Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4625/14 Головуючий у 1 інстанції: Тверський С.М.
2014 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„08" грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дисциплінарного стягнення неправомірним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дисциплінарного стягнення неправомірним.

У позові зазначала, що з 02.09.2011 року вона працює медичною сестрою в Новолуганській амбулаторії.

Відповідно до наказу № 15 з 03.01.2012 року назва її посади стала «сестра медичної загальної практики-сімейної медицини Новолуганської амбулаторії».

Наказом головного лікаря від 28.12.2012 року за № 204 частині медичного персоналу, в тому числі і їй, була встановлена доплата до тарифної ставки за використання у роботи дезінфікуючих засобів.

Вважає, що введення доплати стало причиною виникнення неприязних відносин між нею та іншим персоналом, а саме, з медичною сестрою сімейної медицини ОСОБА_3 та завідуючим амбулаторією ОСОБА_4, в результаті відносно неї була організована провокація і її звинуватили у перевищенні посадових обов'язків.

На цій підставі їй була оголошена догана.наказом головного лікаря КП«Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 144 від 15.10.2013 року, який був виданий з порушенням вимог ст. 148 КЗпП України.

У той же день був виданий наказ головного лікаря № 145 від 15.10.2013 року, яким за нею були закріплені інші посадові обов'язки, зокрема, з формування та ведення електронного реєстру, які не пов'язані з роботою сестри медичної загальної практики-сімейної медицини, а наказом № 146 від 15.10.2013 року були внесені зміни до наказу головного лікаря від 28.12.2012 року № 204 «Про доплату до тарифної ставки медичному персоналу Новолуганської амбулаторії за використання у роботі дезінфікувальних засобів» шляхом виключення її зі складу медичного персоналу, який використовує у роботі дезінфікувальні засоби.

Посилаючись на вказані обставини, у тому числі на те, що відповідач фактично залишив її без посади сестри медичної загальної практики-сімейної медицини та зменшив заробітну плату, просила визнати накази відповідача від 15.10.2013 року №№ 144,145,146 неправомірними та їх скасувати, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4 000 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2014 року позов задоволено.

Визнано накази Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.10.2013 року №№ 144,145,146 неправомірними та їх скасовано.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальний закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині визнання неправомірними та про скасування наказів і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд послався на те, що дисциплінарне стягнення було застосовано до відповідача з порушенням вимог ст. 148 КЗпП України, оскільки догана була оголошена їй наказом № 144 від 15.10.2013 року за порушення трудової дисципліни, яке було вчинено 20.05.2013 року. Неправомірність же наказів №№ 145, 146 від 15.10.2013 року суд мотивував тим, що за порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Проте з вказаними висновками суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 03.01.2012 року працює на посаді сестри медичної загальної практики-сімейної медицини Новолуганської амбулаторії КЗ «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги».

Як вбачається із доданих до апеляційної скарги матеріалів, відповідно до Статуту КЗ «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», затвердженого 22.12.2011 року, поточне керівництво діяльності Центру здійснює головний лікар, який, зокрема, у межах компетенції видає накази та інші розпорядчі акти; затверджує положення про структурні підрозділи Центру за поданням керівників цих підрозділів; призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працівників; встановлює працівникам розміри премій, винагород, надбавок і доплат на передбачених колективним договором та законодавством умовах ( п.п.6.2-6.7 Статуту).

Згідно посадової інструкції головного лікаря, затвердженої 13.04.2012 року, саме головний лікар наділений правами прийому та звільнення з роботи, заохочувати та накладати стягнення на персонал, затверджувати положення про структурні підрозділи та посадові інструкції персоналу( п.п.3.7-3.10).

Наказом головного лікаря № 144 від 15.10.2013 року на ОСОБА_2 було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання розділу 2 та п.5.1 посадової інструкції та вчинення проступку з перевищенням службових повноважень, а саме, самовільного оформлення лікарняного листа пацієнту(а.с.6).

Згідно посадової інструкції сестри медичної загальної практики-сімейної медицини ОСОБА_2, яка була затверджена головним лікарем та погоджена з головою профспілкового комітету 22.05.2012 року, метою її діяльності є допомога лікарю загальної - сімейному лікарю у наданні первинної лікувально-профілактичної допомоги прикріпленому за сімейно- територіальним принципом населенню в обсязі спеціальності „ загальна практика - сімейна медицина" в умовах амбулаторно-поліклінічного закладу та вдома.

Відповідно до п.п.5.1; 5.2 зазначеної інструкції, медична сестра несе відповідальність за свою діяльність у відповідності до чинного законодавства. Робота медичної сестри оціюється лікарем загальної практики сімейної медицини у відповідності до виконання своїх обов"язків та показників діяльності.

За вимогами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Прийшовши до висновку, що зазначені строки притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності було порушено, суд не врахував, що застосуванню дисциплінарного стягнення передує власне фіксація факту порушення трудової дисципліни працівником.

Підтвердженням факту порушення може бути доповідна або службова записка чи інший документ.

Виходячи ж з положень ст. 149 КЗпП України, відповідно до яких до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, сама по собі фіксація порушення трудової дисципліни і виявлення цього проступку роботодавцем не є тотожними діями.

З матеріалів справи вбачається, що про факт самовільного оформлення 20.05.2013 року лікарняного листа медичною сестрою ОСОБА_2 головного лікаря Центру було повідомлено доповідною запискою від 24.05.2013 року завідуючого Новолуганської амбулаторії ОСОБА_4(а.с.64-65) та доповідними медичної сестри та медичного реєстратора вказаної амбулаторії(а.с. 66-67), які безпосередньо до КЗ «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» надійшли 10.10.2013 року(а.с.29).

Відповідно до розділу 3 посадової інструкції завідувача Новолуганської амбулаторії, останній не має повноважень застосовувати дисциплінарні стягнення щодо співробітників амбулаторії, а має право вносити адміністрації пропозиції про накладання стягнень на підпорядкованих йому співробітників (п.3.8).

Після отримання доповідної записки, наказом № 143 від 11.10.2013 року була створена комісія з розслідування факту порушення трудової дисципліни(а.с.30), ОСОБА_2 було запропоновано надати письмові пояснення по факту самовільного оформлення 20.05.2013 року лікарняного листка, від надання яких позивач відмовилась, що підтверджується актом від 11.10.2013 року

Наказ про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення був виданий головним лікарем КЗ «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» 15.10.2013 року, отже як в межах місячного строку з дня виявлення проступку головним лікарем Центру, так і шестимісячного строку з дня вчинення проступку, з дотриманням процедури накладання дисциплінарного стягнення.

За вказаних обставин достатніх правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування наказу № 144 від 15.10.2013 року у зв"язку з порушення відповідачем встановлених ст. 148 КЗпП України строків для застосування дисциплінарного стягнення, суд не мав.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними та скасування наказів № №145, 146 від 15.10.2013 року, то на порушення положень ст.ст. 214, 215 ЦПК України, мотивів таких висновків суд у рішенні не навів.

Між тим, тільки заходи, які визначені у ст. 147 КЗпП України, а саме, догана і звільнення, є дисциплінарними стягненнями. Решта заходів є засобами впливу, а не стягнення.

Внесення ж змін до посадової інструкції медичної сестри загальної практики - сімейної медицини із закріпленням певних обов"язків у межах її професії, Статутом Центру та посадовою інструкцією головного лікаря віднесені до компетенції останнього, як і встановлення доплат за виконання певних робіт.

Внесенні на підставі наказу № 145 від 15.10.2013 року зміни до посадової інструкції, затвердженої головним лікарем та узгодженою з головою профспілкового комітету 15.10.2013 року, щодо завдань та обов"язків медичної сестри загальної практики сімейної медицини ОСОБА_2 не поширюють кола її обов"язків порівняно з тим їх набором, який передбачений для відповідної професії, погоджуються з наказом № 51 від 09.01.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2 було включено до складу працівників, відповідальних за ведення електронного реєстру пацієнтів(а.с.31-32) і цей наказ нею не оскаржувався.

Таким чином, зазначені зміни у посадовій інструкції щодо обов"язків ОСОБА_2, у тому числі виключення з їх кола виконання робіт із використанням дезінфікувальних засобів, не являлися змінами істотних умов праці у розумінні ч.3 ст. 32 КЗпП України.

Відповідно до роз"яснень п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року з подальшими змінами „Про практику розгляду судами трудових спорів", зміни в організації виробництва і праці - це раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, зокрема, перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки впровадження передових методів, технологій тощо.

Як передбачено п.3.4.7 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров"я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров"я України від 05.10.2005 року № 308/519 з подальшими змінами, працівникам ( у т.ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, установлюється доплата в розмірі 10% посадового окладу(тарифної ставки).

Така доплата здійснювалась ОСОБА_2 на підставі наказу головного лікаря № 204 від 28.12.2012 року(а.с.62-63).

Однак враховуючи, що визначені на підставі наказу головного лікаря № 145 від 15.10.2013 року зміни до посадової інструкції щодо обов"язків ОСОБА_2, як медичної сестри загальної практики сімейної медицини, не передбачали виконання нею робіт із використанням дезінфікувальних засобів, то видання наказу № 146 від 15.10.2013 року про виключення позивачки зі складу осіб, які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, не суперечило вимогам трудового законодавства.

За вказаних обставин достатніх правових підстав для визнання неправомірними наказів №№ 145, 146 від 15.10.2013 року суд першої інстанції не мав.

Ураховуючи те, що внаслідок порушення норм процесуального права фактичні обставини справи судом у повному обсязі встановлені не були, а також враховуючи припущені судом порушення норм матеріального права, ухвалене по справі рішення в частині задоволення вимог ОСОБА_2 з передбачених ст. 309 ЦПК України підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2 за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2014 року по даній справі в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального закладу «Артемівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» про визнання дисциплінарного стягнення, наказів головного лікаря від 15.10.2013 року №№ 144,145,146 неправомірними та їх скасування, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: