Номер провадження: 22-ц/785/1183/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Відділ опіки та піклування Київської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, про розподіл майна і визнання квартири та земельної ділянки особистою приватною власністю, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5, про визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позивач просив поділити наступне спільне сумісне майно подружжя: квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,100га і незакінчений будівництвом житловий будинок по вул. Радісна,7 с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, та грошові кошти на банківському рахунку ОСОБА_3 у розмірі 20 тис. дол. США. Позивач просив визнати за ним право власності на ? частину перерахованого майна. В обґрунтування позову позивач та його представники посилались на те, що зазначене майно було придбано позивачем з відповідачем ОСОБА_3 в період шлюбу, а тому воно підлягає поділу порівну та відповідному визнанню права власності. (а.с.46)

Відповідач ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4) Т.В. позов ОСОБА_2 визнала частково та в свою чергу звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 За вимогами просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 04.09.1996р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_5, договором дарування, визнати квартиру і земельну ділянку особистою власністю ОСОБА_3, та з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини визнати за нею право власності на 2/3 частини незакінченого будівництвом будинку № 7 по вул. Радісна у с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3В.) подала до суду заяву про залучення її до участі у справі у якості третьої особи. Надалі ОСОБА_4 звернулася до суду з самостійним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання її, ОСОБА_4, покупцем за договором купівлі-продажу, укладеним 04.09.1996року між ОСОБА_6 і ОСОБА_5, і про визнання за нею, ОСОБА_4, права власності на квартиру АДРЕСА_2. ОСОБА_4 посилалась на те, що вказана квартира була придбана нею за свої кошти.

Представники ОСОБА_2 позови ОСОБА_4 і ОСОБА_3 не визнали за необґрунтованістю вимог.

Треті особи ОСОБА_5 та представник Київської районної адміністрації Одеської міськради участі у розгляді справи не приймали.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,100га по вул. Радісна,7 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про розподіл майна і визнання квартири та земельної ділянки особистою приватною власністю.

ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про визнання права власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 16 січня 2013 року скасувати і відмовити у позові ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, ухвалити нове рішення, яким визнати право власності на усю вказану незакінчену будівництвом будівлю за нею, а за ОСОБА_2 визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3 та на автомобіль НОМЕР_1 2004 р.в.

Проти апеляційної скарги заперечувала представник ОСОБА_2

Інші учасники процесу рішення суду не оскаржили, а відтак з ним погодились.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,4 ЦПК України підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що майно набуте подружжям під час шлюбу є спільним сумісним майном, і у разі поділу частки дружини і чоловіка є рівними, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на ? частину усього нерухомого майна. В частині розподілу грошових коштів суд зазначив, що сторони визнали факт перерахування позивачем грошових коштів на утримання сімї в 2010 році та факт їх витрачання на потреби сімї.

Відмовляючи у позові ОСОБА_4, суд 1-ої інстанції виходив із факту пропуску позивачем ОСОБА_4 строку позовної давності.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що усе майно було набуто подружжям за спільні кошти, на підставі цивільно-правових угод, та недоведеними є вимоги ОСОБА_3 щодо нерівного розподілу незакінченого будівництвом будинку з урахуванням інтересів сина ( 2/3+1/3).

З такими висновками суду в межах апеляційного оскарження колегія суддів погоджується частково.

За змістом ст.ст.22,24 КпШС України (що діяли на момент набуття відповідачем права власності на нерухоме майно) спільною сумісною власністю подружжя є майно нажите подружжям за час шлюбу. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них.

За змістом діючих ст. ст. 60 ч.1,69 ч.1,70 ч.1 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 09 серпня 1996 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7, 04.02.1997р.н.(а.с.5-6) Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. (а. с. 196-197)

В період шлюбу 04 вересня 1996 року ОСОБА_3 ( до шлюбу ОСОБА_4) Т.В. за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_3, здійснивши 09.09.1996р. реєстрацію в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації.(а.с.88-89)

15 березня 2003 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_9 незакінчений будуванням житловий будинок № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, готовністю 55%, взявши на себе обовязки по закінченню будівництва житлового будинку. (а.с.218) В цей же день 15.03.2003р. ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_9 земельну ділянку, площею 0,100 га (рілля 0,051 га, під будівлями 0,049 га) по вул. Радісна,7 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. (а.с.219)На підставі згаданого договору купівлі-продажу ОСОБА_3 20 червня 2003 року було видано державний акт.(а.с.119)

Оскільки за ст. 22 КпШС України презюмується, що усе нажите подружжям за час шлюбу майно є спільною власністю подружжя, а протилежне повинно бути беззаперечно доведеним, то за ст.70 ч.1 СК України вищеперераховане майно підлягає поділу між подружжям, як спільне сумісне майно подружжя, у рівних частках. В цій частині з висновками суду колегія суддів повністю погоджується.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визнанням за позивачем права власності на 1/2 частину незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, оскільки це суперечить змісту ст. 331 ЦК України, у відповідності з якою право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, з моменту прийняття до експлуатації тощо.

Сторони визнають, що будівництво житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман до кінця не завершено, і будинок не прийнято до експлуатації.

За розясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (п.9) за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок… суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.»

За висновком призначеної апеляційним судом експертизи № 6224/24 від 31.03.2014р. готовність незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області складає 85%, а його вартість - 532953 грн.; провести виділ в натурі відповідно до ідеальних часток та виділити кожному співвласнику ідеально належну площу технічно неможливо, в тому числі неможливо виділити кожному співвласнику по одному поверху; У звязку з неможливістю виділу ідеальних часток в натурі технічно довести до кінця будівництво будинку окремо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є можливим.(а.с.332-345)

Відтак, з урахуванням відсутності особливих обставин та відомостей про вартість іншого майна подружжя, в частині поділу незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул. Радісна в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області за сторонами слід визнати право на ? ідеальну частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів будинку. Рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак не може залишатися без змін і підлягає скасуванню. Водночас суд першої інстанції, визнавши за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири та земельної ділянки, не визначив частку, яка залишається у власності ОСОБА_3, а тому і в цій частині рішення суду слід змінити. Таким чином, в частині задоволеного позову резолютивну частину рішення суду слід скасувати, повністю виклавши скасовану частину в новій редакції.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили, а тому в частині вимог, в яких судом їм відмовлено, рішення суду перевірці не підлягає.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що при розгляді справи судом у повному обсязі не зясовано обсяг спільного нажитого подружжям майна, що при поділі не враховано автомобіль «Ford Focus» (а.с.107) не можуть братися до уваги, оскільки в своїй позовній заяві ОСОБА_3 вимоги щодо поділу вказаного автомобіля не заявляла, а суд за ст.11 ЦПК України не може вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що джерелом придбання квартири АДРЕСА_1 були її особисті грошові кошти, які надала їй мати ОСОБА_4, отримавши їх 03.09.1996р. (а.с.86-87) від продажу власної квартири під № 50 по вул. Ак. Корольова,68 в м. Одесі, також не можуть братися до уваги, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження таких доводів відсутні.

За ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вбачається, що письмовий договір дарування грошових коштів, саме між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, як це вимагалось правилами діючої на той час ст.44 ЦК України 1963р., не укладався. Можливість дарування грошових коштів подружжю наявними доказами також не виключено. Жодних зауважень з цього приводу договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 не містить. Позивачем ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів щодо наявності у нього власних грошових коштів на придбання спірної квартири надано письмові докази щодо його тривалого перебування у закордонному рейсі перед укладанням договору купівлі-продажу спірної квартири.(а.с.179-182) Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, тоді як спростовуючих беззаперечних доказів щодо придбання спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_3 суду не надала.

За таких обставин, в межах апеляційного оскарження апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню. Рішення суду в частині задоволеного позову ОСОБА_2 слід скасувати, виклавши резолютивну частину в новій редакції. У решті рішення суду слід залишити без змін.

Під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_3 було оплачено проведення судової будівельно-технічної експертизи, вартість якої склала 3672 грн. У звязку з рівним поділом спільного майна подружжя, на підставі ст.ст.86,88 ЦПК України з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 50% вартості оплаченої експертизи, тобто 1836 грн.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2013 року в частині задоволеного позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя скасувати.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_2 наступним чином:

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3), за кожним, право на ? ідеальну частку будівельних матеріалів та конструктивних елементів незакінченого будівництвом будинку, з готовністю 85%, вартістю 532953 грн., по вул. Радісна,7 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,100 га по вул. Радісна,7 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), залишивши у власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) ? частину земельної ділянки площею 0,100га по вул. Радісна,7 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, залишивши у власності ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_3) ? частину квартири АДРЕСА_1.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3) понесені судові витрати на оплату експертизи у сумі 1836 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.П. ОСОБА_12 Дрішлюк