Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5073/14 Головуючий у 1 інстанції: Бредун Д.С.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 24» грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року по справі

за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, підігріву питної води, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, підігріву питної води.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «Міські теплові мережі» (п. 1.3. Рішення).

На підставі судового наказу № 2н-1474/10, винесеного Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 04.10.2010р., з ОСОБА_3 на користь Концерну стягнуто в примусовому порядку заборгованість за послуги за період з 01.01.2009р. по 31.08.2010р. 4558,64 грн.

Також Концерн «Міські теплові мережі» звертався з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги з централізованого опалення, підігріву питної води за період з 01.09.2010р. по 31.12.2013р. на суму 6982,30 грн. Однак, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2014 р. судовий наказ від 04.02.2014р. скасовано.

Концерн у період з 01.09.2010р. по 30.06.2014р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення, підігріву питної води у приміщення за його адресою на суму 7911,98 грн. Добровільних оплат ОСОБА_3 не здійснював, в зв'язку з чим в нього виникла заборгованість перед Концерном у вказаному розмірі.

За вказаний період скарг з боку відповідача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надходило.

Концерн «Міські теплові мережі» вживав заходи щодо укладання договору про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води за адресою АДРЕСА_1, де мешкає відповідач, проте отримав відмову.

В зв'язку з зазначеним надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630. Вважає, що відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води не може бути підставою для відмови у позові, оскільки вказані послуги фактично були надані, проте відповідач за них не сплатив.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги за період з 01.09.2010р. по 30.06.2014р. в сумі 7911,98 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» 6773,43 грн., які складається з: заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву гарячої води - 6571,11 грн., судового збору - 202,34 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неналежне надання послуг поивачем, недоведеність позовних вимог, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, керуючись положеннями ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення, виходив із того, що відповідач свої зобов'язання із сплати за централізоване опалення та підігрів води не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах позовної давності.

Висновки суду ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, відповідають фактичним обставинам справи. Фактична сторона справи встановлена з додержанням норм процесуального права.

Концерн «Міські теплові мережі» рішення суду не оскаржує.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено наявність договірних стосунків з надання послуг з централізованого опалення та підігріву води та факт належного надання цих послуг.

Проте зазначені доводи є неприйнятними, виходячи з наступного.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Суд дав правильну правову оцінку запереченням відповідача і обґрунтовано виходив з того, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг за централізоване опалення і підігрів води у повному обсязі, оскільки в силу ст.11 ЦК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживачі зобов'язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із вимогами закону та практикою Верховного Суду України (постанови від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» з 01.01.2009р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення та постачання гарячої води визначено Концерн «Міські теплові мережі».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1, будинок приєднаний до централізованої системи постачання, на ім'я ОСОБА_3 відкритий особистий рахунок 6-62305207 (а.с. 10,11),зазначене підтверджує, що він є споживачем послуг. Оплату за отримані послуги відповідач не здійснював.

Нормами Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» не передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу.

Разом з тим, порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг встановлений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Як передбачено п.33 Правил, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Згідно п. п.34,35 Правил представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

Згідно п.п.36, 37 Правил у разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У відповідності до п. 38. Правил у разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта- претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

У п.39 Правил визначено, що Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв'язуються у суді. Споживач має право на досудове розв'язання спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте відповідач не надав жодного доказу про звернення до виконавця у визначеному Правилами порядку щодо неналежного надання або ненадання послуг з опалення і підігріву води за адресою АДРЕСА_2, хоча це є його обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Тарифи встановлюються відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 7, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1, 13, 14, 20 Закону України «Про теплопостачання».

Перевірка встановлених тарифів, економічне обґрунтування тарифів у силу положень ст.ст. 11, 179 ЦПК України не входять в предмет розгляду даної справи.

Сам розрахунок заборгованості ОСОБА_3 не оспорює.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на протиправність дій осіб, які, на його думку, причетні до формування та затвердження економічно необґрунтованих тарифів та наявності ознак злочину в їх діях.

Цивільне провадження є процесом встановлення фактів, які надають можливість вирішити цивільно-правовий спір і ця процедура не передбачає встановлення осіб, зазначених позивачем як правопорушників, чи їх покарання.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, який виник через несплату споживачем послуги з централізованого опалення та підігріву води, при ухваленні рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: