Провадження №2-с/0202/55/2014
УХВАЛА

Іменем України

03 грудня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого судді Слюсар
Л.П.

при секретарі Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника боржника
ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про скасування
судового наказу №2н-2257/10, виданого
Індустріальним районним судом 24.09.2010
року, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська із
заявою про скасування судового наказу
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 24 вересня 2010 року
виданого за заявою Міського
комунального виробничого підприємства
«Дніпроводоканал» про стягнення
солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3
заборгованості за надані послуги з
водопостачання та водовідведення у
розмірі 2222 грн. 00 коп. та на користь
держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 гривень 00
копійок і судовий збір у розмірі 25
гривень 50 копійок.

В заяві про скасування судового наказу
заявник просив скасувати виданий
судовий наказ, посилаючись на те, що
існує спір про право та не враховані
всі обставини справи, а саме:

Боржник не має заборгованості та
інших зобов’язань за зазначеним
стягувачем видом платежів, оскільки
він не надав підтверджуючих документів
(договорів, угод про відкриття
особового рахунку, угод про надання
послуг, актів виконаних робіт та інше),
які підтверджують зобов’язання
боржника оплачувати заявлені
стягувачем суми.

З матеріалів справи не вбачається, що
право вимагати стягнути борг за
житлово-комунальні послуги належить
стягувачу;

Також з матеріалів справи
вбачається, що стягувач не уклав з
боржником договор про надання послуг
водопостачання та водовідведення. В
такому випадку слід прийти до висновку,
що ця справа не може розглядатися у
наказному провадженні, а має бути
розглянута в рамках позовного
провадження.

Стягувач у своїй заяві посилається
на наявність заборгованості по оплаті
послуг водопостачання та
водовідведення, але не надає жодних
доказів цієї заборгованості, крім
свого розрахунку, що в свою чергу не
може прийматись судом, як належний та
допустимий доказ заборгованості.

Водночас, стягувач не надав до суду
та боржнику первинні бухгалтерські
документи щодо часткового погашення
боргу (платіжні доручення, меморіальні
ордери, розписки, чеки тощо), тому не має
підстав вважати, що розмір
заборгованості боржника перед
стягувачем, зазначений у довідці на
особовий рахунок є безспірними.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність становить 3
роки. А період, за який кредитор має
право стягувати заборгованість ( в тому
числі і за житлово-комунальні послуги),
визначається строком позовної
давності. Таким чином, стягувач не має
права стягувати заборгованість за
період часу до 24 вересня 2007 року.

Строк позовної давності
застосовується на вимогу сторони до
прийняття рішення. У зв’язку з тим, що
наказне провадження не передбачає
залучення відповідача, тому боржник
був позбавлений свого права на
заявлення про строки давності, що
вплинуло на суть рішення, зокрема на
суму грошового стягнення.

Про існування судового наказу
боржник дізналась в жовтні 2014 року від
державного виконавця, рініше копію
судового наказу не отримувала, не знала
про його існування, у зв’язку з чим не
мала змоги подати пояснення,
заперечення та захистити свої права.

Судовий наказ був виданий 24 вересня
2010 року. Відповідно до ст.105 ЦПК України,
боржник має право протягом десяти днів
з дня отримання копії судового наказу
та доданих до неї документів подати
заяву про його скасування.

Зважаючи на те, що судовий наказ
набрав чинності у жовтні 2010 року,
просить суд поновити строк на подання
заяви про скасування судового наказу,
який набрав законної сили та скасувати
судовий наказ.

Сторони у судове засідання не
з’явилися. Повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.6 ст.105-1 ЦПК України
неявка осіб не перешкоджає розгляду
заяви про скасування судового наказу.

Суд, ознайомившись із заявою,
дослідивши матеріали цивільної справи
№ 2н-2257/10, приходить
до висновку що заява підлягає
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 24
вересня 2010 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська за
заявою Міського комунального
виробничого підприємства
«Дніпроводоканал» було видано судовий
наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_3 заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення у розмірі 2222 грн. 00 коп.
та на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 гривень 00
копійок і судовий збір у розмірі 25
гривень 50 копійок.

Судовий наказ боржник отримав через
свого представника 06 листопада 2014 року,
про що зроблена відмітка у журналі
реєстрації видачі рішень, тому суд
приходить до висновку про необхідність
поновлення строку на подання заяви
відповідно до ст.73 ЦПК України.

Виходячи із вищевикладеного та
оцінюючи докази в їх сукупності,
оскільки зазначені в заяві доводи щодо
скасування судового наказу свідчать
про наявність спору та можливість
боржників більш повно реалізувати
свої права в позовному провадженні , то
суд приходить до висновку що наказ
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.73, 105,105-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 про скасування судового наказу
по цивільній справі №2н-2257/10 за заявою
Міського комунального виробничого
підприємства «Дніпроводоканал» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості по
оплаті послуг водопостачання та
водовідведення, виданого
Індустріальним районним судом 24.09.2010
року – задовольнити.

Поновити строк для подання заяви про
скасування судового наказу по
цивільній справі №2н-2257/10 за заявою
Міського комунального виробничого
підприємства «Дніпроводоканал» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості по
оплаті послуг водопостачання та
водовідведення, виданого
Індустріальним районним судом 24.09.2010
року .

Скасувати судовий наказ від 24.09.2010 року
по цивільній справі №2н-2257/10 за заявою
Міського комунального виробничого
підприємства «Дніпроводоканал» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості по
оплаті послуг водопостачання та
водовідведення, виданий
Індустріальним районним судом 24.09.2010
року про стягнення солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_3 заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення у розмірі 2222 грн. 00 коп.
та на користь держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 гривень 00
копійок і судовий збір у розмірі 25
гривень 50 копійок.

Роз’яснити стягувачу
Міському комунальному виробничому
підприємству «Дніпроводоканал», що
заявлені ним вимоги можуть бути
розглянуті в позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред’явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Л.П. Слюсар