Номер провадження № 22-ц/785/1631/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

22 листопада 2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу і відсотків за користування коштами за кредитним договором № 0 від 15 вересня 2008 року (далі Кредитний договір). Згідно уточненого позову загальна сума кредитної заборгованості становила 1 214 601,50 грн. (а.с.85-86).

Позивач зазначав, що сторони уклали договір, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_3 у тимчасове користування кредит у розмірі 94 000 доларів США, із терміном остаточного погашення не пізніше 17 вересня 2029 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та комісії, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені Кредитним договором (а.с. 20-21).

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, банк уклав з ОСОБА_4 договір поруки №229081 від 15.09.2008 року, відповідно до якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору (далі Договір поруки) (а.с. 35-36).

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 07.06.2013 року виникла прострочена заборгованість, у звязку з чим позивач вимагав стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 214 601,50 грн. та судові витрати у справі в розмірі 4 384,60 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» були задоволені в повному обсязі (а.с. 101-103).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного рішення суду, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права (а.с. 105-106).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідачка ОСОБА_3 порушила умови Кредитного договору, у звязку з чим у неї виникла кредитна заборгованість перед позивачем у загальній сумі 1 214 601,50 грн.

Враховуючи, що боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед позивачем, суд дійшов правомірного висновку про необхідність стягнення з них на користь позивача заборгованість за Кредитним договором в солідарному порядку.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2008 року між «АКІБ УкрСиббанк» (надалі -ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого на даний час є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № НОМЕР_1 від 15.09.2008 року, відповідно якого позивач надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у розмірі 94 000 доларів США, строком із терміном остаточного погашення не пізніше 17 вересня 2029 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та комісії, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов Кредитного договору, згідно його п. 3, в день укладення цього договору банк уклав із ОСОБА_4 Договір поруки №229081 від 15.09.2008 року.

Згідно п. п. 1, 2, 3 Договору поруки поручитель поручився за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, та у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком.

Крім того, в забезпечення належного виконання кредитних зобовязань, у відповідності до Іпотечного договору від 15.09.2011 року ОСОБА_3 надала в заставу нерухомість, а саме, трьохкімнатну квартиру, загальною площею 60,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.37).

Оскільки позичальник ОСОБА_3 належним чином свої обов'язки не виконувала, станом на 07.06.2013 року виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 1 214 601,50 грн. (один мільйон двісті чотирнадцять тисяч шістсот одна гривня 50 копійок), яка складається з: - суми заборгованості за кредитом -749668,34 грн. (сімсот сорок девять тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 34 копійки); - суми заборгованості за відсотками -464933,15 грн. (чотириста шістдесят чотири тисячі девятсот тридцять три гривні 15 копійок).

У відповідності до п. 6.2 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями (застоводавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у випадках, передбачених пп. а - ж, в тому числі і в випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладене, суд дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими, у звязку з чим з відповідачів на користь позивача належить солідарно стягнути суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених позовних вимог.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що зобовязання за Кредитним договором забезпечені також Іпотечним договором від 15.09.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, а тому позовні вимоги можуть бути задоволені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони є безпідставними, оскільки право вибору способу захисту своїх прав належить виключно позивачу.

Враховуючи, що в даному випадку позивач не звертався до відповідачів з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, у відповідності до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог.

Так, у відповідності до ст. 99 Конституції України, ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524 ЦК України зобовязання повинно бути виражено у грошовій одиниці гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. З ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Згідно зі ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність кошти - це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 отримала кредит саме в іноземній валюті - доларах СШАЄ, а не в гривнях України, а тому всі розрахунки кредитної заборгованості мають бути здійснені також в доларах США, та в еквіваленті національної валюти України по офіційному курсу НБУ на день розгляду справи.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судове рішення є законним і обґрунтованим, доводи заявника апеляційної скарги його не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд безпідставно стягнув з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 4386,6 грн., в той час, як у відповідності до пп 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» максимальна сума останнього за подання заяви матеріального характеру на день звернення до суду з уточненими позовними вимогами (12.07.2013р.) становила 3441 грн. (1147 грн. х 3).

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зменшити суму судового збору, яка підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача з 4386,6 грн. до 3441 грн., у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити лише в частині розміру судового збору, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2013 року змінити, в частині стягнення суми судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

У звязку з цим, в абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри та слова 4384,6 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 60 коп.) замінити цифрами та словами 3441 грн. (три тисячі чотириста сорок одна грн.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

ОСОБА_2