Номер провадження: 22-ц/785/8327/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів Таварткіладзе О.М., Троїцької Л.Л.,

при секретарі Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2009 року,-

встановила:

05.10.2009р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2009р. позовні вимоги позивачів задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право на користування житловим приміщенням №13 по вул. Дунаєвського у м. Одесі.

Суд зобовязав Суворовську районну адміністрацію м. Одеси укласти з ОСОБА_4 окремий договір найму житлового приміщення, а саме на будинок №13 по вул. Дунаєвського у м. Одесі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2009р. скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що ОСОБА_6 , який помер 03 листопада 2002р. є її батьком, його матірю є ОСОБА_4, яка померла 02 січня 2010р., а вона є онукою ОСОБА_4 (а.с.61-62). Її батько ОСОБА_6 проживав з її бабусею ОСОБА_4 у будинку №13 по вул. Дунаєвського, у м. Одесі, її батько ОСОБА_6 був зареєстрований за вказаною адресою до його смерті. Вона та її матір ОСОБА_7 також проживали у вищевказаному будинку, на той час вона була неповнолітньою. Після смерті бабусі ОСОБА_4, ОСОБА_5 чинила їй перешкоди у доступі до будинку, змінивши замки на дверях, а тому вони вважали, що ОСОБА_3 має право на житлову площу за вищевказаною адресою.

В процесі розгляду апеляційної скарги на вказане рішення суду представником ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок №13 по вул. Дунаєвського у м. Одесі, в якій він просив заборонити вчинять дїї по відчуженню нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дунаєвського, №13.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходе до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що позовна заява містить вимоги про визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення.

Раніше в судовому засіданні представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 посилався на те, що у спірному будинку №13 по вул. Дунаєвського у м. Одесі ніхто не проживає і на теперішній час він закритий.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник зазначив, що права апелянта порушено не відповідачем, а невстановленими особами.

Як вбачається з відповіді бюро технічної інвентаризації будинок №13 по вул. Дунаєвського у м. Одесі не належить на праві власності будь яким особам. Право власності на вищевказаний будинок ні за ким не зареєстроване.

Таким чином, не встановлено законного власника будинку, на яке має бути накладено арешт. Підстави позову вказують на те, що спір стосується визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 301 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10