Номер провадження № 22-ц/785/1478/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- ОСОБА_2

при секретарі Орловій С.І.

за участю: ОСОБА_3 , представника позивача -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Одеської області цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця - ОСОБА_3 Ахмед-Огли на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи - підприємця - ОСОБА_3 Ахмед-Огли про стягнення грошевої компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що знаходилася в трудових відношеннях з відповідачем. 22 січня 2013 року звільнилася за згодою сторін на підставі ст. 36 ч.1 КЗпП України, але в порушення ст.ст. 47,83, 116,117 КЗпП України відповідач не провів розрахунок , не сплативши компенсацію за 51 день невикористаної відпустки в сумі 1218 грн. 39 коп. Також просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9040 грн. 43 коп. та компенсацію за моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Відповідач позов в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку визнав, в іншій частині позов не визнав вказуючи, що позивачка в день звільнення не працювала, вимог про розрахунок не предявляла, та має право на розрахунок після предявлення вимоги про це.

Рішенням суду першої інстанції від 19 листопада 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошеву компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток на суму 1 218,39 грн. 39 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 22 січня 2013 року по 25 вересня 2013 року в сумі 9040 грн. 32 коп та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

В інший частині в позові відмовлено

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити в задоволенні позову .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду в межах вимог скаржника і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову виходив з того, що відповідач при звільненні позивачки не провів з нею розрахунок в порядку передбаченому ст. 47,83,116,117 КЗпП України.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Згідно зі ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Особи, винні в порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (ст. 265 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка відповідно до трудового договору від 06 грудня 2010 року по 22 січня 2013 року працювала продавцем. З роботи була звільнена на підставі заяви на підставі ст.36 п.1 КЗпП.

При звільненні відповідач не провів розрахунок з позивачкою в частині невикористаної відпустки з 06 грудня 2010 року по 22 січня 2013 року, що визнав у суді першої інстанції. В відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України вказана обставина не потребує доказування.

Суд першої інстанції вірно визначився з розміром середньої заробітної плати на підставі пункту восьмого розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, відповідно до якого середня заробітна плата позивача на день складає 52 грн. 56 коп. Затримка виплати розрахунку склала 172 дня. Таким чином, суд першої інстанції вірно провів розрахунок відповідно до якого на користь позивача підлягає стягненню 9040,32 грн.

Доводи апелянта, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з тих підстав, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка в день звільнення не працювала, та в наступні дні не вимагала провести розрахунок не заслуговують на увагу, оскільки в відповідності до ст. 60 ЦПК України доказів на обґрунтування своїх доводів він не надав. Крім того, його довід спростовується записами у трудовій книжці , відповідно до якого позивача звільнено саме з 22 січня 2013 року.

Довід апеляційної скарги про те, що рішення підлягає скасуванню з тих підстав, що відсутні данні чи мала право посадова особа сільської ради посвідчувати довіреності на представництво інтересів позивачки не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не зясував, чи перебувала позивачка після звільнення на обліку в центрі зайнятості. Судова колегія вважає, що вказана обставина не може бути обставиною для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідальність, яка передбачена ст. 117 КЗпП України , передбачає санкції в відношенні роботодавця в разі порушення права робітника на своєчасний розрахунок.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області -

ухвалила:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця - ОСОБА_3 Рят Ахмед-Огли - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суд Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_2

ОСОБА_7