№ 2/201/3555/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014р.
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко
Н.В.

при секретарі - Кірієнко
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
міграційної служби УМВС України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом та зняття з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Головного управління міграційної
служби УМВС України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом та зняття з
реєстраційного обліку (а.с. № 3-5).

В обґрунтування позовних вимог
позивачка в позовній заяві та в
судовому засіданні разом із своїм
представником ОСОБА_3 (діє на підставі
договору-доручення про надання
юридичної допомоги від 12.09.2014р. - а.с. №
41-42) в обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що позивачка є
власницею домоволодіння АДРЕСА_1. За
даною адресою також зареєстрований
ОСОБА_2, який є племінником позивачки та
був лише зареєстрованим за даною
адресою, хоча й не проживав в
домоволодінні. З 2008р. відповідач ОСОБА_2
взагалі припинив проживати за адресою:
АДРЕСА_1. З огляду на те, що позивачка
змушена сплачувати комунальні послуги
за особу, яка фактично ними не
користується через не проживання, то
позивачка разом з її представником
просили визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - будинком, розташованим за
адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати ГУ ДМС у
Дніпропетровській області зняти з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання
11.12.2014р. та 26.12.2014р. не з'явився, про дату
та час слухання справи був
повідомлений належним чином за
адресою, наданою АДП ГУ ДМС, УДМС
України в Дніпропетровській області,
між тим, до суду повернувся конверт на
судове засідання 11.12.2014р. з позначкою
"не проживає" (а.с. № 22). Крім того, про
дату та час слухання справи відповідач
двічі повідомлявся шляхом вручення
повісток відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК
України через житлово-експлуатаційну
організацію, проте, згідно відмітки,
відповідально особи вручити документи
суду не вдалося у зв'язку з відсутністю
відповідача за вказаною адресою (а.с. №
26, 32).

Представник відповідача - ГУ ДМС у
Дніпропетровській області, в судові
засідання 11.12.2014р. та 26.12.2014р. також не
з'явився, про дату та час слухання
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджується наявними в
матеріалах справи розписками (а.с. №25,
33). 25.12.2014р. до суду надійшла заява
представника відповідача ОСОБА_4, в
якій вона просить розглядати справу за
відсутності їх представника та винести
рішення згідно норм чинного
законодавства (а.с. № 34).

З огляду на те, що один з відповідачів
надав суду свої заперечення на позовну
заяву, то суд вважає за можливе винести
по справі рішення на загальних
підставах, встановлених ЦПК України.

Суд, вислухавши позивачку та її
представника, вивчивши матеріали
справи, допитавши свідка, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право
користування цим житлом. Право
користування житлом втрачає член сім'ї
власника у разі відсутності без
поважних причин понад один рік.

Стаття 163 ЖК України, регулює відносини
між власниками квартир приватного
житлового фонду та членами їх сімей та
передбачає що у разі тимчасової
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною першою,
пунктами 1 і 5 частини третьої і
частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Відповідно до правил ст. 71 ЖК України
наймач або члени його сім'ї можуть бути
визнані судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
зокрема за умови, що вони не проживають
у ньому без поважних причин понад шість
місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачка є
власницею 52/100 частин домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ( а.с. № 9,10).

Як видно з ксерокопії довідки
квартального комітету № 6 Жовтневого
райвиконкому від 11.09.2014р. № 277 за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1,
ОСОБА_8- чоловік позивачки, ОСОБА_5 - син
позивачки та ОСОБА_2 - племінник
позивачки (а.с. № 6, 7).

Однак, як свідчать акти від 21.03.2013р.,
14.10.2013р., 15.05.2014р. та 03.10.2014р. відповідач
за місцем реєстрації не проживає з 2006р.
та не приймає участі в утриманні житла.
Фактично в домоволодінні проживають
позивачка та її чоловік з сином ( а.с. №
11-14).

Допитана в якості свідка сусід ОСОБА_6,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. №
39, 40) підтвердила, як підписання нею
актів, так і той факт, що дійсно
племінник позивачки ОСОБА_2 не проживає
в квартирі понад 8 років.

Правовідносини між сторонами
регулюються Законом України від
11.12.2003р. № 1382-IV "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
України", зі ст. 7 якого вбачається, що
питання про зняття з реєстрації
колишніх членів сім'ї власника
квартири залежить від вирішення
питання про їх право проживання в цьому
житловому приміщенні (відсутність
такого права, втрата права
користування), яке регулюється ст. 71, 72,
156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

З огляду на те, що відповідач не
проживає в домоволодінні більше восьми
років, особистих речей його немає, не
бере участь в його утриманні, то суд
вважає за можливе позовні вимоги
позивачки задовольнити в повному
обсязі та визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - будинком, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати ГУ ДМС у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат, з урахуванням задоволення
позовних вимог у повному обсязі, на
підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за
можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2
на користь позивачки суму сплаченого
при подачі позову судового збору в
розмірі 243грн.60коп. оскільки дії саме
цього відповідача призвели до
порушення прав позивача (а.с.
№ 1, 2).

На підставі викладеного, керуючись
ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в України", ст. ст. 71, 72,
163 ЖК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України,
ст. ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
управління міграційної служби УМВС
України в Дніпропетровській області,
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Дніпропетровська таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - будинком, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби у
Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська з реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя:

Ткаченко Н.В.