСОБА_5.

З довідки № 150 від 17.01.2014 року, виданої Грушівською сільською радою видно, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та її родичка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, які проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, являлись одинокими громадянами та не мали своїх дітей.

З довідки № 149 від 17.01.2014 року, виданої Грушівською сільською радою видно, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, до дня своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею до дня її смерті в одному будинку за вказаною адресою проживала її родичка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. І ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Керуючись ст.ст. 10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1223, 1234, 1268, 1296 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 ( і.н. НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя