АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2222/2014 Головуючий у 1 Інстанції - Мовчан Д.В.
Категорія 37 Доповідач - Колодяжна Н. Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора - про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року, яким їй відмовлено у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законів, неврахування усих її доводів.

Апеляційний суд, розглянувши скаргу, справу, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка є онукою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та дочкою ОСОБА_6, померлого 16.08.1997. Крім сина подружжя ОСОБА_6 мали дочку- відповідачку по справі ОСОБА_3

20.02.2008. помер дідусь, а 2.04.2008. померла бабуся позивачки. Після смерті кожного з них у визначений ст.ст. 1269ч.1, 1270ч.1 ЦК строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачка не зверталась. Судовим рішенням від 19 листопада 2013р., яке є чинним, їй було відмовлено у вимогах про надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті діда.

Із даним позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5.- ОСОБА_2 звернулась 22.10.2013., після спливу п*яти років.

Відмовляючи у зазначених вимогах, місцевий суд обгрунтовано, враховуючи положення ч.3ст.1272 ЦК щодо можливого визначення додаткового строку, пропущеного з поважних причин, - вважав, що наведені позивачкою причини не є поважними.

Так, у позовній заяві вона вказувала декілька поважних причин: 1. їй було відомо, що майно діда та баби успадкувала за заповітом діда їх дочка- відповідачка по справі, отримавши свідоцтво про право на спадщину- квартиру №230 в буд.№ 3 на ж/масиві Комунар в м.Дніпропетровську, а тому і не зверталася до нотаріальної контори. 2. у подальшому з*ясувалося, що заповіт діда не стосувався зазначеної квартири, вказане свідоцтво було видано нотаріусом відповідачці незаконно, а тому за її, ОСОБА_2, позовом рішенням суду від 19.11.2013. воно було визнане недійсним. Позивачка вважає, що була введена відповідачкою в оману повідомленням, що остання є єдиною спадкоємицею за заповітом ОСОБА_4 Інших причин та їх обгрунтувань у позовній заяві не наведено.

Виходячи із вимог ст.1272ч.3 ЦК, роз*яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008., згідно яких - поважними є причини, пов*язані з об*єктивними (а не суб*єктивними як має місце у даному випадку), непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій на прийняття спадщини, - районний суд зробив правильні висновки, що вказані позивачкою причини не підпадають під перелічені вище поняття труднощів для спадкоємця, які могли б перешкодити йому у вчиненні дій для прийняття спадщини у визначений законом строк.

За обставин, зазначених позивачкою, вона не була позбавлена можливості самостійно перевірити факт наявності заповіту, його зміст та законності отримання відповідачкою свідоцтва, звернувшись до нотаріуса, та за відповідною допомогою до правників.

Крім того, як вбачається із позову, сама позивачка визнає, що відповідачкою було успадковане майно після смерті ОСОБА_4. , однак через півтора місяця померла ї його дружина, але після її смерті її дочка із заявою про прийняття спадщини не зверталась. І ця обставина давала можливість позивачці безперешкодно звернутись у встановлений законом строк до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини після смерті бабусі. Однак нею цього зроблено не було.

Поряд з цим, причини, зазначені позивачкою у даній справі, були також предметом розгляду по іншій справі за її позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда та за висновками судів визнані неповажними.

Наведені в апеляційній скарзі інші, на думку позивачки,- поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, як-то: відсутність необхідного для нотаріуса документу, народження у неї дитини, - по-перше, не були зазначені у позовній заяві, не могли бути предметом судового розгляду, по-друге, не можуть вважатись поважними, оскільки знаходження у відпустці по догляду за дитиною це не обставина, яка позбавляла можливості упродовж багатьох років звернутись до нотаріуса особисто або, з огляду на надання населенню юридичної допомоги, за допомогою довіреної особи.

Посилання на відсутність документу не може прийматись до уваги, оскільки ця обставина була з*ясована у нотаріальній конторі за зверненням туди позивачки вже після спливу встановленого законом 6-місячного строку.

За наведених обставин апеляційний суд вважає рішення таким, що відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України, вірно встановленим обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

СУДДІ: