Єдиний унікальний № 235/109/14-ц
Провадження № 2/235/394/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Стоілової Т.В.,

при секретарі Ковальовій В.М.,

представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 "Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

13.01.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 26931грн. 11коп.. станом на 05.12.2013 року.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР30900261 від 29.03.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2956,19грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач своєю заявою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача ОСОБА_2 в заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, в також інші витрати згідно Умов.

Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит в розмірі, встановленому договором. У порушенні ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач ОСОБА_2 зобовязання за договором не виконував, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 05.12.2013 року має заборгованість в сумі 26931грн. 11коп., що складається з: 2956,20грн. заборгованість за кредитом; 9103,95грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом, 13112,34грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 500грн. штраф(фіксована частина), 1258,62грн. штраф(процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, а також судові витрати, сплачені при поданні позову - судовий збір 269,31грн.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що 29.03.2006р. в нього було викрадено паспорт та дублікат ідентифікаційного номеру, про що він повідомив міліцію. Приблизно через 5-7 днів йому було підкинутий паспорт в поштову скриньку. Влітку 2013р. йому розпочались дзвінки від позивача, з яких він дізнався про наявність в нього заборгованості за кредитом, якого він ніколи не оформлював. Він писав заяву банку про проведення розслідування, наслідки розгляду якої йому невідомі. З матеріалів позовної заяви він дізнався, що кредитний договір було укладено за його паспортом, але місцем його роботи було зазначено ТОВ «Мегафарм», що розташоване в м. Донецьку, в той час коли він працював на ДП «ВК «Краснолиманська». Просив відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог. Крім того, відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування терміну позовної давності до позову ПАТ КБ «Приватбанк»

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2006 року було укладено кредитний договір № DNH4КР30900261 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 2956,19грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 18 місяців до 28.09.2007р включно.(а.с.4-8).

П.п.5.5 Договору передбачений термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором тривалістю 5 років.(а.с.8)

Згідно розрахунку(а.с.3) станом на 05.12.2013 року заборгованість ОСОБА_2 за даним кредитним договором складає 26931грн. 11коп. і складається з: 2956,20грн. заборгованість за кредитом; 9103,95грн. заборгованість з відсотків за користування кредитом, 13112,34грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 500грн. штраф(фіксована частина), 1258,62грн. штраф(процентна складова).

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та повернути відсотки.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність у відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № DNH4КР30900261 від 29.03.2006 року у розмірі 26931 грн.11 коп. Доказів того, що в нього дійсно було викрадено паспорт і інша особа уклала з позивачем кредитний договір він суду не надав. Згідно довідки, наданої суду Красноармійським МВ ГУМВС України в Донецькій області від 11.02.2014 року, в 2006 році ОСОБА_2 з заявою про викрадення в нього паспорту та ідентифікаційного коду до Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області не звертався. Та обставина, що в 2006 році відповідач працював на іншому підприємстві, ніж зазначено в кредитному договорі, не є підтвердженням того, що кредитний договір було укладено іншою особою, оскільки дані про місце роботи вносились до кредитного договору зі слів позичальника, а вирок суду про підробку документів чи шахрайство відповідач суду не надав.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування до позову позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.(ст. 257 ЦК України)

За ч.1 ст.259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.3 ст..267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що кредитний договір було укладено 29.03.2006 року терміном до 28.09.2007р. Кредитним договором термін позовної давності збільшено до 5 років. До суду позивач звернувся 13.01.2014р., тобто за сплином терміну позовної давності, відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про застосування терміну позовної давності, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 слід відмовити в звязку з спливом терміну позовної давності.

Керуючись ст. ст.257, 259, 267, 526, 527, 530, 1054 ЦК України, ст.10, 11, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству ОСОБА_4 банк ПриватБанк відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: