Номер провадження 2/638/7062/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.12.2014 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Кондратюк І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк звернулося 23.10.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 277479,00 грн. за кредитним договором № DN8IAR55720124 від 10.12.2007 р. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову ПАТ КБ „ПриватБанк зазначає, що 10.12.2007 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 106693,83 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 09.10.2014 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 277479,00 грн.

В судове засіданні представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника ПАТ КБ „ПриватБанк Падалка Інни Олександрівни, яка діє на підставі довіреності № 599 О від 13.02.2014 р., надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за відсутності представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між „ПриватБанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN81AR55720124 від 10.12.2007 р.

За п. п. 2.1.1. п. 2.1. цього договору банк зобов`язується надати кредит шляхом та в межах сум, що визначені в п. 7.1. даного договору, за умовою виконання позичальником умов, що передбачені в п. 2.2.7. даного договору.

За п. п. 4.1. п. 4 цього договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язань, передбачених п. п. 2.2.2., 2.2.3., 7.5. цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення.

За п. п. 7.1. п. 7 цього договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 10.12.2007 р. по 09.12.2014 р. включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 106693,84 грн.

За п. п. 7.4. п. 7 цього договору при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

ПАТ КБ „ПриватБанк прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Станом на 09.10.2014 р. у відповідача ОСОБА_1 існують боргові зобов`язання по погашенню кредиту на загальну суму 277479,00 грн., з яких:

67838,76 грн. заборгованість за кредитом;

37182,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

17437,36 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

155020,15 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Пеня була нарахована позивачем без урахуванням вимог ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в розмірі, визначеному на підставі п. п. 7.1. п. 7 кредитного договору. Сума пені та штрафу складає 155020,15 грн.

Суд доходить до висновку, що вказана пеня та штраф підлягають стягненню частково. Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону).

Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів.

Пеня у даному зобов`язанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Більше того, нарахування пені по цьому договору за період понад шість років, означає стягнення більше двохсот тридцяти відсотків від суми заборгованості, що є, на думку суду, необґрунтовано суворою цивільною санкцією.

Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені та штрафу, що підлягає стягненню, до 52510,75 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк сума заборгованості за кредитним договором № DN81AR55720124 від 10.12.2007 р. в розмірі 174969,60 грн., а саме: 67838,76 грн. заборгованість за кредитом; 37182,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 17437,36 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 52510,75 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Одночасно з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1749,70 грн.

На підставі ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. № 1023-XII, ст. ст. 258, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DN81AR55720124 від 10.12.2007 р. в розмірі 174969,60 грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 60 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк витрати по сплаті судового збору у розмірі 1749,70 грн. (одна тисяча сімсот сорок дев`ять грн. 70 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: