Номер провадження 2/521/6387/14
У Х В А Л А

03 вересня 2014 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою посилаючись на наступне.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 р. Відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та задоволено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на користь позивача. В добровільному та примусовому порядку рішення не виконувалось.

17.01.2013 р. Державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у виконавчому документі зазначення ідентифікаційного коду боржника. Після звернення до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання причини пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання поважною та повторно видати виконавчий лист із зазначенням ідентифікаційного коду боржника, однак судом відмовлено у повторній видачі виконавчого листа через те, що КПК (в редакції 1960 р.) не передбачає повторної видачі виконавчого документу із внесенням до нього змін.

На підставі зазначеного позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану злочином, передбаченим ч. 1 ст. 289 КК України у розмірі 9934,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачу необхідно відмовити, а в частині відшкодування моральної шкоди можливо відкрити провадження з наступних підстав.

Як вбачається з вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 р. цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 9934,00 грн. було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 9934,00 грн. Зазначений вирок не оскаржувався та набрав законної сили та 14.01.2013 р. видано виконавчий лист № 1-5325/12.

У позовній заяві представник позивача посилається на ті обставини, що через відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника неможливо виконати рішення суду. Зазначене підтверджується постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17.01.2013 р. З матеріалів кримінальної справи № 18142/12 по обвинуваченню ОСОБА_2 вбачається, що з заявою від 05.03.2014 р. про видачу виконавчого листа до Малиновського районного суду м. Одеси звертався представник потерпілого ОСОБА_1, однак у відповіді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2014 р. повідомлено про відсутність підстав у повторній видачі виконавчого листа.

Зважаючи на викладене, вимоги представника потерпілого містили прохання видачі виконавчого листа, тобто вчинення дії, яку було здійснено, хоча фактичною необхідністю було виправлення помилки у виконавчому листі.

КПК України (в редакції 1960 р.) не передбачає порядок виправлення помилок у виконавчому листі.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 роз'яснено, що при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Як вбачається з положень ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі та суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа.

На підставі зазначеного, позивач не позбавлений права звернення з відповідною заявою про виправлення помилки у виконавчому листі.

Крім того, неможливість виконання рішення з зазначених причин не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, а отже його невиконання взагалі.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14 обумовлює наступне.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України (в редакції 1960 р.) особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що є таке, що набрало законної сили, рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у відкритті провадження у справі в частині стягнення матеріальної шкоди має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди зазначена позовна заява подана з додержанням вимог статей 119-120 ЦПК України, вона підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

При таких обставинах, відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі позовної заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 130 ЦПК України, вважаю, що попереднє судове засідання у цій справі не є необхідним.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі, позивачу у судове засідання належить представити до суду наявні оригінали документів, копії яких додані до заяви.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, відповідач зобовязаний подати свої докази суду до початку розгляду справи по суті.

При таких обставинах, суддя відкриває провадження у справ і призначає справу до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 118-120, 122, 127, 131 ЦПК України,

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Призначити розгляд справи о 14 годині 30 хвилин 23 вересня 2014 року.

Направити відповідачу копію позовної заяви, з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати у строк до 23 вересня 2014 року письмові заперечення на позовну заяву з посиланнями на докази, якими вони обґрунтовуються і наданням суду таких доказів.

Копію ухвали направити позивачу та відповідачу.

Позивачу та відповідачу в судовому засіданні мати при собі паспорт (інші документи, що посвідчують особу, довіреність) та оригінали документів, копії яких додані до позовної заяви або до заперечень на позовну заяву.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відкритті провадження у справі і щодо недотримання правил підсудності подається в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: