Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2014 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.

при секретарі Волощуку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей та припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей та припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Позов мотивовано тим, що сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу між сторонами їхні діти залишилися проживати з відповідачем, проте остання не дбала належним чином про їх виховання та забезпечення. Старший син пропускав школу без поважних причин, а молодший дитячий садок. Відповідач грубо відноситься до дітей та не займається їх вихованням. В звязку з викладеним просить визначити місце проживання з ним, оскільки має можливість забезпечити дітям належні умови проживання та виховання. Крім того позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання дітей, оскільки останні з 15 листопада 2013 року проживають біля нього та знаходяться на його повному утриманні.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав. Пояснив, що з 15 листопада 2013 року його двоє неповнолітніх дітей проживають біля нього. З цього часу діти перебувають на його повному утриманні. Відповідач жодного разу не поцікавилась умовами проживання дітей та не брала участі в їх утриманні. Коли діти проживали з відповідачем то остання морально і фізично дітей ображала. Відповідач веде замкнутий спосіб життя, з всіма свариться, діти коли були з нею сиділи весь час вдома, були випадки, коли відповідач приводила дітей в садок і залишала їх там. Також був факт побиття відповідачем старшого сина 15 листопада 2013 року, після чого позивач забрав дітей жити до себе. Власного житла не має, проживає разом зі своїми батьками.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнала частково, пояснила, що погоджується на припинення стягнення з позивача на її користь аліментів, але заперечує щодо визначення за ним місця проживання їхніх дітей. Зазначила, що позивач неодноразово приходив додому в стані спяніння, дітей настроював проти неї та ображав. Відповідач підтвердила той факт, що їхні діти з 15 листопада 2013 року по даний час проживають разом з позивачем та вона участі у їх утриманні не приймає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений позов підтримала. Пояснила, що нею було проведено дві профілактичні бесіди з відповідачем. Остання ігнорувала їхню думку, не надала можливості обстежити умови місця проживання дітей. В звязку з викладеним вважає за доцільне визначити місце проживання дітей з позивачем.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що працює завідуючою дитячим садком в м. Гайвороні. Знайома з обома сторонами як з батьками двох неповнолітніх дітей, старший з яких відвідував її садочок, а менший в даний час відвідує. Меншого сина в даний час приводить та забирає з садочка позивач, з яким як їй відомо проживають діти. Раніше діти проживали разом з матірю. Тоді траплялись випадки, що дитина по кілька днів без поважних причин не відвідувала садок, та мати не завжди водила дитину до логопеда. Інших суттєвих претензій до матері дітей вона не має.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що являється матірю відповідача. З 15 листопада 2013 року її два внуки проживають разом з позивачем, оскільки відповідач старшого сина набила та залишила на вулиці. Позивач повністю сам піклується про виховання та утримання дітей.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює в службі у справах дітей Гайворонської РДА. Влітку 2013 року до нього звернувся позивач з заявою про те, що відповідач перешкоджає бачитись з дітьми. Тоді батьки дітей якось домовились. Потім через деякий час позивач знову звернувся та повідомив, що відповідач побила дитину та не виконує своїх обовязків по їх догляду. Він провів обстеження умов проживання дітей вже у позивача. Відповідач ігнорувала його пропозиції по урегулюванню конфлікта.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох спільних дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). З позивача на користь відповідача рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2013 року стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття старшої дитини, а потім в розмірі ? частини (а.с.8-9).

Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд приймає визнання відповідачем позову в частині припинення стягнення аліментів, оскільки встановлено, що з 15 листопада 2013 року по даний час неповнолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Зазначене підтверджується поясненнями сторін, представника третьої особи, свідків допитаних по справі та письмовими доказами довідкою Гайворонської міської ради №483 від 17.01.2014 р. та копією акту обстеження умов проживання №82 від 28 листопада 2013 року (а.с.16-18). Доказів своєї участі в утриманні неповнолітніх дітей відповідач суду не надала. Таким чином в цій частині позов підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін з 15 листопада 2013 року проживають з позивачем. Суд на підставі ст. 19 СК України не може погодитись з висновком органу опіки і піклування наданим в процесі розгляду справи оскільки він є недостатньо обгрунтованим та повним. Висновок про доцільність проживання дітей з позивачем базується лише на тому, що останній має позитивну характеристику, роботу і стабільний дохід та належні умови для проживання і забезпечення потреб дітей. В той же час жодним чином не зафіксовано факт відмови відмовідача від обстеження її житлових умов, не надано висновок про можливість її участі у вихованні дітей, не враховано, що позивач фактично не має власного житла.

Згідно з "Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Під час судового розгляду позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про наявність вказаних будь-яких виняткових обставин, а тому позов в частині визначення місця проживання дітей задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача частково підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору та 8 грн. послуги банку.

Керуючись ст.ст. 213, 214, 215, 223 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей та припинення стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 присуджених рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.01.2013 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування при Гайворонській районній державній адміністрації про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати - 243 грн. 60 коп. судового збору та 8 грн. послуги банку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Гайворонський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 05.02.2014