Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/4036/14 Головуючий у 1 інстанції:Колодіна Л.В.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі: Буримі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного Товариства «ОТП БАНК», треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області - ОСОБА_4, відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про припинення іпотеки та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконан ню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПВТ «ОТП БАНК» про припинення іпотеки та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначивши, що 17 вересня 2009 року приватним нотаріусом Запорізького мі ського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 5919, за яким було запропоновано стягнення на житловий будинок загальною площею 134,2 кв.м, житловою площею 79,2 кв.м, разом з господарчими будівлями та спорудами: гараж (літера В-1), вбиральня-душ (літера-Г), сарай (літера Д-1), навіс (літера Є), № 1-огорожа, № 2-водогін, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачу.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, запропоновано задовольнити вимо ги ПАТ "ОТП Банк":

- за сумою заборгованості за кредитом в розмірі 91 010,85 доларів США;

- за відсотками, нарахованими за ставкою 7,00% річних за період з 21.04.2009 року по 19.08.2009 року у розмірі 1 778,76 доларів США;

- за простроченими до сплати відсотками, нарахованими за ставкою 7,00% річних за період з 19.05.2009 року по 19.08.2009 року у розмірі 749,98 доларів США, що разом за сумою заборгованості за кредитом та відсотками складає 93 539,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 730 123 грн. 27 коп.;

- в тому числі пеня, нарахована на прострочені суми заборгованості з 23.06.2008р. по 19.08.2009р. в розмірі 1% за день прострочення в розмірі 2 483 грн. 39 коп.;

- витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 700 грн., що разом становить 734 306 грн. 66 коп.

Позивач вважає, що даний виконавчий напис є незаконним, таким, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, таким, що не підлягає виконанню, та скасу ванню, бо нотаріус порушив порядок розрахунків, під час вчинення цієї нотаріальної дії нотаріусом було допущено наступні помилки при за стосуванні цифрових показників.

Нотаріусом у виконавчому написі застосовано курс валют ніби то станом на 17.09.2009 р., хоча в той же час, напис має в собі інші показники курсу долара США. Додани ми до позову повідомленнями підтверджується, що станом на 17.09.2009 р. був зафіксований зовсім інший курс валют, а саме: 8,0042 гривень за 1 долар США. Нотаріус застосував курс: 7,8055 гривень за 1 долар США.. А якщо взяти курс, що існував на дату вчинення виконавчого напису, то розрахунок загальної суми боргу матиме такий вигляд: (93 539,59 доларів США основного боргу х 8,0042) + 2483,39 грн. пені + 1700 грн. витрат = 752 892,98 грн. Загальний борг у виконавчому написі дорівнює 734 306,66 гривень. Отже, різниця: 752 892,98 грн. - 734 306,66 грн. = 18 586,32 грн.

Відповідно до вимог ст. 264 ЦКУ спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог щодо стягнення неустойки.. Неустойкою є штраф, пеня. За виконавчим написом стягується, зокрема, пеня по кредиту та процентам, починаючи з 23.06.2008 року по 19.08.2009 року. Напис вчинений 17.09.2009 р., тому позивач вважає, що минув строк позовної давності по стягненню пені.

Також позивач вважає, що виконавчий напис мав бути вчинений на кредитному договорі та, що про вчинення виконавчого напису він дізнався з постанови про відкриття вико навчого провадження, що надійшла на адресу його реєстрації у січні 2012 року.

Крім цього ОСОБА_3 зазначав, що предмет іпотеки пройшов процедуру торгів, прилюдні торги визнано такими, що не відбулися, результати торгів сторони не оспорювали, відповідач у встано влений законом строк не скористався своїм правом придбати предмет іпотеки та не вніс на депозитний рахунок органу ДВС різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, які підлягають стяг ненню на його користь. Тому право іпотеки вичерпано й подальше утримання майна під забороною безпідставне. Невикористання іпотекодержателем права на залишення предмету іпотеки за собою тягне припинення права іпотеки у зв'язку з його вичерпанням. Припинення іпотеки визначає виконавчий напис, вчинений на договорі іпотеки, таким, що не підлягає виконанню.

Тому позивач просив суд припинити іпотеку, встановлену за Договором іпотеки № РСNL-207/017/2008, що посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за р.№ 2386 19.05.2008 р., та визнати виконавчий напис, вчинений 17 вересня 2009р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, р.№ 5919, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд правильно виходив із того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус діяв згідно з вимогами діяючого законодавства, нотаріусу були представлені документи, які підтверджують безспірність заборгованості і те, що позивач був попереджений про виникнення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі і шляхом вчинення виконавчого напису.

З матеріалів справи слідує, що між позивачем та відповідачем ПАТ "ОТП Банк" 19 травня 2008 року був укладений кредитний договір №СNL-207/017/2008, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 90 000,00 доларів США зі сплатою 5,99 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 19 травня 2023 року. Того ж дня між сторонами був укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку переданий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 8-12, 13-16 /.

Позивачем порушений обов'язок сплачувати кредит та відсотки відповідно до графіку, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, поданому нотаріусу в якості документів, що встановлюють прострочення виконання зобов'язання, заборгованість разом з нарахованою пенею станом на 19 серпня 2009 року складає 732 606,66 грн. /а.с. 17, 39/.

17 вересня 2009 року нотаріусом, з урахуванням витрат за вчинення виконавчого напису, вчинено виконавчий напис на загальну суму 734 306,66 грн. /а.с.17/.

Згідно ст. 1054 ЦК України, позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором.

За змістом ст. ст. 525, 526, 530, 546 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За умовами укладеного сторонами договору іпотеки (п.п.6.1-6.3) іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані /а.с.13-16 /.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом та не суперечить закону. При цьому позивач був обізнаний, що, у разі невиконання боргових зобов'язань, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Виконавчий напис на іпотечному договорі передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку", в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За ч. 2 п. 283 Інструкції вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов'язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень.

За змістом ч. 2 п. 284 Інструкції заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що Банком були виконані зазначені умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача, а також суми неустойки та процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними.

Довіди позивача про застосування нотаріусом невірного курсу долару США колегія суддів вважає безпідставними, бо розрахунок заборгованості здійснювався відповідачем, а не нотаріусом, курс долару США в розмірі 7,8055 грн. за 1 долар США застосовувався банком станом на 19.08.2009 року, а не станом на 19.09.2009 року.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що застосуванням курсу долару США в розмірі в розмірі 7,8055 грн. за 1 долар США замість 8,0042 грн. за 1 долар США права позивача порушені не були, оскільки це не призвело до збільшення зобов'язання.

Твердження позивача про те, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на окремому бланку, колегія суддів не приймає до уваги, бо воно суперечить положенням ч.2 ст.288 Інструкції " Про порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України.

Судом правомірно не взято до уваги посилання позивача на те, що нотаріусом не застосовано строк позовної давності щодо вимог, пов'язаних зі стягненням неустойки, бо норми ст.256, 267 ЦК України застосовуються лише судом за заявою сторони у справі.

Неможливо погодиться з вимогами позивача про наявність підстав для припинення іпотеки внаслідок того, що предмет іпотеки пройшов процедуру торгів і прилюдні торги визнано такими, що не відбулися, а відповідач у встано влений законом строк не скористався своїм правом придбати предмет іпотеки та не вніс на депозитний рахунок органу ДВС різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, які підлягають стяг ненню на його користь.

З матеріалів ВДВС Мелітопольського МРЮ Запорізької області слідує, що постановою головного державного виконавця цієї служби Кузнецової Г.Г. від 13.03.2013 року виконавчий документ: виконавчий напис № 5919, виданий приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на іпотечне майно: житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 повернуто стягувачу у зв"язку з відмовою надання дозволу органу опіки та піклування на вчинення примусової реалізації нерухомого майна.

Враховуючи наведене не вбачається підстав припинення іпотеки, передбачених нормами ст., ст. 17, 49 Закону України „Про іпотеку".

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду відповідає вимогам норм діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги висноків суду не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: