25 грудня 2014 року с.м.т.
Новотроїцький районний суд
Херсонської області в складі:
Головуючого судді -
позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору
оренди землі недійсним
Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом посилаючись на те, що він є
власником земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, площею 0,1402 га., яка
розташована за адресою:АДРЕСА_1. 18
червня 2008 року між ним та відповідачем
було укладено договір оренди земельної
ділянки за вище вказаною адресою,
площею 81 м.2. Даний договір 1 липня 2008
року зареєстровано в Новотроїцькому
відділі Херсонської регіональної
філії "Центру ДЗК". Вважає, що
зазначений договір не відповідає ст.15
Закону України "Про оренду землі", а
саме в ньому відсутній кадастровий
номер, не зазначено індексацію
орендної плати, строки її сплати та
порядок винесення, відповідальність за
її несплату, крім того, акт визначення
меж земельної ділянки та план-схема
відсутні як відповідно й акт
прийому-передачі земельної ділянки.
Він (позивач ) неодноразово звертався
до відповідача з метою внесення змін до
договору або його розірвання, разом з
цим, останній уникає спілкування з ним.
Просив визнати зазначений договір
В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з підстав
викладених у позовній заяві, просили
визнати спірний договір оренди
недійсним, проти ухвалення заочного
рішення не заперечували.

Відповідач та його представник в
судове засідання повторно не з'явилися,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
позивач не заперечує проти заочного
розгляду справи, суд вважає необхідним
ухвалити заочне рішення у справі.

Заслухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши докази
наявні в матеріалах справи, суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Вказані відносини регулюються
Законом України "Про оренду землі" від 6
жовтня 1998 року, Земельним кодексом
України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст.13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ст. 6 Закону "Про оренду
землі" орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених ЗК України, ЦК
України, Законом № "Про оренду землі"
та іншими законами України і договором
оренди землі. Право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, площею 0,1402 га., яка
розташована за адресою:АДРЕСА_1.
Вказане право підтверджується
державним актом на право власності на
землю серії ЯБ №123458. 18 червня 2008 року,
за договором оренди, позивач передав
відповідачу земельну ділянку площею 81
м2 , строком на 20 років. Вказаний договір
1 липня 2008 року було зареєстровано в
Новотроїцькому відділі Херсонської
регіональної філії "Центру ДЗК", про що
в Державному реєстрі земель вчинено
запис.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 15 Закону "Про
оренду землі" визначено істотні умови
договору оренди землі, до яких зокрема
відносяться об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки), орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату, тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 15 вказаного
Закону відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Разом з цим, ч.1 ст. 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Під час розгляду справи позивачем
не доведено факту порушення його прав у
зв'язку з відсутністю в тексті договору
оренди кадастрового номеру. З
оспореного договору вбачається, що в
договорі зазначено розмір земельної
ділянки, яка передається в оренду, її
розташування, а також вказано
державний акт на право власності на
земельну ділянку, в якому в свою чергу
зазначено і кадастровий номер. Крім
того, ст.15 Законом України "Про оренду
землі", в редакція яка була чинною на
момент укладення договору, обов'язкове
зазначення у договорі оренди
кадастрового номеру не передбачалося.
З розділі договору, що регулює орендну
плату вбачається, що сторонами
узгоджено як розмір, вид та порядок
сплати орендної плати, так і
відповідальність за порушення за її
несплату, у зв'язку з чим, вказані
доводи позивача є необґрунтованими.
Аналогічно безпідставними суд вважає
твердження позивача про те, що земельна
ділянка відповідачу не передавалася,
оскільки з договору оренди вбачається,
що невід'ємною частиною договору є
план-схема земельної ділянки, акт
визначення меж земельної ділянки та
акт прийому передачі, при цьому,
позивач звернувся до суду лише через
п'ять років дії договору і протягом
цього часу будь-яких заяв про порушення
свого права з даного приводу не
заявляв. Вказаний договір з додатками
зареєстрований в установленому
законом порядку.

Доводи позивача про те, що
відповідач не сплачує орендну плату та
не бажає вносити зміни у договір,
можуть бути підставою для розірвання
договору, а не визнання його недійсним,
разом з цим, з таких вимог позивач не
заявляв. Суд також не приймає до уваги
посилання позивача про те, що спірним
договором оренди передано земельну
ділянку не вказану в державному акті на
право власності на землю серії ЯБ №123458,
оскільки вказана підстава визнання
договору недійсним, в супереч вимог ч.2
ст.31 ЦПК України, була зроблена
представником позивача усно, після
початку розгляду судом справи по суті.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову має
бути відмовлено за недоведеністю
порушення права орендодавця.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218,
223, 224-233 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15,
203, 215, 792 ЦК України, ст.ст.13, 15, 17 Закону
"Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року,
суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
Новотроїцьким районним судом
Херсонської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в загальному порядку до
апеляційного суду Херсонської області
через Новотроїцький районний суд
Херсонської області, шляхом подання
апеляційної скарга подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В.В. Бугрименко