РІШЕННЯ

іменем України

"25" грудня 2014 р.
145/1948/14-ц

2/145/749/2014

Тиврівський районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Селищенської сільської ради про
визнання права власності на житловий
будинок в порядку набувальної
давності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що вона зареєстрована та
проживає у АДРЕСА_2 з серпня 2004 року.

Вказаний житловий будинок було нею
придбано за 3000 тис дол. США у ОСОБА_3, що
підтверджується розписками від 15.08.2004
року та від 20.08.2004 року. Підписи ОСОБА_3 у
розписках посвідчені секретарем
Селищенської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області Криницькою О.В.

Житловий будинок, який було нею
придбано, належав ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право па спадщину за
заповітом від 14.10.1998 року, виданого
Тиврівською державною нотаріальною
конторою після смерті ОСОБА_5.

На виконання вищевказаного договору
ОСОБА_3 08.12.2004 року видала на її ім'я
довіреність, відповідно до якої вона
уповноважена була продати житловий
будинок АДРЕСА_2, а також земельну
ділянку, на якій він розташований, з
правом реєстрації.

Жодних інших документів між ними
укладено не було, хоча ОСОБА_3 на
виконання умов договору, які були
погоджені ще до укладення договору.
23.03.2004 року знялась із реєстраційного
обліку за адресою: АДРЕСА_2, та
зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_3 передала їй всі
документи на будинок, а саме: домову
книгу, рішення про передачу у приватну
власність їй земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, технічний
паспорт на будинок, завірену
нотаріально копію свідоцтва про право
па спадщину, витяг із генерального
плану с. Селище про місцезнаходження
земельної ділянки,
довідку-характеристику житлового
будинку з ВООБТІ.

Останній раз вона зустрічалась із
ОСОБА_3 у 2006 році, більше з того часу її
не бачила. Однак, на початку 2014 року до
неї дійшли чутки, що ОСОБА_3 померла ще у
2006 році.

Будинок до цього часу зареєстрований
на ім'я ОСОБА_3, оскільки без письмово
укладеного договору купівлі-продажу чи
іншого документу про перехід права
власності вона не може його
перереєструвати його на свої ім'я, хоча
була впевнена, що посвідчена сільською
радою розписка і є документом, на
підставі якого до неї перейшло право
власності.

Вона відкрито безперервно
добросовісно користується будинком
вже десять років, утримує його та
господарські будівлі, сплачує за
спожиті електроенергію та
газопостачання, проводить погонні
ремонтні роботи, доглядає за земельною
ділянкою.

Протягом цих десяти років до неї ніхто
не звертався з приводу даного будинку
сільській раді відомо, що вона відкрито
та безперервно володіє будинком вже 10
років знайти спадкоємців, якщо такі є,
їй самотужки не вдалось.

Саме тому вона вимушена звертатись до
суду із даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу
України особа, яка добросовісні
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває праві власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено ним Кодексом.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби цінні папери
набувається за рішенням суду.

Згідно п. 13 ППВССУ від 07.02.2014 року №5 "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав"
відповідачем за позовом про визнання
права власності за набувальною
давністю попередній власник майна або
його правонаступник. У разі якщо
попередній власник нерухомого манна не
був і не міг бути відомим давнісному
володільцю, то відповідачем орган,
уповноважений управляти майном
відповідної територіальної громади.

В даному випадку попередній власник
майна помер, а чи існують
правонаступники, їй невідомо.

Крім того, відповідно до ст. 120
Земельного кодексу України до особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вона розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН -НОМЕР_1) право
власності в порядку набувальної
давності на житловий будинок АДРЕСА_2
загальною площею 39.0 кв.м., який
складається з: 1-кухня 11, 1 кв.м., 2 -
коридор, площею 4.8 кв.м., 3- кімната,
площею 23, 1 кв.м, та господарські
споруди: літера Б - хлів з льохом, площею
36.2 кв.м., літера В - вбиральня площею 1.0
кв.м.

Визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
-НОМЕР_1) право власності на земельну
ділянку під будинком АДРЕСА_2. без зміни
її цільового призначення.

В судове засідання представник
позивачки ОСОБА_6 в судове засідання не
з'явився, подав заяву, в якій просить
просить справу розглянути у його
відсутності, позов підтримує у повному
обсязі.

Представник відповідача Селищенської
сільської ради в судове засідання не
з'явився. Селищенська сільська рада
подала заяву, в якій просить справу
розглянути у відсутності її
представника, позов визнає. Подано
письмові пояснення, відповідно до яких
ОСОБА_1 відкрито безперервно
добросовісно користується будинком
вже 10 років.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК
України.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набуваються за рішенням
суду.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу
України до особи, яка набула право
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, переходить право власності на
земельну ділянку або її частину, на
якій вона розміщені, без зміни її
цільового призначення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
з серпня 2004 року зареєстрована та
проживає у АДРЕСА_2.

Вказаний житловий будинок вона
придбала за 3000 тис дол. США у ОСОБА_3, що
стверджується розписками від 15.08.2004
року та від 20.08.2004 року, підписи ОСОБА_3 у
яких посвідчені секретарем
Селищенської сільської ради
Тиврівського району Вінницької
області Криницькою О.В.

Житловий будинок належав ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право па
спадщину за заповітом від 14.10.1998 року,
виданого Тиврівською державною
нотаріальною конторою після смерті
ОСОБА_5.

На виконання вищевказаного договору
ОСОБА_3 08.12.2004 року видала на її ім'я
довіреність, відповідно до якої вона
уповноважена була продати житловий
будинок АДРЕСА_2, а також земельну
ділянку, на якій він розташований, з
правом реєстрації.

23.03.2004 року ОСОБА_3 знялась із
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_2, та зареєструвалась за адресою:
АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_3 передала їй всі
документи на будинок, а саме: домову
книгу, рішення про передачу у приватну
власність їй земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, технічний
паспорт на будинок, завірену
нотаріально копію свідоцтва про право
на спадщину, витяг із генерального
плану с. Селище про місцезнаходження
земельної ділянки,
довідку-характеристику житлового
будинку з ВООБТІ.

На початку 2014 року позивачка дізналася,
що ОСОБА_3 померла ще у 2006 році.

Будинок до цього часу зареєстрований
на ім'я ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_1 відкрито безперервно
добросовісно користується будинком
вже десять років, утримує його та
господарські будівлі, сплачує за
спожиті електроенергію та
газопостачання, проводить погонні
ремонтні роботи, доглядає за земельною
ділянкою.

Протягом цих десяти років до неї ніхто
не звертався з приводу даного будинку
сільській раді відомо, що вона відкрито
та безперервно володіє будинком вже 10
років.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_1
добросовісно заволоділа будинком
АДРЕСА_2, а також земельною ділянкою, на
якій він розташований, продовжує
відкрито, безперервно володіти цим
майном більше 10 років, а тому набула
право власності на це майно.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 344 ЦК України, ст.120 ЗК
України, ППВССУ від 07.02.2014 року №5 "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав",
суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
-НОМЕР_1) право власності в порядку
набувальної давності на житловий
будинок АДРЕСА_2 загальною площею 39.0
кв.м., який складається з: 1-кухня площею
11, 1 кв.м., 2 - коридор, площею 4.8 кв.м., 3 -
кімната, площею 23, 1 кв.м, та
господарські споруди: літера Б - хлів з
льохом, площею 36.2 кв.м., літера В -
вбиральня площею 1.0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
-НОМЕР_1) право власності на земельну
ділянку під будинком АДРЕСА_2, без зміни
її цільового призначення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засідання під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ратушняк І. О.