"12" червня 2014 р.

Провадження № 2/642/487/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Михальової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання фізичної особи у певному місці певний час та визнання права власності за набувальною давністю, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, третя особа Харківська міська рада та просить встановити факт проживання позивача у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Харків, вїзд Куряжанський, 2 в період з 1990 року по теперішній час та визнати за нею право власності на 1/4 вказаного будинку в порядку набувальної давності, посилаючись на те що вказаний житловий будинок належить на праві власності: ОСОБА_2 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.1988 р. № 1-2479; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/4 частині кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30.05.1990р. № 3-2040. 12.09.2004 року ОСОБА_4 помер. Позивач фактично мешкає в будинку з 1990 року, за згодою співвласників з 13.07.2004 року зареєстрована в ньому та вважає, що набула право власності на 1/4 житлового будинку в порядку набувальної давності, оскільки добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито та безперешкодно володіти ним більше десяти років, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивачем вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали до суду нотаріально завірені заяви, в яких вказали про своє визнання позову та просили справу розглядати без їхньої участі.

Представник третьої особи подав до суду заперечення на позовну заяву, які в судовому засіданні підтримав, посилаючись на те, що у даних правовідносинах не може бути застосована вказана норма з огляду на те, що 1/4 частина вказаного будинку є спадковим майном, щодо якого спадкоємці можуть реалізувати свої права на спадкування.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: м. Харків, вїзд Куряжанський, 2 належить на праві власності: 1/2 частина ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.06.1988р. Другою ХДНК р.№ 1-2479 та свідоцтва про право власності, виданого 28.10.1987р. Другою ХГНК р. № 3-3477; 1/4 частина ОСОБА_4 та 1/4 частина - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30.05.1990р. Другою ХДНК р. № 3-2040 (а.с.17), що підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» від 17.11.2010 року № 6701 (а.с.33).

ОСОБА_4 помер 12 вересня 2004 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 466144 видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції від 14.09.2004 року, актовий запис № 8302 (а.с.27).

ОСОБА_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить заява ОСОБА_6, посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_7 від 16.05.2014 року, р. № 315 (а.с.109).

Позивач зареєстрована за адресою: м. Харків, вїзд Куряжанський, 2 з 13.04.2004 року, що підтверджується паспортом громадянина України серія ММ № 226573 виданого 24.05.1999 р. ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на імя ОСОБА_1 (а.с.30,31), довідкою АДБ Управління МВС України в Харківській області від 16.11.2010 року (а.с.36) та будинковою книгою (а.с.34,35).

Крім цього, позивача до спадкоємців відповідно до положень ст. ст. 1261,1262,1263,1264 ЦК України не належить.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України .Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Факт проживання позивачки в спірному житловому будинку з 1990 року підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були допитані в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі викладеного, враховуюючи Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд, приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт, проживання у житловому будинку, розташованому за адресою м. Харків, вїзд Куряжанський, 2 в період з 1990 року по теперішній час та оскільки ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном, безперервно володіє ним більше десяти років, суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та визнає за позивачем право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вїзд Куряжанський, 2.

Керуючись ст. ст.10,11,60,209,213-215, 256 ЦПК України, ст.328, 344 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р.-

вирішив:

позов ОСОБА_11 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Харківська міська рада про встановлення факту проживання фізичної особи у певному місці певний час та визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Харків, Куряжанський вїзд, 2 в період з 1990 року по теперішній час.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Харків, Куряжанський вїзд, 2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення, а особами які були відсутні при його оголошенні в той же самий строк з часу його отримання.

Головуючий: