Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Івіній М.Ю.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, її представника-адвоката Волошина М.К.

представника третьої особи - Кушнір С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Киві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, звернулась з позовними вимогами до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2, вселення та визначення порядку користування квартирою, виділивши їй з дитиною у користування житлову кімнату площею 16,2 кв.м., а житлові кімнати площею 10, 7 кв.м. та 13,1 кв.м. виділити у користування відповідачам; місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін.

Позовні вимоги, мотивовані наступним.

02.07.2994 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6

Після одруження вона переїхала до чоловіка, почала проживати в АДРЕСА_2, де і була зареєстрована.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6 .

17.04.2001 року квартира була приватизована в рівних долях на всіх зареєстрованих в ній осіб - на неї, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

20.01.2008 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_6, а 07.12.2013 року уклала новий шлюб з ОСОБА_9

Після розірвання шлюбу до травня 2014 року її син - ОСОБА_6 вільно користувався кімнатою 16, 2 кв.м., в якій постійно проживав за час шлюбу батьків, де зберігалися його речі, приходив до батька, ночував, хоча позивач вже виїхала на орендовану квартиру, проте, після травневих свят 2014 року ОСОБА_6 змінив замки у вхідних дверях в квартиру, створивши перешкоди у вільному користуванні квартирою.

Оскільки порушено право позивача та неповнолітнього ОСОБА_6 на користування квартирою, співвласниками якої вони є, позивач була вимушена звернутися до суду.

В судовому засідання представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, пояснивши, що у кімнаті 16,2 кв. м. завжди проживав малолітній ОСОБА_6, подружжя до розлучення проживало в кімнаті 10,2 кв. м. Після розірвання шлюбу у 2008 році, позивач з сином продовжували проживати в спірній квартирі, зокрема, у кімнаті площею 16, 2 кв.м., до 2013 року, тому при становленні порядку користування квартирою бажано було б зберегти той порядок користування спірною квартирою, який склався.

Представник позивача зазначила, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_8, будучи співвласниками квартири, в ній не проживали, оскільки фактично мешкають за межами міста Києва.

Відповідачі 1, 3 - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, направили до суду письмові заперечення проти позову, обґрунтовані тим, що мають місце сумніви у тому, що ОСОБА_6 є рідним (генетичним) батьком малолітнього ОСОБА_6

Відповідач 2- ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що разом зі своїм чоловіком заробила спірну квартиру, прописали в ній свою невістку та онука, останні взяли участь у приватизації квартири, проте, мають розуміти, що жодного відношення до неї не мають, підтвердила, що ключів від вхідних дверей у квартиру позивач та її син не мають, проте, зазначила, що їй невідомо, чи змінював її син замки.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. києві державної адміністрації - Кушнір С.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що дитина є співвласником квартири і має право користуватися належною йому часткою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в рівних долях.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

У сторін наявний спір щодо порядку користування квартирою.

Відповідно до технічної характеристики квартира складається з трьох ізольованих кімнат загальною площею 64,46 кв.м., житловою площею 40, 00 кв.м.

Місцями загального користування мешканців є кухня, ванна кімната, вбиральні, вбудовані шафи та лоджія, на яку є вихід з житлової кімнати 16, 2 кв.м.

З урахуванням наданих сторонами пояснень, стану здоров'я відповідачів 2,3, їх похилого віку, інтересів малолітнього ОСОБА_6, плану квартири щодо розташування кімнат та міць загального користування, часток кожного співвласника у співвідношенні до жилої площі квартири, суд дійшов до висновку про встановлення наступного порядку користування квартирою АДРЕСА_1: виділити у користування позивача та дитини житлової кімнати площею 13, 1 кв.м.; а житлові кімнати площею 10, 7 кв.м. та 16, 2 кв.м. виділити у користування відповідачів; місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін.

Відповідно до ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодного доказу про те, що позивач з сином була незаконно виселена з квартири, намагалася вселитися, а відповідачі перешкоджали такому вселенню, суду не надано.

Отже, вимога про вселення є недоведеною, тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідачами визнається той факт, що позивач та дитина ОСОБА_6 не мають ключів від вхідних дверей у квартиру.

Відповідно, з метою захисту права власності позивача та дитини, підлягає частковому задоволенню вимога про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_5 та неповнолітньому ОСОБА_6 у користуванні квартирою шляхом передачі їм ключів від вхідних дверей.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволений частково (позовна вимога немайнового характеру), з відповідачів підлягають стягненню понесені судові витрати позивача пропорційно до задоволеної частини вимог - в розмірі 243,60 грн., а саме - по 81 грн. 20 коп. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 15, 321,319,358, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Киві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування - задовольнити частково.

Встановити порядок користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити у користування ОСОБА_5 та неповнолітньому ОСОБА_6 житлову кімнату площею 13, 1 кв.м.; житлові кімнати площею 10, 7 кв.м. та 16, 2 кв.м. виділити у користування ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_8; місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін.

Зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_5 та неповнолітньому ОСОБА_6 у користуванні квартирою шляхом передачі ключів від вхідних дверей в квартиру.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 243, 60 грн. в рівних частках - по 81, 20 грн. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а учасниками судового розгляду, які не були присутні під час проголошення рішення у судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: