Справа № 502/1108/13-ц
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2014 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого: судді Масленикова О.А.,
при секретарі Дяченко М. В.
розглянувши справу за позовом
Кілійської міської ради Одеської області,
встановлення факту належності та визнання права власності на нерухоме майно
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кілійської міської ради в якому згідно уточнених позовних вимог вказала, що 08.02.2005 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на ? частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: місто Кілія Одеської області, вул. Перемоги, 27 та складається з житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «В», сараю літ. «Д», надвірних споруд № І-5, І, розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. Як зазначає позивач, 17.10.2010 року помер її вітчим, ОСОБА_3, який за життя заповідав усе своє майно позивачці, яка 28.10.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з ? частини житлового будинку по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Кілійського району Одеської області, однак не все майно було включено в свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме навіс під літ «Д», сарай літ «Б», лазня літ «Е», вбиральня літ. «З», які були самовільно збудовані за життя спадкодавців, в звязку з чим, просить встановити факт належності вказаних господарських споруд за померлими та визнати за нею право власності на них.
Після звернення до суду з позовом, позивачем була подана заява, відповідно до якої він просив суд розглянути справу у його відсутність та в разі неявки відповідача просить розглянути справу заочно.
Представник відповідача, Кілійської міської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав.
На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Смерть та відповідно факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла 08.02.2005 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 409410 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 09.02.2005 року, актовий запис № 48. /а. с. № 05/.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 2135 від 28.10.2011 року, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2, яка померла 08.02.2005 року, ? частину житлового будинку, який розташований в місті Кілія Одеської області, вул. Перемоги, 27, належну спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого Кілійською районною державною нотаріальною конторою 06.12.1980 року за реєстровим № 6708, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 33696137, записаного в Комунальному підприємстві «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в книзі № 19 за реєстровим № 6117.
Житловий будинок складається з літ. «А» - житлового будинку, літ. «В» - гаражу, літ. «Д» - сараю, надвірних споруд № 1-5, І розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 212887 виданим 19.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер 17.01.2010 року в місті Кілія Одеської області, актовий запис № 20. /а. с. №06/
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори, за реєстровим № 2138, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3, який помер 17.01.2010 року ? частину житлового будинку, який розташований в місті Кілія Одеської області, вул. Перемоги, 27, належну спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого Кілійською районною державною нотаріальною конторою 06.12.1980 року за реєстровим № 6708, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 33696137, записаного в Комунальному підприємстві «Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в книзі № 19 за реєстровим № 6117.
Відповідно до повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори за вих. № 314/01-16 від 21.03.2014 року:
- після смерті ОСОБА_2, яка померла 08.02.2005 року, спадкова справа № 147/2005 була заведена 09.04.2005 року за заявою про прийняття спадщини від імені дочки спадкодавця, ОСОБА_1.
- 28.10.2011 року за реєстром № 2135 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на частину житлового будинку.
- після смерті ОСОБА_3, який помер 17.01.2010 року, спадкова справа № 264/2010 була заведена 23.06.2010 року за заявою про прийняття спадщини від імені спадкоємця за заповітом, ОСОБА_1, якій 28.10.2011 року за реєстром № 2138, 2141 видані свідоцтво на спадщину за законом на право на частину житлового будинку та грошові кошти.
З повідомлення Проектного приватного підприємства «Модуль» за вих. № 84 від 07.11.2011 року та повідомлення Відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури, житлово комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної державної адміністрації за вих. № 257 від 07.11.2011 року та вбачаться, що житловий будинок за адресою: вул. Перемоги в місті Кілія Одеської області, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину, посвідчених Кілійською районною державною нотаріальною конторою 28.10.2011 року за № 2135 та № 2138, в домоволодінні по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області самовільно збудовані: навіс літ. «Ж», вбиральня літ. З» та переобладнаний сарай під комору літ. «Б» та лазню літ. Е», які відповідають вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудови міських і сільських поселень».
Відповідно висновку Кілійського районного відділу Головного управління Держтехнобезпеки у Одеській області погоджено оформлення права власності на самовільно збудовані: літ. «Б» - переобладнаний сарай під комору, літ. «Е» - лазні, літ. «Ж» навісу, літ. «З» вбиральні по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області, які належать ОСОБА_1.
Кілійська районна санітарно епідеміологічна станція відповідно до повідомлення за вих. № 2461 від 02.12.2011 року не заперечує проти оформлення права власності на самовільно збудовані: літ. «Б» - переобладнаний сарай під комору, літ. «Е» - лазні, літ. «Ж» навісу, літ. «З» вбиральні по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області, які належать ОСОБА_1.
Відповідно висновку про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов і споруд по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області, що складається з: літ. «Б» - комори 1978 року побудови, літ. «Е». лазні, 1978 року побудови, літ. «Ж» - навісу, 1983 року побудови, літ «З» - вбиральні, ІНФОРМАЦІЯ_1.
При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства:
Згідно положень статті 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу Української РСР, чинного на час виникнення майнових прав, власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.
Стаття 101 ЦК України закріплювала право громадянина мати в особистій власності житловий будинок.
В п. 9 Постанови Пленуму від 04.10.1991 р. за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», Верховний Суд України розяснив, що право власності на житловий будинок, побудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятій в експлуатацію, виникає з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.
Згідно п.4 Розділу ІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 р., яка була чинною на час проведення позивачем та її чоловікам будівництва, (далі Інструкція) реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.
Абзац 2 пункту 4 Розділу ІІ Інструкції передбачає, що будинки, які підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.
Реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих ( виходячи з п. 1 Розділу І Інструкції).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Виходячи зі змісту інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.
Оскільки судом встановлено, що позивач, як спадкоємець набула право власності на частину побудованого спадкодавцями нерухомого майна та не має в позасудовому порядку оформити спадщину у вигляді частини господарських будівель та споруд в звязку з їх переобладнанням, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту згідно ст. 16 ЦК України шляхом визнання за нею права власності на вказане майно, а позов задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 86, 101 ЦК УРСР, суд -
Позов задовольнити.
Встановити факт належності господарських будівель та надвірних споруд: - літ. «Б» - комори; - літ. «Е» - лазні; - літ. «Ж» навісу,- літ. «З» вбиральні, розміщених по вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області за ОСОБА_4, яка померла 08.02.2005 року та ОСОБА_3, який помер 17.01.2010 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на господарські будівлі та надвірні споруди, розміщені за адресою: вул. Перемоги, 27 в місті Кілія Одеської області, а саме : - літ. «Б» - комору, 1978 року побудови, площею 27, 4 кв. м.; - літ. «Е» - лазню, 1978 року побудови, площею 11, 5 кв. м.; - літ. «Ж» навіс, 1983 року побудови, площею 17, 6 кв. м.; - літ. «З» - вбиральню, 1988 року побудови, площею 0, 8 кв. м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла 08.02.2005 року та ОСОБА_3, який помер 17.01.2010 року.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути скасовано судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5