АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3067/14 Справа № 203/5992/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Лисичної Н.М., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 5 листопада 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (треті особи: ОСОБА_6, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровське міське управління юстиції, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області) про поділ майна, припинення права спільної часткової власності,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кіровського райсуду м.Дніпропетровськ від 5.11.2013р. забезпечено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна, припинення права спільної часткової власності шляхом зупинення виконавчого провадження та заборони Жовтневому відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції здійснювати виконавчі дії в частині звернення стягнення на будівлі та споруди по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати вказану ухвалу суду, посилаючись на її невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню за такими підставами.

Забезпечуючи позов ОСОБА_4 про поділ майна та припинення права спільної часткової власності шляхом зупинення виконавчого провадження та заборони здійснювати виконавчі дії в частині звернення стягнення на будівлі та споруди по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття вказаних заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення за даним позовом та порушити права ОСОБА_4

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

ОСОБА_4 пред'явив позов про поділ в натурі з припиненням їх з ОСОБА_5 права спільної часткової власності на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 з посиланням на те, що органами державної виконавчої служби здійснюються заходи щодо звернення стягнення на належну ОСОБА_5 ? частину вказаного нерухомого майна. У заяві ОСОБА_4 просив забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження та заборони Жовтневому відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції здійснювати виконавчі дії в частині звернення стягнення на будівлі та споруди по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.151, ч.3 ст.152 ЦПК України суд може вжити заходи забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предмет позову ОСОБА_4 стосується виділу в натурі належної йому ? частки нерухомого майна по АДРЕСА_1, а тому забезпечення позову відносно усього нерухомого майна за вказаною адресою не є співмірними з заявленими ним позовними вимогами. Крім того, сам ОСОБА_4 у позовній заяві підтверджує, що звернення стягнення здійснюється на ? частину вказаного нерухомого майна, яка належна ОСОБА_5 Тобто, належної ОСОБА_4 ? частини майна, виконавче провадження фактично не стосується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.379 ЦПК України питання про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Твердження ОСОБА_4 про можливе порушення його прав у виконавчому провадженні є його припущеннями та суперечить вимогам закону, яким передбачено вирішення відповідних питань на стадії виконання. За наявності факту неправомірності дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця законодавцем передбачено право на їх оскарження.

За відомостями Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції до складу зведеного виконавчого провадження №37303637 про стягнення ОСОБА_5 грошових сум входять п'ять проваджень, чотири з яких відкрито на підставі виданих Жовтневим райсудом м.Дніпропетровськ виконавчих листів на виконання ухвалених судових рішень. Таким чином, зупинення виконавчого провадження та заборона здійснення виконавчих дій по зверненню стягнення на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 стосувалось виконавчого провадження, яке здійснюється на виконання судових рішень. Тобто, фактично судом зупинено виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Між тим, відповідно по положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, є недопустимим.

Враховуючи наведене, передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження та заборони здійснювати виконавчі дії по зверненню стягнення на будівлі та споруди по АДРЕСА_1 не вбачається.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його ухвала на підставі п.2 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 5 листопада 2013 року скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :