Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5174/14 Головуючий у 1 інстанції: Лаптєв М.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «ОГНЕУПОР і С», ТОВ «Краменергокомплект» про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши його в ході судового розгляду.

В позові вказувала, що за час шлюбу з відповідачем у 2007 році за договором купівлі - продажу № 336 ними був придбаний автомобіль Volkswagen TOUAREG д/н НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я відповідача. На день припинення шлюбних відносин між сторонами ними було сплачено за автомобіль 200 178 гри. Тому вважає, що їй належить ? частка вищезазначеної суми, яка складає 100 089 грн. Також в період шлюбу відповідач вніс спільні родинні кошти в статутні фонди ТОВ "Огнеупор і С", ТОВ "Краменергокомплект", а саме: 88 850 грн. в статутний фонд ТОВ "Огнеупор і С", 9 990 грн. в статутний фонд ТОВ "Краменергокомплект". Просила суд провести розподіл спільного сумісного майна подружжя: стягнути з відповідача на свою користь ? частину виплаченої в період шлюбу суми вартості автомобіля в розмірі 100 089 грн., стягнути з відповідача на свою користь компенсацію вартості ? частки внесених вкладів до статутних фондів ТОВ "Огнеупор і С» в сумі 44 425 грн. та ТОВ "Краменергокомплект" в сумі 4 995 грн. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на свою користь ? частку отриманих відповідачем доходів від діяльності ТОВ «Краменергокомплект» за період з 16.06.2011р. по 18.07.2013р. в сумі 86 165 грн. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у справі.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля Volkswagen TOUAREG д/н НОМЕР_1, що становить 100 089 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення в частині стягнення з нього компенсацій ? частини коштів, сплачених за автомобіль, оскільки ці кошти вже бути перераховані ним позивачу добровільно в позасудовому порядку, тому просив рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2014 року в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні цих вимог ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на незаконність рішення суду в частині відмови в її позовних вимогах про стягнення половини коштів, внесених до статутних фондів товариств, а також про стягнення половини отриманих відповідачем доходів від діяльності ТОВ «Краменергокомплект», просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення цих вимог.

Апеляційні скарги обох апелянтів не підлягають задоволенню як необґрунтовані з наступних підстав.

Судом встановлено і ці факти не оспорюються сторонами, що вони перебували у шлюбі з 26.09.1998р. Рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2013р. шлюб між ними розірвано. У вказаному рішення встановлено, що сімейні відносини припинені між сторонами з жовтня 2009р. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. народження.

В період шлюбу подружжям був придбаний автомобіль Volkswagen TOUAREG д/н НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я відповідача, та на час розірвання сімейних стосунків за автомобіль було виплачено 200 178 грн. Тому позивач просила стягнути на її користь половину цих коштів у сумі 100 089 грн., оскільки автомобіль залишається у відповідача.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції вважав ці вимоги обгрунтованими, а отже стягнув ці кошти на користь позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що він шляхом переказів виплатив позивачу ці кошти добровільно після припинення сімейних відносин, тому суд безпідставно не прийняв цього до уваги.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх безпідставними, а висновки суду такими, щ відповідають матеріалам справи.

Так, відповідач на підтвердження своїх доводів надав суду квитанції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перекази коштів на ім»я позивача ОСОБА_3 у період з 2010р. по 2013р. на загальну суму 152 817 грн. (а.с. 112-155). Проте у переказах не міститься призначення платежу, а відповідачем не надано будь-якого договору, укладеного сторонами щодо домовленості про сплату вартості ? частки автомобілю у такий спосіб. А отже, враховуючи, що на утриманні позивача залишилось троє неповнолітніх дітей, та пояснення з цього приводу, надані сторонами в ході розгляду справи, суд обґрунтовано визнав, що ці кошти спрямовувались як матеріальна допомога на дітей. Отже, в будь-якому випадку, немає доказів, що ці кошти є компенсацією частки автомобілю, а тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині.

Суд також установив, що в період шлюбу відповідач вніс спільні сімейні кошти в статутні фонди товариств: 88 850 грн. - в статутний фонд ТОВ "Огнеупор і С", 9 990 грн. - в статутний фонд ТОВ "Краменергокомплект", і ці обставини підтверджуються матеріалами справи.

Позивач просила стягнути з відповідача половину коштів, внесених до статутних фондів товариств, та ? частку отриманих відповідачем доходів від діяльності ТОВ «Краменергокомплект" за період з 16.07.2011р. по 18.07.2013р.

Відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що внесені до статутних товариств кошти належать товариству та не можуть бути предметом поділу як загальне майно подружжя. Відмовляючи у стягнення половини доходів від діяльності товариства «Краменергокомплект" за період з 16.07.2011р. по 18.07.2013р., суд вказував, що на цей період шлюбні відносини вже бути припинені, тому отримані доходи є особистою власністю відповідача.

Колегія погоджується з цими висновками суду, оскільки вони відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на застосованих судом нормах матеріального права.

Так, дійсно рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 04.12.2013р. про розірвання шлюбу між сторонами, зокрема, встановлено, що сімейні відносини між подружжям припинені з жовтня 2009р., і цей факт у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню. Тому є правильними висновку суду про те, що отриманий відповідачем доход від діяльності товариства за 2011-2013рр. належить лише йому та на нього не розповсюджується режим спільного майна подружжя, а отже не може бути стягнута на користь іншого подружжя половина цього доходу.

З урахуванням положень Закону України «Про господарські товариства» та роз»яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішено судом і вимоги про компенсацію частини грошових коштів, вкладених до статутних фондів товариств, згідно з якими власником майна, переданого товариству засновником або учасником, є саме товариство, тому вклад до статутного фонду господарського товариства не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на те, що ці кошти передані в статутні фонди товариства без її згоди, тому вона має право на компенсацію своєї частки.

Проте нею не доведено, що ці кошти були вкладені не в інтересах сім»ї, а тому в такому разі вона може мати тільки право на доходи від діяльності товариства, а не на компенсацію вартості своє частки від вкладених у статутний фонд коштів. Проте, вона не просила стягнути доходи від діяльності товариства за період до припинення сімейних відносин у жовтні 2009р.

Позивач вказує, що суд безпідставно відмовив їй у стягнення судових витрат, задовольнивши частково її позовні вимоги. Однак з рішення суду вбачається, що суд взагалі не вирішував це питання, тому це є підставою для ухвалення додаткового рішення судом І інстанції, оскільки апеляційна інстанція не може самостійно стягувати витрати за розгляд справи у місцевому суді, якщо це не вирішувалось судом першої інстанції.

Таким чином, доводи обох апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційні скарзі слід відхилити, залишивши без змін оскаржуване сторонами рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.