Справа № 2-564/11
Провадження №2/149/8/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2014 р.
м.
Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд у
Вінницькій області в складі:

головуючого судді
Тарнавського М. В.

при секретарі
Зоріній О. Г.

за участі адвокатів
ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Хмільника
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися
до Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області з позовом до ОСОБА_5
відповідно до якого просять визнати
недійсним заповіт ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5, посвідчений 08 вересня 2010 року
приватним нотаріусом Хмільницького
районного нотаріального округу -
ОСОБА_7 та відповідно визнати недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_6,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Хмільнику помер батько позивачів -
ОСОБА_6.

Після його похорон позивачі звернулися
до державного нотаріуса Хмільницької
міської державної нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини і від нього вони дізналися, що
за 6 днів до смерті їхній батько
заповідав все своє майно відповідачці
по справі ОСОБА_5, яка була колишньою
дружиною - ОСОБА_3.

Позивачі вважають, що такий заповіт є
недійсний, оскільки на час складання
заповіту їхньому батькові виповнилося
75 років, він був хворим і з 25 серпня 2010
року по 03 вересня 2010 року їхній батько в
важкому стані знаходився в
неврологічному відділі Хмільницької
центральної районної лікарні. На день
посвідчення заповіту на користь
ОСОБА_5, у Батька позивачів
спостерігався процес психічного
розладу.

Позивачі та їх адвокат в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просить їх задовольнити.

Відповідачка та її адвокат в судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили в позові відмовити, оскільки на
момент укладення заповіту ОСОБА_6
дійсно хворів на хронічні
захворювання, лікувався в лікарні,
приймав ліки в силу похилого віку 75
років, однак будь-якими психічними
розладами не страждав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги позивача, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до висновку про
ухвалення рішення виходячи з
наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
20 вересня 2010 року підтверджується, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 75 років, в м.
Хмільнику Вінницької області помер
ОСОБА_6, про що 20 вересня 2010 року
складено відповідний актовий запис №
194.

Після смерті спадкодавця залишилось
спадкове майно, а саме:

- житловии будинок з господарськими
будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, який
належав померлому на підставі
свідоцтва про право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, вартістю 50402
гривні (свідоцтво про право на спадщину
зареєстроване у Спадковому реєстрі за
№ 540);

- на земельну ділянку, призначену для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, площею 0,1000 га, що знаходиться за
АДРЕСА_1, яка належала померлому на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 396738 від 30 січня 2008 року,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на землю та
на право постійного користування
землею, договорів оренди землі за №
39, вартістю 57471 гривня, (свідоцтво
про право на спадщину зареєстроване у
Спадковому реєстрі за № 542);

- на земельну ділянку, призначену для
ведення особистого селянського
господарства, площею 0,1387 га, що
знаходиться за АДРЕСА_1, яка належала
померлому на підставі державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 396737 від ЗО січня 2008 року,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на землю та
на право постійного користування
землею, договорів оренди землі за №
40, вартістю 3371 гривня, (свідоцтво
про право на спадщину зареєстроване у
Спадковому реєстрі за № 545);

- на земельну ділянку, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, площею 0,0885 га, що знаходиться
за АДРЕСА_2, яка належала померлому на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ВН № 024361 від 01 серпня 2002 року,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю за ВН № 1069, вартістю
57192 гривні, (свідоцтво про право на
спадщину зареєстроване у Спадковому
реєстрі за № 548);

- на грошові вклади з належними
відсотками, що знаходяться у
Хмільницькому відділенні Вінницької
філії Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"Приватбанк", на рахунку № НОМЕР_2 в сумі
2305 грн. 41 коп. та на рахунку № НОМЕР_3 в
сумі 2268 грн. 83 коп., (свідоцтво про право
на спадщину зареєстроване у Спадковому
реєстрі за № 551).

Відповідно до заповіту від 08 вересня 2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Хмільницького районного
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6
усе своє майно, де б воно не було і з
чого б не складалося та все те, що буде
належати йому на день смерті і на що він
матиме право за законом, заповів ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту повторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за № 1
від 07 лютого 2014 року проведеної
Українським НДІ соціальної і судової
психіатрії та наркології, встановлено,
що спадкодавець ОСОБА_6 на час
укладання заповіту 08 вересня 2010 року
виявляв ознаки "органічного ураження
головного мозку судинного генезу з
когнітивними розладами". Ступінь
виразності наявного у ОСОБА_6
психічного розладу була не значною і не
впливала на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. На час укладання
заповіту 08 вересня 2010 року ОСОБА_6 міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Суд не приймає до уваги висновки
посмертної судово-психіатричної
експертизи №10 від 21.07.2011 року на
випробуваного ОСОБА_6 проведеною
Вінницькою обласною
психоневрологічною лікарнею ім. О.І.
Ющенка, оскільки дана експертиза була
проведена без врахування всіх
матеріалів справи, що стали підставою
для проведення повторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за № 1
від 07 лютого 2014 року проведеної
Українським НДІ соціальної і судової
психіатрії та наркології.

Зазначенні спірні питання виниклої
різнобіжності між експертизами були
дослідженні і враховані судом під час
допиту експертів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та свідка-лікаря ОСОБА_11

Висновком експерта за № 241-П від 30.07.2014
року проведеної НДЕКЦ у Вінницькій
області, встановлено, що рукописний
текст в заповіті від 08 вересня 2010 року,
який починається словами "Текст ..." та
закінчується "... Харитонович",
виконаний гр. ОСОБА_6.

Суд, беручи до уваги даний висновок
судової почеркознавчої експертизи,
враховує, що дана експертизи проведена
на підставі заявленого клопотання
відповідачки ОСОБА_5

Не проведення аналогічної
почеркознавчої експертизи на підставі
клопотання позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
не було завершено експертною установою
з обєктивних причин, а саме не було
проведенно оплату зазначеної
експертизи.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13, пояснив, що виконуючи прохання
рідних ОСОБА_6, обряд сповіді, ОСОБА_6 бу
у важкому хворобливому стані, однак на
його думку він перебував у свідомості.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що під час
спілкування з ОСОБА_6, незадовго до його
смерті, він перебував у свідомості.

Свідок ОСОБА_15 приходив до свого свата
ОСОБА_6 коли той хворів, будь-яких
порушень в психічному стані останнього
не виявляв.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що перебуваючи
з ОСОБА_6 в одній лікарняній палаті
Хмільницької ЦРЛ, будь-яких відхилень в
психічному стані останнього не
помічав.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що під час
візиту після обряду сповіді ОСОБА_6,
будь-яких розладів психічного стану
останнього вона не помічала.

Свідок ОСОБА_18 дала аналогічні покази
свідка ОСОБА_17

Свідок ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_20
пояснили, що під час спілкування з
ОСОБА_6, коли той хворів будь-яких ознак
психічних розладів не виявляв.

Допитана в якості свідка в судовому
засіданні 12 серпня 2013 року приватний
нотаріус ОСОБА_7 пояснила, що під час
укладення заповіту та виконуючи свої
посадові інструкції будь-яких
відхилень в психіці спадкодавця ОСОБА_6
вона не виявила, що стало підставою
укладення заповіту та підписання його
особисто ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_21 будь-яких свідчень щодо
психічного стану ОСОБА_6 не дав,
зазначивши, що той дійсно хворів.

Пояснення свідка ОСОБА_22 дані нею у
судовому засіданні суд не приймає до
уваги, оскільки остання перебуває в
неприязних стосунках з відповідачем по
справі ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 будь-яких
обєктивних пояснень, щодо психічного
стану ОСОБА_6 в період укладення
заповіту суду не надали.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що незадовго
до смерті ОСОБА_6 він в розмові допускав
помилки в іменах, на її думку вів себе
не зовсім адекватно.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути особисто
підписаним заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251-1252 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України,
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів.

В судовому засіданні було встановлено,
що спадкодавець ОСОБА_6 08 вересня 2010
року склав заповіт про що свідчить його
власноручний підпис, вказаний заповіт
був посвідчений приватним нотаріусом
Хмільницького районного нотаріального
округу ОСОБА_7 та були витримані всі
вимоги щодо складання та оформлення
заповіту.

У відповідності до ч. 1 ст. 56 Закону
України "Про нотаріат", нотаріуси або
посадові особи, які вчиняють
нотаріальні дії, посвідчують заповіти
дієздатних громадян, складені
відповідно до вимог законодавства і
особисто подані ними нотаріусу або
посадовій особі, яка вчиняє
нотаріальні дії, а також забезпечують
державну реєстрацію заповітів у
спадковому реєстрі відповідно до
порядку, затвердженого Кабінетом
Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, при
складенні заповіту було додержано
встановлені законом вимоги щодо його
оформлення, та посвідчено
уповноваженою на те посадовою особою -
приватним нотаріусом Хмільницького
районного нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Отже при складенні заповіту особу
спадкодавця - ОСОБА_6 було встановлено,
дієздатність його перевірено, форму та
порядок посвідчення заповіту
додержано.

Таким чином, позивачами не наведено
достатніх підстав для визнання
заповіту недійсним, оскільки,
складений заповіт відповідає вимогам
законодавства щодо його форми та
посвідчення, а отже суд приходить до
висновку про неможливість з наведених
позивачем підстав визнати даний
заповіт недійсним.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1252, 1257 ЦК
України, ч. 1 ст. 56 Закону України "Про
нотаріат", суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним та
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітом - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення можна оскаржити до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
М. В.
Тарнавський