Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1473/14-ц
Провадження № 2/553/758/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.08.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі Перепелиці Є.В., Шпак Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" про захист прав споживача, стягнення пені, трьох процентів річних, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" (скорочена назва ПАТ "ВіЕйБі Байнк" про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення банківського вкладу, матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона з Банком 09 січня 2014 року уклала договір банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" № 722530/2014 у доларах США, згідно якого ОСОБА_2 на її імя відкрив вкладний рахунок №0589, та на виконання п. 1.2 вказаного договору цього ж числа вона також уклала договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № 3093, згідно якого ОСОБА_2 відкрив на її імя рахунок-кореспондент № 1896. На виконання умов договору вона поклала на рахунок 13000 доларів США. У звязку з власною необхідність 18 лютого 2014 року вона подала до Банку заяву з вимогою видати їй 25 лютого 2014 року кошти. Банк за вказаною заявою розірвав договір банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" та кошти перерахував на вкладний рахунок за банківським вкладом на вимогу "Для виплат". Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не видав їй вклад, вона зверталась до відповідача із заявами про видачу вкладу 25 лютого 2014 року, 26 лютого 2014 року, 03 березня 2014 року. Враховуючи викладене, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги та розірвати договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат", стягнути на її користь суму банківського вкладу в розмірі 9300 доларів США, матеріальну шкоду в сумі 7146 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Під час розгляду справи позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просила суд розірвати договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат", стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу в розмірі 9300,00 доларів США, індекс інфляції в сумі 8744 грн. 94 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 976 грн. 55 коп., пеню в сумі 5629 грн. 99 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп.

За заявою позивача суд ухвалою від 07 серпня 2014 року позовні вимоги в частині розірвання договору банківського вкладу на вимогу "Для виплат", стягнення з відповідача депозиту в розмірі 9300 доларів США, індексу інфляції в сумі 8744 грн. 94 коп. залишив без розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" в судове засідання не зявився, але належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача та, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 09 січня 2014 року позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" № 722530/2014.

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" в доларах США на строк 13 місяців, з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів, надалі Вклад. Для обліку вкладу ОСОБА_2 відкриває на імя вкладника вкладний рахунок № №0589.

Пункти 1.2. та 1.3. договору передбачають, що ОСОБА_2 відкриває на імя вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" № 1896, надалі рахунок-кореспондент. На цей рахунок-кореспондент ОСОБА_2 перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінчені строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів ОСОБА_2 перераховує на рахунок. Сума початкового вкладу 13000,00 доларів США.

Також, 09 січня 2014 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № 1896, згідно якого ОСОБА_2 відкрив на імя позивача іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу "Для виплат" в доларах США № 1896.

У відповідності до умов договору банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" від 09 січня 2014 року позивач 09 січня 2014 року перерахувала на свій вкладний рахунок у Банку кошти в сумі 13000,00 долар США (квитанція № 310111).

Позивач, скориставшись своїм правом на повернення вкладу, у відповідності з приписами Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», 18 лютого 2014 року звернулась до Банку із заявою, яка відділенням № 111 Банку отримана в той же день, в якій повідомила ОСОБА_2 про свій намір 25 лютого 2014 року забрати депозитні кошти в сумі 13128 долари США 22 центи.

Як вбачається із змісту письмових заперечень представника Банку від 04 червня 2014 року, виписки по поточному рахунку позивача станом на 04 червня 2014 року, меморіального ордеру від 25 лютого 2014 року на іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу "Для виплат" № 1896 25 лютого 2014 року перераховано 13001 доларів США 64 центи. Крім того, у запереченнях представник відповідача повідомляє, що дія договору банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" від 09 січня 2014 року на підставі заяви позивача від 18 лютого 2014 року припинена.

Вказані обставини позивач не заперечувала в судовому засіданні.

У звязку з тим, що 25 лютого 2014 року позивачу кошти не видані вона в цей же день повторно звернулась до Банку із заявою про повернення їй депозитних коштів, яка отримана відділенням Банку № 111.

У послідуючому, оскільки кошти не були повернуті, 03 березня 2014 року позивач знову звернулась до Банку з аналогічною заявою, яка отримана відділенням Банку № 111 цього ж дня.

04 березня 2014 року, 05 березня 2014 року, 17 березня 2014 року 20 березня 2014 року, 25 березня 2014 року позивачу видано 3700 доларів США, що підтверджується квитанціями.

У судовому засіданні, яке відбулось 07 серпня 2014 року, позивач суду пояснила, що ОСОБА_2 їй в період з червня по серпень 2014 року кожного дня виплачував по 300 доларів США. Останню суму їй виплачено 01 серпня 2014 року, тому на даний час вона не має претензій до відповідача в частині повернення вкладу.

Враховуючи те, що дія договору банківського вкладу "Новорічний подарунок VIP "Квартальний" від 09 січня 2014 року припинена 25 лютого 2014 року на підставі заяви позивача від 18 лютого 2014 року про повернення коштів та кошти 25 лютого 2014 року перераховані на іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу "Для виплат", тому відповідач на підставі заяви позивача від 26 лютого 2014 року та у відповідності до приписів п. 4.3.3. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, повинен був видати позивачу грошові кошти на першу її вимогу. Отже, відповідач прострочив виплату позивачу вкладу, а відтак, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, відповідач на користь позивача повинен сплатити три проценти річних за кожен за весь час прострочення з 26 лютого 2014 року та 05 червня 2014 року, а саме за 100 днів прострочення в сумі 976 грн. 55 коп., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи, що договором банківського вкладу на вимогу "Для виплат" від 09 січня 2014 року не передбачено розмір неустойки, тому у відповідності до вимог ст.ст. 549, 551 ЦК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню пеня за кожен день прострочення за період з 26 лютого 2014 року по 05 червня 2014 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5629 грн. 99 коп.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що сума простроченого Банком зобовязання перед позивачем, яка складає 9300 доларів США, є для неї є значною, та враховуючи строк невиконання зобовязання, а саме з 26 лютого 2014 року, приходить до висновку, що позивач внаслідок таких неправомірних дій відповідача зазнала моральних страждання з приводу повернення їй власності, що призвело до істотних змін у звичайному способі її життя та потягли за собою порушення і ускладнення підтримки соціальних звязків з оточуючими людьми та потреби вжиття постійних заходів до відновлення попереднього стану.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що враховуючи моральні страждання позивача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 400 грн.

Судовий збір, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь Держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 23, 533, 549, 625, 629, 651, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" про захист прав споживача, стягнення пені, трьох процентів річних, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», , індивідуальний податковий номер 53, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 976 (дев'ятсот сімдесят шість) грн. 55 коп., пеню в сумі 5629 (п'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 99 коп., моральну шкоду в сумі 400 (чотириста) грн. 00 коп., а всього 7006 (сім тисяч шість) грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», , індивідуальний податковий номер 53, на користь Держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3