Провадження №2/761/6526/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,
Харланова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Приватного акціонерного товариства
"Телеканал "ІНТЕР" про захист честі і
гідності, ділової репутації та
спростування недостовірної
інформації, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до відповідача
Приватного акціонерного товариства
"Телеканал "ІНТЕР", в якому просив суд з
урахуванням уточнених позовних вимог
згідно заяви від 17.12.2014 року: визнати
недостовірними та такими, що не
відповідають дійсності поширені щодо
ОСОБА_1 відомості ІНФОРМАЦІЯ_1 о 20.00 год.
в ефірі телеканалу "Інтер" у програмі
"ІНФОРМАЦІЯ_2": з 31 хвилини 48 секунди по 31
хвилину 53 секунду: "Эти оперативные
кадры, яркий пример, как решаются
земельные вопросы, на видео
председатель Паляницкого сель совета",
з 32 хвилині 02 секунді по 32 хвилину 05
секунду сюжету: "ОСОБА_1, местные жители,
говорят что он тесно связан, с
руководством Буковеля.", з 32 хвилини 06
секунди по 32 хвилину 08 секунду сюжету: "
на наши звонки не отвечает, не застали
мы его и на рабочем месте", з 32 хвилини 31
секунду сюжету по 32 хвилину 33 секунду
сюжету: "пока ни одно расследование ни к
чему не привело". Просив зобов'язати
Відповідача спростувати вказану
недостовірну інформацію у спосіб
найбільш близький до способу їх
поширення, шляхом оприлюднення
офіційного вибачення перед ОСОБА_1 про
те, що поширена вищезазначена
інформація є недостовірною, не
перевірена та така, що не відповідає
дійсності, не пізніше п'ятнадцяти днів
з дня набрання рішення суду законної
сили у запланованому найближчому
випуску програми новин "ІНФОРМАЦІЯ_2" на
телеканалі "ІНТЕР" з зазначенням
повідомлення про спростування;
стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати та витрати,
пов"язані із спростуванням вказаної
інформації, покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
телевізійному ефірі відповідача, а
саме в програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2" було
здійснено оприлюднення сюжету про
Паляницьку сільську раду та про
містечко "Буковель", в якій стосовно
позивача було поширено недостовірну
інформацію про отримання ним коштів за
незаконні оборутки з землею та
повідомлення про порушення
кримінальної справи. Вказані
висловлювання коментатора програми та
відеоматеріал, на думку позивача, є
неправдивими, образливими, оскільки
принижують його честь і гідність,
звинувачують його фактично у вчиненні
кримінальних правопорушень, а тому
позивач вимушений був звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, з підстав,
зазначених в ньому, пояснила, що
вищезазначені висловлювання та відео у
програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2" є
недостовірними, образливими, оскільки
принижують честь і гідність позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні просила в задовленні позову
відмовити, підтримавши надані письмові
заперечення проти позову, зазначивши,
що наведена в програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2"
інформація є оціночним судженням, тому
не підлягає спростуванню, вона містить
оперативне відео, на яке було посилання
в програмі і доказів того, що воно прямо
стосується позивача, надано не було.
Крім того, позивач є головою сільської
ради, тобто публічною особою, тому він
підлягає ретельному громадському
контролю щодо виконання ним своїх
службових обов"язків.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України
передбачено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності з ст. 32 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України
передбачено, що кожен має право вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов'язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію.

Стаття 297 Цивільного кодексу України
встановлює, що кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є
недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі. Статтею 299
ЦК України передбачено, що фізична
особа має право на недоторканність
своєї ділової репутації.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
позивач наголошував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в
телевізійному ефірі відповідача в
програмі "ІНФОРМАЦІЯ_2" було
оприлюднено відомості, стосовно нього,
які на його думку є неправдивими,
порушують його ділову репутацію як
голови сільської ради.

Відповідно до п.І5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи" від 27.02.2009р. №1 при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право. Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року і Першого протоколу та
Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен
має право на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно
пов'язане з обов'язками і
відповідальністю, може підлягати таким
формальностям, умовам, обмеженням або
санкціям, що встановлені законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадської безпеки, для охорони
порядку або запобігання злочинам, для
охорони здоров'я або моралі, для
захисту репутації або прав інших осіб,
для запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або
підтримання авторитету і
безсторонності суду і є необхідним в
демократичному суспільстві.

У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін
до Цивільного кодексу України, зокрема
до статті 277, принцип презумпції'
добропорядності (частину 3) було
скасовано, а тому доказування
Позивачем обгрунтованості свого
позову, а саме -недостовірності
поширеної Відповідачем інформації, має
відбуватися у загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог і
заперечень.

Згідно з положеннями ст.10 ЦПК
України позивач має право подати
докази недостовірності поширеної
інформації. Позивач повинен довести
факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права.

Разом з тим, позивач в порядку ст. 60
ЦПК України не надав суду копії запису
програми "ІНФОРМАЦІЯ_2", що
транслювалася, на Телеканалі "Інтер"
ІНФОРМАЦІЯ_1. Наданий та оглянутий в
судовому засіданні диск з записом
вказаної програми, скопійований як
зазначив сам представник позивача з
інтернет-ресурсу телеканалу "Інтер".

Згідно вимог ст. 64 Закону України
"Про телебачення та радіомовлення"
громадянин або юридична особа мають
право вимагати від
телерадіоорганізації спростування
поширених у її програмі чи передачі
відомостей, які не відповідають
дійсності та/або принижують честь і
гідність особи. Заяву з вимогою
спростування має бути подано до
телерадіоорганізації у письмовій
формі протягом 14 днів з дня поширення
таких відомостей з письмовим
повідомленням про це Національній
раді. На вимогу заявника
телерадіоорганізація зобов'язана
надати йому можливість безкоштовного
прослуховування (перегляду)
відповідного фрагменту програми чи
передачі або надати копію запису
фрагменту з відповідною оплатою.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 48
вказаного Закону усі передачі, які
телерадіоорганізація транслювала чи
ретранслювала або забезпечувала їх
трансляцію чи ретрансляцію у повній та
незмінній формі третьою особою
(оператором телекомунікацій), повинні
бути записані і зберігатися протягом 14
днів від дати їх розповсюдження, якщо у
цей строк не надійшло скарги щодо
їхнього змісту. У разі подання скарги
щодо змісту передачі її записи
зберігаються до того часу, поки скаргу
не буде розглянуто і рішення стосовно
неї не буде прийнято у визначеному
порядку.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивач звертався до
відповідача зі скаргою щодо
спростування інформації у програмі
відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, на що отримав
відмову згідно листа відповідача від
23.06.2014 року. Між тим, позивач не
скористався наданою законодавцем
можливістю і не звернувся до
телекомпанії та Національної Ради
телебачення і радіомовлення в порядку
п.5 ст.64 Закону України "Про телебачення
і радіомовлення" із письмовою заявою
про надання копії запису передачі.

Позивач вважає, що доказом
розповсюдження недостовірної
інформації про нього Телеканалом Інтер
є відео, що міститься на сайті
відповідного телеканалу у вільному
доступі.

Разом з тим, доказів того, що жоден
Інтернет - сайт обліковується на
балансі ПрАТ "Телеканал "Інтер" надано
не було, а тому за відсутні копії запису
програми, наданої відповідачем у
відповідності до вимог 64 Закону
України "Про телебачення та
радіомовлення", ніяких підстав вважати
інформацію такою, що розповсюджена
Телеканалом "Інтер" про позивача, немає.

Диск, який приєднано до матеріалів
справи, із записом, суд не може прийняти
до уваги та вважати його належним
доказом, оскільки він є не офіційним
записом наданим, телеканалом чи
Нацрадою, через який, як стверджує
позивач, було поширено зазначену
інформацію. Крім того, даний запис не
дає можливості встановити, що відео
зображений саме позивач, а викладене у
програмі інформації стосується та
порушує права позивача.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Судом не встановлено сукупності
чотирьох обставин, які є підставою для
задоволення позовних вимог, а тому
визнати вказані у передачі відомості
такими, що не відповідають дійсності,
порочать честь, гідність та ділову
репутацію немає підстав.

Крім того, у відповідності до вимог
п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" від
27.02.2009р. №1 відповідно до статті 19
Конституції України правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. У свою чергу, частина
перша статті 34 Конституції України
кожному гарантує право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань. Суд не
вправі зобов"язувати відповідача
вибачатись перед позивачем у тій чи
інший формі, оскільки примусове
вибачення як спосіб судового захисту
гідності, честі і ділової репутації за
поширення недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

З врахуванням заявлених позивачем
вимог та керуючись ч.1 ст.11 ЦПК України
щодо розгляду судом справи виключно в
межах позовних вимог, суд не вправі
зобов"язати відповідача спростувати
інформацію шляхом оприлюднення
офіційного вибачення перед позивачем.

На основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які посилались
сторони, як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати по справі слід покласти на
позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209,
212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 3, 32, 34,
68 Конституції України; ст.277, 297 ЦК
України; ст.64 Закону України "Про
телебачення і радіомовлення"; ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7,
11 до цієї Конвенції; Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" від 27 лютого 2009р. за №
1, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Телеканал
"ІНТЕР" про захист честі і гідності,
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації, - залишити
без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: /підпис/

З