Справа № 171/845/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1, її
представника - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, її
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Апостолове цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5 про визнання майна
спільною сумісною власністю та його
розподіл, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 27.03.14 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
поділ майна. Позов обґрунтовано тим, що
вона з 2004 року проживала однією сім'єю з
батьком відповідачки ОСОБА_6, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Він у 1996 році
придбав будинок за адресою - АДРЕСА_1, у
якому вони і проживали. На час її
вселення будинок перебував у
занедбаному стані, за період спільного
проживання ними була проведена
реконструкція будинку - У проведенні
всіх робіт приймала участь вона,
померлий, її син, допомагали їх знайомі.
Будинок за час спільного проживання
істотно поліпшився, тому просила
визнати його спільною сумісною
власністю подружжя, визнати за нею
право на ? частину вказаного будинку.
Крім того, на час смерті ОСОБА_6
залишилося майно на загальну суму-65185
грн., а саме 2свині вартістю 3000 грн.,
кури - 40 шт., вартістю 2000 грн., качки 20 шт.,
вартістю - 1000 грн., нутрії 20 шт., вартістю
4000 грн., овес 1,5 т. Вартістю 2700 грн.,
пшениця 7т. вартістю 8400 грн., бочки та
бидони 15 шт. вартістю 2225 грн., сітка 1
рулон вартістю 200 грн., мопед «Дельта»
вартістю 8000 грн., мотоцикл «Мураха»
вартістю 13000 грн., мотоблок вартістю
8000 грн., інвентар ( дріль, пилка та ін.)
вартістю 3800 грн., плита ОСБ вартістю 960
грн., холодильник «Самсунг» вартістю 3000
грн., кухонна стінка «Ольга» вартістю
2000 грн., меблева стінка «МІНІ ЛЕВАДО»
вартістю 700 грн., диван вартістю 800 грн.,
шафу вартістю 400 грн., м'який куточок
вартістю 1000 грн. Вважає, що це майно
набуто за час спільного сумісного
проживання, за спільні кошти, а тому є
спільною сумісною власністю, вона має
право на ? частку вказаного майна.
Однак, все майно забрала відповідачка
відразу після похорон. Просила суд
визнати майно спільною сумісною
власністю, розділити його та визначила
варіант поділу. Крім того, просила
визнати за нею право власності на 11/2
частину грошових коштів, сплачених
ними на придбання автомобіля - 19362,77 грн.
Просила також стягнути витрати на
правову допомогу та судовий збір.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1,
її представник ОСОБА_2 позов
підтримали, в повному обсязі, просили
задовольнити з підстав, вказаних у
позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
проти задоволення позову заперечувала,
просила в позові відмовити, оскільки на
час смерті її батько не проживав з
позивачкою однією сімєю, він мав
стосунки з іншою жінкою, тому позивач
не є спадкоємицею, поліпшення в будинку
зроблені її батьком, позивач своїх
грошей не вкладала, після смерті вона
дійсно забрала частину майна, однак
половину залишала позивачці, інше
майно не брала, тому просила в позові
відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти
позову заперечував, пояснив, що з
заявою про прийняття спадщини
звернулась також мати померлого
ОСОБА_5, позивачем не надано доказів, що
вона проживала на момент смерті з
померлим однією сімє'ю і такий факт
судовим рішенням встановлено не було,
доказів вартості спірного майна не
надано, прибудови не введені в
експлуатацію, клопотання про
призначення експертиз для визначення
істотності поліпшення будинку суду не
надано, тому просив у задоволенні
позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, про час та місце слухання
справи повідомлялась, надала заяву про
розгляд справи у її відсутності,
просила в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, їх
представників, допитавши свідків,
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.9).

На момент смерті разом з ОСОБА_6
проживала ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу
з 01.06.06 року, позивачка і на даний час
проживає за вказаною адресою, що
підтверджується даними паспорта,
довідкою Зеленодольської міської ради,
витягом з домової книги (а.с.9,10,13).

Померлий ОСОБА_6 був власником
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12), який
він придбав до шлюбу з позивачкою.

Дані обставини сторони не
заперечували.

Згідно ст.. 74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст69 СК України, дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Стаття 70 СК України визначає, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому ЦПК
України звернутись до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або ос
порених прав, свобод чи інтересів.

За час спільного проживання позивачка
з питань поділу майна до ОСОБА_6 не
зверталась.

На даний час позивач звернулась з
позовом до ОСОБА_3, яка є донькою
померлого, однак суд вважає, що вона не
є належним відповідачем, оскільки
згідно спадкової справи, наданої
приватним нотаріусом з заявами про
прийняття спадщини до майна ОСОБА_6
звернулась ОСОБА_3 та ОСОБА_5, на даний
час спадкова справа не завершена
(а.с.71-79).

Тому належними відповідачами по справі
є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Позивачу роз'яснено право пред'явити
позов до ОСОБА_5, однак вона відмовилась
від залучення співвідповідача.

Крім того, згідно ст.. 62 СК України якщо
майно, яке було власністю одного з
подружжя, за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй цінності внаслідок
трудових або грошових затрат другого
з подружжя або їх обох, воно може бути
визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

Згідно ч. 3 ст.. 156 ЖК України члени сім'ї
власника будинку зобов'язані дбайливо
ставитись до жилого будинку.
Повнолітні члени сім'ї власника
зобов'язані брати участь у витратах по
утриманню будинку і придимової
території та проведенню ремонту.

Проте з дослідженого в судовому
засіданні технічного паспорту, видно,
що всі будівлі про будівництво яких
стверджує позивач не введені в
експлуатацію, здійснені без отримання
дозволу на проведення будівельних
робіт.

На підтвердження факту проведення
ремонтних робіт позивачем надано
накладні на придбання будівельних
матеріалів (а.с.18-39), однак вони, а також
показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,ОСОБА_15,
ОСОБА_16 не є належними, достатніми та
допустимими доказом, оскільки згідно
ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Тому суд вважає
обсяг та вартість проведення ремонтних
робіт у спірному будинку у період шлюбу
недоведеним.

Згідно абз. 5 п. 4 ППВСУ № 7 від 04.10.91 року
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» членам сім'ї власника
житлового будинку, якщо вони приймали
участь лише у будівництві підсобних
будівель, або коли їх затрати на ремонт
житлового будинку перевищував
покладений на них ст. 156 ЖК України
обов'язок, мають право звернутись до
суду з вимогою про відшкодування своїх
затрат на будівництво.

Суд вважає, що позивачем не надано
достатніх доказів на підтвердження
того, що проведення ремонтних робіт
перевищило визначений ст. 156 ЖК України
обов'язок брати участь у утриманні
будинку та проведенні ремонту, а також
доказів на підтвердження того, що
будинок, який був власністю
відповідача, за час шлюбу істотно
збільшилось у своїй цінності.

Тому, з урахуванням всіх встановлених
обставин спірний будинок не може бути
визнано об'єктом спільної сумісної
власності з підстав передбачених ст. 62
СК України, а тому він не підлягає
поділу.

Вимоги позивача про визнання спільною
сумісною власністю майна на загальну
суму-65185 грн., а саме 2свині вартістю 3000
грн., кури - 40 шт., вартістю 2000 грн., качки
20 шт., вартістю - 1000 грн., нутрії 20 шт.,
вартістю 4000 грн., овес 1,5 т. Вартістю 2700
грн., пшениця 7т. вартістю 8400 грн., бочки
та бидони 15 шт. вартістю 2225 грн., сітка 1
рулон вартістю 200 грн., мопед «Дельта»
вартістю 8000 грн., мотоцикл «Мураха»
вартістю 13000 грн., мотоблок вартістю
8000 грн., інвентар ( дріль, пилка та ін.)
вартістю 3800 грн., плита ОСБ вартістю 960
грн., холодильник «Самсунг» вартістю 3000
грн., кухонна стінка «Ольга» вартістю
2000 грн., меблева стінка «МІНІ ЛЕВАДО»
вартістю 700 грн., диван вартістю 800 грн.,
шафу вартістю 400 грн., м'який куточок
вартістю 1000 грн., також задоволенню не
підлягає, оскільки згідно ст.. 60 СК
України, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

Проте, позивачем не надано доказів на
підтвердження дати придбання майна,
його вартості і відповідач з вартістю
вказаного майна, його кількістю, не
погодилась, щодо кількості тварин та
зерна то і позивач не пояснила їх точну
кількість, не підтвердив точну
кількість майна і свідок ОСОБА_17, який
присутній при його складанні, щодо
транспортних засобів позивачем не
надано свідоцтв про їх реєстрацію, тому
суд відхиляє як неналежний доказ акт
від про вивезення спірного майна і
вважає, що позивачем не доведено обсяг
та вартість спірного рухомого майна,
належність померлому ОСОБА_5
транспортних засобів, оскільки згідно
ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Не підлягають задоволенню і вимоги про
визнання за позивачкою грошових
коштів, сплачених на придбання
автомобіля, оскільки позивачем не
надано доказів того, що відповідачка
ОСОБА_3 вступила у виконавче
провадження як правонаступник.

На підставі ст.. ст.. 60, 69, 70, 71, 62 СК
України, ст.. 156 ЖК України у позові
ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки у позові слід відмовити не
підлягають стягненню і понесені судові
витрати.

Позивачці слід роз'яснити право на
звернення до суду з позовом до
спадкоємців померлого про стягнення
витрат на будівельні матеріали, а також
про стягнення грошових сум, отриманих
за рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, поділ майна -
відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Хоруженко