АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4866/14 Справа № 182/9952/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багрова А. Г. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №37» - про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 3 квітня 2014р., яким задоволено позов, - посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неврахування його доводів та доказів.

Позивач, посилаючись на його незаконне звільнення відповідачем 19.09.2013. з посади бухгалтера за п.4 ст.40 КЗпПУ з причини відсутності на роботі 19 та 20.09.2013. - просить поновити на цій посаді, стягнути заробітну плату за вимушений прогул з поважних причин.

Рішенням суду вимоги задоволені з висновком про поважність причини невиходу на роботу, а саме, в зв*язку з необізнаністю позивача щодо наказу про його поновлення на роботі з 19.09.2013. за попереднім судовим рішенням.

Апеляційний суд вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає вимогам ст..ст.40 ч.1 п.4 КЗпПУ, дійсним обставинам справи та наданим доказам, а тому повинне бути скасованим з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Судом вірно встановлені обставини справи щодо роботи позивача бухгалтером Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №37» , звільнення його перший раз за ініціативою адміністрації по ст.40п.4 КЗпПУ, поновлення на роботі рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.09.2013. та повторне звільнення наказом №112-к від 18.10.2013. за ст.40 п.4 КЗпПУ - за прогули без поважних причин 19 та 20.09.2013.

Вирішуючи у відповідності до вимог ст.40п.4 КЗпПУ питання щодо поновлення ОСОБА_2 на роботі з підстав поважності причин невиходу на робоче місце, районний суд залишив без врахування наступні факти та докази.

У день ухвалення Апеляційним судом рішення-17 вересня 2013року- ОСОБА_2 направив на адресу відповідача заяву, в якій просив поновити його на роботі, виплатити стягнуті кошти згідно прийнятого судом рішення, а також одночасно просив про звільнення його за власним бажанням згідно вимог ч.3 ст.38 КЗпП в зв*язку з порушенням відповідачем законодавства про працю.

З врахуванням факту відновлення між сторонами після судового рішення трудових правовідносин, дію після цього правил ст.21 КЗпПУ щодо обов*язку за трудовим договором працівника виконувати роботу та правила внутрішнього трудового розпорядку, а також з врахуванням вимог ст.367 ЦПКУ щодо негайного виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, особистого звернення позивача до відповідача із заявою про поновлення на роботі, встановленого факту надання позивачеві під час розгляду справи юридичної допомоги, - його обов*язком було негайно з*явитись на роботу та приступити до виконання трудових обов*язків, а обов*язком відповідача- негайно виконати рішення.

В той час як відповідачем вимоги закону були виконані : 18.09.2013. видано наказ про поновлення позивача на роботі з 19.09.2013., позивач ні 18, ні 19, ні 20 вересня 2013р. на роботу не з*явився. Не з*являвся і у послідуючому, зокрема, і після отримання ним 25.09.2013. копії зазначеного наказу. Наведене, а також його заява про звільнення з роботи, подана раніше, ніж мало відбутися його реальне поновлення на роботі, встановлений факт його працевлаштування в іншій установі до дня ухвалення апеляційним судом рішення про поновлення на роботі, - свідчать про небажання позивача виходити на роботу, а тому, про відсутність поважних причин його прогулів.

З перелічених обставин не заслуговує на увагу його посилання на отримання ним відомостей про поновлення на роботі лише 25.09.2013.

Під час звільнення позивача за прогули без поважних причин було дотримано усі вимоги закону. Факт надання згоди на звільнення профспілковим комітетом встановлений чинними рішеннями судів від 19.12.2013. та 13.02.2014.

Зважаючи на викладене,- висновки, зазначені у судовому рішенні, зроблені без повного та всебічного з*ясування обставин справи, протирічать дійсним обставинам, вимогам ст.ст.213,214 ЦПКУ, а тому апеляційний суд вважає, що районний суд ухвалив помилкове рішення про задоволення позовних вимог, є всі підстави для скасування судового рішення з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст.307,309пп.1,3 ЦПК України , апеляційний суд -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 37» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 3 квітня 2014р. - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 37»- про поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І