Номер провадження: 22-ц/785/7035/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Заїкіна А.П.,

З участю секретаря Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» про стягнення частини заробітної плати за апеляційною скаргою ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.06.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

14.03.2014р. ОСОБА_2 звернувся з названим позовом і в обґрунтування своїх вимог посилався на те,що він працював в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» слюсарем з такелажу і вантажозахватних пристроїв 3-го терміналу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012р. його поновлено на роботі та додатковим рішенням того ж суду від 30.11.2012р. стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6398,93 грн.

Виконуючи рішення в добровільному порядку відповідач незаконно утримав із стягнутої судом суми податки в розмірі 1155,65 грн.

Позивач просив стягнути з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» вказану суму.

Відповідач позов не визнав,посилаючись на дотримання портом Податкового Кодексу України та Закону «Про єдиний соціальний внесок».

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.06.2014р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ДП «Іллічівський морський торговельний порт» просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2,суд виходив з того,що стягнутий за рішенням суду середній заробіток за час вимушеного прогулу не є доходом,тому з нього не потрібно стягувати податки та збори при виконанні рішення суду.

З таким висновком погодитись неможна,оскільки суд дійшов до нього без ретельного аналізу норм матеріального права,які регулюють дане питання.

Так,відповідно до п. 171.1. ст. 171 Податкового кодексу України ( далі ПКУ) особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пп. 14.1.48. п. 14.1 ст. 14 ПКУ заробітна плата для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до пп. 14.1.180. п.14.1 ст. 14 ПКУ податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV ПКУ.

Згідно до п.142.1 ст.142 ПКУ до складу витрат на виплати фізичним особам згідно з трудовими договорами та договорами цивільно - правового характеру платника податку включаються витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі працівники), які включають нараховані витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів, робіт, послуг, витрати на оплату авторської винагороди та за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін відповідно до колективних договорів (угод), крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами розділу ІV ПКУ.

Згідно із п.143.1 ст.143 ПКУ до складу витрат сум внесків на соціальні заходи витрат платника податку відносяться суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом.

Таким чином, витрати на оплату компенсації заробітної плати, яка виплачується працівнику за рішенням суду, відносяться до витрат підприємства та податок на доходи фізичних осіб із суми компенсації за час вимушеного прогулу, коригування заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку нараховується та перераховується підприємством працедавцем в тому ж порядку, що і заробітна плата.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз*яснив,що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата податку доходів фізичних осіб є, відповідно, обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 05.02.1995р. визначено порядок обчислення заробітної плати у разі вимушеного прогулу (п. 1 п.п. «з»).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

При виконанні рішення в примусовому порядку частиною 8 ст.65 Закону «Про виконавче провадження» передбачено,що у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом,який виконує судове рішення,з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов*язкове державне соціальне страхування із сум,що належить до виплати стягувачу.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм матеріального права свідчить про те,що із сум середнього заробітку,стягнутого судом за час вимушеного прогулу позивача,роботодавцем ( відповідачем) повинні утримуватись податки і збори в установленому законом прядку.

Оскільки суд при розгляді справи не дотримався цих вимог закону,не застосував ті норми матеріального права,які повинні бути застосовані до виникших правовідносин,рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2,309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» задовільнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13.06.2014р. скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» про стягнення частини заробітної плати відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_3