АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді- Колодяжної Н.Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Фірми «Консоль ЛТД», Приватного підприємств «Плутон», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», треті особи : Дніпропетровська міська рада, приватний нотаріус Сімферопольського нотаріального округу про визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 21 березня 2014р, яким задоволено позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неврахування його доводів, в тому числі, щодо застосування строків позовної давності.

Апеляційний суд вважає скаргу необґрунтованою, рішення в частині визнання договору недійсним- законним, таким, що повинне бути залишено без змін, а в частині солідарного стягнення судових витрат таким, що підлягає зміні, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 29 січня 2004 р. між ТОВ Фірмою «Консоль ЛТД» (далі-Фірма) та ОСОБА_2Н.(Пайовик) було укладено два аналогічних Договори № 0207/304-6 та № 0208/304-7(р) про спільну діяльність у формі простого товариства по пайовій участі у будівництві багатофункціонального офісного центу, відповідно до умов яких Пайовик зобов'язується у якості свого вкладу у сумісну діяльність внести грошові кошти у розмірі: по першому договору - 74 000 дол. США, а по другому договору - 193200,00 дол. США в гривнях по курсу НБУ на момент внесення, у відповідні строки, а Фірма зобов'язується у якості свого вкладу у сумісну діяльність, власними і залученими силами, трудовими ресурсами, на підставі дозвільних документів, механізмів, устаткування, а також пайових та позичених коштів юридичних та фізичних осіб, залучених фірмою на підставі укладених нею договорів з третіми особами у межах долі Фірми у загальній пайовій власності учасників, завершити будівництво багатофункціонального офісного центру з торгово-виставковими площами «Цивілізація» на перетині вул. Мечникова та вул. Сєрова у м. Дніпропетровську (далі Об'єкт) з виділом пайщику по закінченню будівництва Об'єкта із створеної учасниками спільної часткової власності його долі у натурі (Доля пайовика) у вигляді: згідно першого договору-офісного приміщення на 4-ому поверсі, будівельний № 6, розташованого в осях Г-Д:5-8, загальною площею 116,8 кв.м., а згідно другого договору- у вигляді офісного приміщення на 5-ому поверсі, будівельний № 7, розташованого в осях А-В:1-5, загальною площею 264,5 кв.м..

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договорів ведення спільних справ Учасників договорів покладається на Фірму. Остання наділена, серед інших, повноваженнями відносно обов*язків перед усіма третіми юридичними та фізичними особами, установами та організаціями, але за загальною згодою Учасників без спеціально оформленої згоди Пайовика.

Згідно умов пункту 3.3 Договорів грошові та майнові вклади Фірми та Пайовика, а також побудований в результаті сумісної діяльності Об*єкт- є їх спільною частковою власністю, де частки розподіляються між ними пропорційно розмірам загальної площі в Об*єкті і становлять, відповідно: доля Пайовика- розмір, що відповідає загальній площі, ззначеній у п.3.2 договорів, а частка Фірми розмір, пропорційно загальній площі Об*єкта, що залишиться за мінусом частки Пайовика. Після оформлення права власності Пайовика право спільної часткової власності припиняється і кожна із сторін самостійно розпоряджається своєю часткою.

Пунктом 3.7 даних Договорів передбачалось, що при умові внесення зазначених вище грошових сум Пайовик повністю набуває право на пайову участь у будівництві, а Фірма втрачає право розпорядження долею пайщика інакше як в інтересах та за згодою Пайовика.

Копіями квитанцій та Довідкою, виданою Фірмою «Консоль», доведено, що ОСОБА_2 у встановлені Договорами строки виконала їх умови та внесла пайовий вклад у сумісну діяльність по пайовій участі у будівництві, у розмірах- 395035,00 грн., що еквівалентно 74100,00 дол. США, та 1027286,05 грн., що еквівалентно 193 200 дол. США.

З врахуванням наведених обставин, перелічених вище, а також пункту 9.9(щодо підпорядкування правовідносин за даними Договорами нормам ЦК) Договорів, а також виходячи із правил, передбачених ст.ст. 190, 317ч.1, 328 , 331, 355, 356, 357 1130-1143 ЦК (що регулюють поняття майна, правомірності набуття права власності, створення майна, підстави набуття права власності на матеріали, обладнання, поняття спільної часткової власності осіб на майно, зокрема, в результаті спільної діяльності), якими вірно керувався райсуд, - останній дійшов законного висновку, що позивачка разом з Фірмою стала співвласником (на праві спільної часткової власності) грошових внесків, матеріалів, обладнання та інш..майна, що було використане в процесі будівництва офісного центру.

Згідно ч.1 ст.358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Між тим, 14 березня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ( Банк), з однієї сторони, та ПП «Плутон» і Фірмою «Консоль ЛТД», з іншої сторони, було укладено Іпотечний договір № 15106Z94, зареєстрований приватним нотаріусом Сімферопольського нотаріального округу АРК ОСОБА_3

Відповідно п. 1.3 Іпотечного договору, предметом іпотеки, є право оренди земельної ділянки площею 0,1522 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мечникова у районі будинку 17, та обєкт незавершеного будівництва будівля комерційного призначення, яка розташована на даній земельній ділянці.

В зв*язку з прийняттям 16 липня 2008 р. міським головою Дніпропетровської міської ради Розпорядження про присвоєння будівлі по вул. Мечникова адреси вул. Мечникова, 19, - Договором від 22 серпня 2008 р. про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору було викладено пункт. 1.3 Іпотечного договору в редакції, яка конкретизувала адресу предмету іпотеки із зазначенням його номеру - №19.

Укладенню Договору іпотеки передувало слідуюче:

-Розпорядження міського голови Дніпропетровської міської ради № 291р від 29 березня 2001 року «Про попереднє погодження Приватному підприємству «Плутон» місця розташування адміністративного будинку в районі вул. Сєрова і вул. Мечникова, яким погоджено Підприємству «Плутон» місце розташування адміністративного будинку на земельній ділянці в районі вул. Сєрова і вул. Мечникова ;

-укладення 1 березня 2004 року між ПП «Плутон» та Фірмою «Консоль» Договору про спільну діяльність строком дії до повного виконання сторонами зобов*язань із зазначенням у договорі долі ПП «Плутон» - 1 %, долі Фірми - 99 %.

-укладення Договору оренди землі від 16 березня 2005 року між Дніпропетровською міською радою та ПП «Плутон», за умовами якого передається у строкове платне користування строком на два роки земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: по вул. Мечникова в районі будинку № 17, який (Договір) впослідуючому переукладався сторонами 23 червня 2008 року із встановленням строку дії 1 рік (дія цього договору закінчилась 23.06.2009.) ;

-укладення між зазначеним вище Банком та Фірмою «Консоль» 09.03.2006. Кредитної угоди з відкриттям Фірмі мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості еквівалентним (в кінцевому варіанті) 32 900 000долл.США та з лімітом заборгованості 171 000 000 грн. строком погашення 31.12.2011.

03 липня 2008 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Підприємству «Плутон» був виданий Дозвіл № 216/01-08 на виконання будівельних робіт по будівництву адміністративної будівлі по вул. Мечникова, в районі буд. № 17 з виконанням будівельних робіт Фірмою «Консоль».

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (чинної на момент укладання спірного Іпотечного договору), предметом іпотеки може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Вимогами ч.2 ст.6 зазначеного Закону ( у редакції на час укладення договору) передбачалось, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Іпотекодавець зобов*язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки.

З огляду на доведені вище обставини, райсудом вірно встановлено, що Іпотекодавці не мали права на набуття у майбутньому у власність всього об'єкту незавершеного будівництва, що був переданий в іпотеку, адже окрім них одним із співвласників цього об'єкту незавершеного будівництва (у вигляді грошей, матеріалів, обладнання тощо), серед інших була позивачка, яка виконала договірні зобов'язання, що необхідні для отримання частки у праві спільної власності на це майно, а також майнового права на частку в натурі після закінчення будівництва Об*єкту.

Своєї згоди на передачу в іпотеку об'єкту незавершеного будівництва позивачка не давала.

Фірма «Консоль» у порушення вимог закону не попередила Іпотекодержателя, а він не здійснив дії з перевірки прав та вимог співвласника ОСОБА_2 на предмет іпотеки (враховуючи, зокрема, те, що є загальновідомими механізми, за яких дана Фірма здійснювала будівництво нерухомості в Україні).

З врахуванням встановленого, райсуд зробив вірний висновок про наявність порушення фактом укладення іпотечного договору прав та інтересів позивачки, що полягає у незаконній передачі Фірмою «Консоль ЛТД» в іпотеку Банку майнового права ОСОБА_2 на час угоди та права на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно у вигляді офісного приміщення на 4-ому поверсі та офісного приміщення на 5-ому поверсі спірного Об*єкту.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203ч.1 ЦК України- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюванного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

На підставі обґрунтованих висновків, згідно яких- зміст та факт укладення договору іпотеки суперечили закону та умовам Договорів з ОСОБА_2, а також на піставі наведених вище норм матеріального закону, - суд 1-ї інстанції мав підстави для визнання Іпотечного договору недійсним.

У звязку з тим, що судом визнано недійсним Іпотечний договір в частині передачі в іпотеку обєкту незавершеного будівництва, суд вважав недійсним Іпотечний договір і в частині передачі в іпотеку права оренди земельної ділянки, оскільки такі права не можуть самостійно бути предметом договору іпотеки.

Крім того, слід зазначити, що такий предмет іпотеки як право оренди земельної ділянки втратив сенс з огляду на те, що його іпотекодавець ПП «Плутон» після 2009року не є орендарем і не було власником землі, на якій знаходиться спірний Об*єкт.

У своїх письмових поясненнях Дніпропетровська міська рада наголошувала також і на тому, що за рішеннями міської ради, наведеними вище, не тільки не передбачалась можливість передачі цією особою своїх прав оренди іншій особі, а, навпаки, була встановлена заборона на передачу в суборенду спірної земельної ділянки. Порушення такої заборони є порушенням вимог Закону (а.с.265-267).

Вирішуючи питання щодо строків позовної давності для звернення до суду за правилами ст.ст.256, 257, 260, 261 ЦК, райсуд обгрунтовано вважав, що позивачкою не пропущено трирічного строку на звернення до суду у звязку з тим, що для неї перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочину недійсним починається з 05 листопада 2012 року, а позовна заява про визнання Іпотечного договору недійсним була подана до суду 15 листопада 2012 року. Так, доказів того, що Фірма «Консоль ЛТД» звітувала ОСОБА_2 про укладання Іпотечного договору, відповідачами не надано.

Через бездіяльність Банку та в порушення правил Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек- у державному реєстрі іпотек був відсутній запис про реєстрацію обтяження за Іпотечним договором.

Про існування укладеного між відповідачами оспорюваного договору іпотеки позивачці стало відомо 05 листопада 2012 року з ОСОБА_1 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманого у нотаріуса 05.11.2012. на підставі запиту самої позивачки від 05.11.2012.

А тому суд вірно вважав, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочину недійсним обчислюється з дати отримання зазначеного ОСОБА_1.

На підставі усього викладеного рішення як законне у наведеній частині повинне залишатись без змін.

Разом з тим, має бути зміненим рішення в частині стягнення судових витрат саме у солідарному порядку, оскільки таке законом не передбачено. Ці витрати повинні стягуватись оремо з кожного відповідача. В той же час, висновки суду про стягнення зазначених у рішенні сум та підстав для стягнення судового збору, витрат на правову допомогу, витрат, пов*язаних з явкою представника позивачки до суду, - знаходяться у відповідності до вимог ст.ст.79, 84, 85, 88 ЦПК, ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та доказів, наданих на підтвердження понесених витрат.

Стягнуті судом суми, які у засіданні апеляційної інстанції були доповнені за клопотанням представника ОСОБА_2 сумою витрат, пов*язаних з його явкою до апеляційного суду з наданням відповідних та залучених судом доказів, - 843,11грн., - підлягають стягненню з кожного із відповідачів на користь позивачки, а саме: судовий збір в сумі по 37, 26грн., витрати на правову допомогу-в сумі по 387,50грн., витрат, пов*язаних з явкою представника до суду- в сумі по 937,40грн.

В зв*язку з порушенням судом вимог процесуального закону та у відповідності до ст.309 ЦПКУ в порядку перегляду апеляційним судом має бути ухвалене рішення.

Посилання у скарзі Банку на обовязковість застосування висновків Верховного Суду України, викладених у постановах по конкретним справам, не заслуговують на увагу, оскільки Закон до цього суд не зобов*язує: ці постанови стосуються інших конкретних справ з іншими конкретними сторонами, предметами, обставинами та обґрунтуваннями вимог. Крім того, підстав вважати, що дане законне рішення не знаходиться у відповідності з практикою та рішеннями Вищих судів немає.

Твердження, що позивачка не є субєктом оскарження Іпотечного договору, спростовується нормами закону, наведеними вище.

Заперечення Банку щодо тотожності предмету іпотеки та Об*єкту будівництва з посиланням на відсутність доказів, перевірені судами та визнані надуманими. Матеріали справи містять численні документи, з яких є очевидним наявність одного і того ж предмету.

Як вбачається із скарги, доводи її є фактично тими ж запереченнями, які висловлював Банк протягом часу розгляду справи, та на які райсудом надавались детальні відповіді.

Відповіді на вказані доводи наведені і апеляційним судом у даному рішенні.

Порушень з боку районного суду вимог матеріального закону не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 309п.4 ЦПК України, - апеляційний суд -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 21 березня 2014р. змінити в частині солідарного стягнення витрат по справі: судового збору, витрат на правову допомогу, витрат, пов*язаних з явкою представника до суду.

Стягнути : з ТОВ Фірми «Консоль ЛТД», Приватного підприємства «Плутон», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» - з кожного на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі по 37,26грн., витрати на правову допомогу по 387,50грн., витрати, пов*язан з явкою представника позивачки до суду - по 937,40грн.

В іншій частині - рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І