Справа №442/6742/14-ц
Провадження №2/442/2162/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Меденицька селищна рада Дрогобицького району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання відновити металеву сітку, приведення проїзду до попереднього стану та дотримання принципу добросусідства ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним позовом, в якому просить зобов»язати ОСОБА_3: усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0738 га, яка розташована за адресою: смт. Меденичі, вул. Б. Хмельницького, 15; відновити стовпці та металеву сітку довжиною 2 м., що відділяє спільний проїзд від земельної ділянки яка перебуває у її користуванні, яка там стоїть понад 80 років і ніхто її не коригував та не змінював межових знаків; привести проїзд до попереднього стану; дотримуватися принципу добросусідства.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що протягом 80-ти років її предки проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На земельній ділянці площею 0,0738 га знаходився житловий будинок, який на даний момент знаходиться у її приватній власності на підставі свідоцтва про право на спадщину р/№ 1-2767/ 22.11.2007 року.

Частиною 1 статті 119 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим кодексом.

Умовою набуття зазначеними суб'єктами такого права виступає добросовісне, відкрите і безперервне користування відповідною земельною ділянкою протягом 15 років. Відкрите використання земельної ділянки полягає у тому, що користування земельною ділянкою здійснювалось без приховування цього факту від третіх осіб чи органів державної влади або місцевого самоврядування.

По сусідству з нею, у житловому будинку № 13 по вул. Б. Хмельницького у смт.Меденичі, проживає відповідачка ОСОБА_3, будинок якої розташований на земельній ділянці, яка межує з її земельною ділянкою. Понад 80 років існує спільний проїзд, з того часу жодних конфліктів з приводу користування проїздом та земельними ділянками між ними не виникало, ОСОБА_3 жодного разу не зверталася до неї з будь-якими претензіями.

Лише у 2012 році, ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького суду Львівської області з позовом до неї, третя особа Меденицька сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вказаним рішенням встановлено, що спільний проїзд відгороджений металевою сіткою, яка там стоїть понад 50 років і ніхто її не коригував та не змінював межових знаків. Не зважаючи на це рішення суду ОСОБА_3 самовільно зрізала стовпці та металеву сітку довжиною 2 м. яка відділяла спільний проїзд від земельної ділянки яка перебуває у її користуванні. Відповідно до державних будівельних норм п.7.5 «в історично сформованих районах міст та сіл відстань від проїзду до житлових будинків, не менше 3,5 м». Таким чином ОСОБА_3 на даний час чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не зявилася в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлялася належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності.

Представник третьої особи Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, про що свідчить поштове повідомлення, та суду на час розгляду справи не подано повідомлення про причини неявки. Тому, суд заслухавши думку учасників судового процесу, ухвалив продовжувати розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка в судове засідання представника, який не повідомив про причини неявки, не є перешкодою для розгляду справи.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, які маються в матеріалах справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2, являється власником житлового будинку № 15 по вул..Б.Хмельницького в смт.Меденичі Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 6)

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджається своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в основному ґрунтуються на тому, що їй належить земельна ділянка площею 0,0738 га., а відповідачка самовільно зрізала стовпці та металеву сітку довжиною 2м., яка відділяла спільний проїзд від земельної ділянки яка перебуває у її користуванні, водночас суду не представлено акту на право постійного користування чи іншого документу, який би підтверджував, що за будинковолодінням позивача закріплено земельну ділянку в таких межах, на які посилається позивач. При цьому, діючим Земельним Кодексом України, передбачено вичерпний перелік документів, що посвідчують право на користування або право власності на земельну ділянку. Відтак, суд вважає безпідставним твердження позивача про те, що за її будинковолодінням закріплено земельну ділянку площею 0,0738 га. Також позивачем не представлено суду жодних належних письмових доказів які б підтверджували, що відповідач самовільно зрізала стовпці та металеву сітку довжиною 2м. і взагалі не відомо чи таке має місце, та такі докази не здобуті в суді.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би її позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а її доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 59, 60, 212, 214, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Меденицька селищна рада Дрогобицького району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання відновити металеву сітку, приведення проїзду до попереднього стану та дотримання принципу добросусідства відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.