АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/778/14 Головуючий 1-ї інстанції Тарасенко Л.М.
Справа №645/4452/13 Доповідач Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила припинити право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на вказану квартиру в порядку набувальної давності.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що спірна квартира була придбана за її особисті кошти за 7 000,00доларів США, які вона заробила, працюючи не один рік за кордоном. Договір купівлі-продажу спірної квартири від 05.08.1997року було оформлено на імя її матері відповідача ОСОБА_2, т.я. для укладення цього договору в нотаріальній конторі не вистачало якогось документа щоб квартира була зареєстрована саме на її імя. Позивач зазначає, що з 1997 року вона постійно проживає в цій квартирі, зареєстрована за вищеназваною адресою. На той момент вона погодилася, щоб квартира була оформлена на матір ОСОБА_2, оскільки їй довіряла і остання обіцяла пізніше переоформити квартиру на неї, уклавши договір дарування. Однак, до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 являється власником квартири, незважаючи на те, що сама в ній постійно не проживає, не здійснює оплату за квартиру та за комунальні послуги, не підтримує її в належному стані. Позивач вважає, що оскільки вона довгий час відкрито, безперервно, без таємниць володіє та користується спірною квартирою, тому за нею необхідно визнати право власності на квартиру за набувальною давністю.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали, просила відмовити у його задоволенні, вказуючи, що квартира АДРЕСА_2 являється власністю відповідача, яку нею було придбано ще в 1997 році по договору купівлі-продажу. Лише за згодою відповідача її дочка ОСОБА_5 була зареєстрована в квартирі та їй було надано лише право на проживання та користування цим жилим приміщенням.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі договору №Н32-7464 купівлі-продажу від 05.08.1997року, посвідченого Харківською товарною біржею Слобода, який було укладено між продавцем ОСОБА_6, від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_7, та покупцем ОСОБА_2, останній на праві власності стала належати трикімнатна квартира, загальною площею 63,6кв.м, жилою площею 44,9кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Згідно договору квартира придбана за 8 000,00грн.

Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано у державному комунальному підприємстві Харківське міське бюро технічної інвентарізації за ОСОБА_2 на підставі цього договору, реєстраційний №56275 (а.с. 9).

Цей договір купівлі-продажу квартири його сторонами або іншими зацікавленими особами ніколи, тобто на протязі 17 років не оскаржувався та недійсним не визнавався. Окрім того, вимог про перевід права покупця на іншу особу в межах строку позовної давності також не заявлялось.

Відповідач, як власниця житла, надала дозвіл позивачці на реєстрацію в спірній квартирі, остання проживаючи в цьому жилому приміщення, несла витрати по його утриманню, сплачуючи за комунальні послуги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що підстав для визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру не малося, оскільки на ці правовідносини правила ст.344 ЦК України не розповсюджуються.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи те, що позивачка ніколи не володіла спірною квартирою, а була лише її користувачем, тому відсутні підстави для визнання права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -