Справа № 149/3548/14-ц
Провадження №2/149/1126/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2014 р.
м.
Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Зоріній О. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмільника
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до відповідача Територіальної
громади в особі Кривошиївської
сільської ради Хмільницького району
Вінницької області про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області із вказаним позовом
до відповідача Територіальної громади
в особі Кривошиївської сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області, відповідно до якого просить
визнати за нею право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розтащований за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивача - ОСОБА_3. Після
його смерті залишилось спадкове майно,
яке складається з житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
вартістю 63495 грн.

На протязі шести місяців після смерті
матері, батько позивача не подавав
заяву до нотаріальної контори для
оформлення спадщини, оскільки вважав,
що прийняв спадщину шляхом вступу у
фактичне володіння спадковим майном,
так як постійно проживав разом із
матір'ю, доглядав її, а після смерті
похоронив її, використовував спадкове
майно за цільовим призначенням та
сплачував усі витрати по його
утриманню. А оскільки даний факт
юридично не підтверджений, тому
оформити спадщину в нотаріальному
порядку батько позивача не може, так як
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, помер, про що
свідчить свідоцтво про його смерть. В
зв'язку із втратою ним правоздатності
(ст. 25 ЦК України) виготовити
правовстановлюючі документи на
спадщину не можливо, оскільки на
померлих правовстановлюючі документи
не видаються.

Сторони в судове засідання не
з'явились, надіслали суду заяви у яких
просили справу розглянути у їх
відсутність. При цьому позивач
зазначив, що повністю підтримує
позовні вимоги, викладені у позовній
заяві, відповідач не заперечує проти їх
задоволення, а треті особі заперечень
щодо заявленних позовних вимог не
мають.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, вислухавши пояснення сторін,
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги позивача, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до висновку про
ухвалення рішення виходячи з
наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
15 травня 2008 року підтверджується, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років, в с.
Кривошиї Хмільницького району
Вінницької області померла ОСОБА_3, про
що 15 травня 2008 року складено
відповідний актовий запис № 14.

Після його смерті залишилось спадкове
майно, а саме, яке складається з
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, вартістю 63495 грн.

До дня смерті матері позивача з нею
проживав її чоловік - ОСОБА_4, який
спадщину прийняв відповідно до ч. 3 ст.
1268 ЦК України, оскільки проживав разом
з спадкодавцем в одному житловому
будинку на час його смерті.

Ще за життя, а саме 29 березня 2011 року,
ОСОБА_4, зробив розпорядження, яким
заповів позивачу по справі - його дочці
ОСОБА_1, своє майно, а саме: все своє
майно де б воно не було б із чого б воно
не складалося.

Крім неї, після смерті матері інших
першочергових спадкоємців за законом
не має.

Після смерті батька, позивач спадщину
прийняла відповідно до ст. 1269 ЦК
України та у передбачений законом
строк звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини та 02 вересня 2014 р. приватним
нотаріусом ОСОБА_5 їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на спадкове майно, а саме
земельну ділянку площею 1.9960 га, що
розташована на території
Кривошиївської сільської Ради.

Інше спадкове майно, а саме житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами прийняти в спадщину через
нотаріальну контору не є можливим,
оскільки відповідно до довідки
приватного нотаріуса ОСОБА_6 № 420/01-16
від 04 грудня 2014 року свідоцтво про
право на спадщину на житловий будинок
не може бути видано за відсутності на
нього правовстановлюючих документів,
оскільки право власності на нерухоме
майно спадкодавцем не було
зареєстроване у встановленому законом
порядку.

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_1 видно, що він був
побудований в 1961 році, господарські
будівлі та споруди - 1965 році. Його
належність спадкодавцю ОСОБА_4,
підтверджується довідкою
Кривошиївської сільської ради
Хмільницького району № 282 від 01.12.2014
року, де зазначено, що померлий ОСОБА_4,
був власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги
№ 6. Також у технічному паспорті
відсутні відмітки що про те, що дане
нерухоме майно є самочинно
побудованим, наявний лише запис про
відсутність правовстановлюючих
документів, які спадкодавець не встиг
оформити за життя.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року №7
"Про судову практику у справі про
спадкування", судам роз'яснено, що у
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на новостворене
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1
липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних
правовідносин пов'язаних із набуттям
спадкодавцем права на житловий
будинок, діяла Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
Міністерством комунального
господарства Української РСР від 31
січня 1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6
якої встановлено, що реєстрацію
будинків з обслуговуючими їх будівлями
і спорудами та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР
проводять бюро технічної
інвентаризації виконкомів місцевих
Рад депутатів трудящих. Не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Вказана інструкція передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ у
тому числі й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських
радах народних депутатів, затверджених
ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані
погосподарських книг були звітом про
житлові будинки, що знаходяться на
праві власності громадян.

Таким чином, в судовому засіданні
доведено, що житловий будинок належав
на праві власності спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 статті 1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає
можливим задовольнити позовні вимоги,
оскільки матеріалами справи,
дослідженими в судовому засіданні,
доведено, що позивач являється
спадкоємцем за заповітом, інші
спадкоємці на спадщину не претендують,
відповідач визнав позовні вимоги
повністю, задоволення позову не
суперечить вимогам та законним
інтересам сторін та відповідає чинному
законодавству України, не порушує прав
та інтересів третіх осіб, позивачем
доведено викладені в позовній заяві
обставини, що підтверджує його право як
спадкоємця за заповітом на
успадкування майна спадкодавця, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових
витрат позивачами не ставиться,
понесені судові витрати по оплаті
судового збору необхідно залишити за
останніми.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220-1223, 1268 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача
Територіальної громади в особі
Кривошиївської сільської ради
Хмільницького району Вінницької
області про визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належав померлому, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.
Кривошиях, Хмільницького району,
Вінницької області, ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення можна оскаржити до
апеляційного суду Вінницької області
через Хмільницький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
М. В.
Тарнавський