Справа № 212/7036/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі: головуючого-судді Борис О.Н., з
участю: секретаря Хазієвої Т.В.,
представника позивача - адвоката
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача - адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду міста
Кривого Рогу, цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
стягнення витрат на поховання
спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року, позивач звернулась до
суду із вказаним позовом, мотивуючи
його тим, що з 2011 року проживала однією
сім'єю з ОСОБА_6, без укладення шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Померлий має
повнолітню дочку - відповідачка по
справі, яка є спадкоємцем першої черги
за законом після смерті батька, при
цьому остання у похованні рідного
батька участі не приймала, ніякої
допомоги у тому числі грошової, не
надавала. Всі витрати на поховання були
понесені позивачем. Тому, просить
стягнути з відповідача грошові кошти в
сумі 118618,27 гривень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги ОСОБА_5
підтримала у повному обсязі, просила їх
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені у позові.

Відповідач та її представник позовні
вимоги не визнали, при цьому зазначили,
що до матеріалів справи не надано
належних та допустимих доказів щодо
вартості ритуальних послуг, вартість
виготовлення індивідуального гробу на
замовлення вартістю 100000,00 грн. не
підтверджена, відсутні будь-які угоди з
ритуальними службами з цього приводу.
Також, відповідач вказала, що заперечує
проти того, що батька хоронила позивач,
оскільки вона мала хороші відносини з
батьком, їй відомо, що похованням
займались його друзі. Позовні вимоги
щодо стягнення витрат на поминальні
обіди безпідставні, оскільки
суперечать Закону України « Про
поховання та похоронну справу» .
Просять у задоволенні позовних вимог
відмовити , у зв'язку з недоведеністю.

Заслухавши представника позивача,
відповідача та його представника, суд
дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_5
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що
підтверджено свідоцтвом про
народження видане
Амур-Нижньодніпровським відділом
ДРАЦС РС Дніпропетровського міського
управління юстиції, 09 квітня 2014 року
(а.с. 7). Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за
законом є дочка померлого - ОСОБА_2.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення витрат на поховання ОСОБА_6
позивач обґрунтовував свої вимоги тим,
що відповідно до копій накладних та
квитанцій, які містяться в матеріалах
справи (а.с. 10, 13-14), до витрат понесених
на поховання увійшли: ритуальні
послуги на предмет ритуальної
належності на загальну суму 116035,00 грн,
організація поминальних обідів у кафе
на загальну суму 2461,27 грн, виготовлення
фотографії померлого з цифровими
послугами та фоторамкою на суму 122,00
грн. Усього було витрачено 118618,27 грн.
Відповідач участі у витратах на
поховання, не приймала, тому повинна
відшкодувати усі понесені позивачем
витрати .

Відповідно до приписів ст. 1232 ЦК
України спадкоємці зобов'язані
відшкодувати розумні витрати, які були
зроблені одним із них або іншою особою
на утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Таким чином, правовою підставою для
отримання відшкодування понесених
витрат є факт спадкування. У
відповідності до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлюючи правовідносини , які
виникли між сторонами, суд дійшов
наступного.

Відповідно до Необхідного
мінімального переліку вимог щодо
порядку організації поховання і
ритуального обслуговування ,
затвердженого Наказом
Держжитлокомунгоспом від 19.11.2003 року
№193, який розроблений та затверджений
відповідно до Закону України « Про
поховання та похорону справу» надання
ритуальних послуг відповідно до
необхідного мінімального переліку
окремих видів ритуальних послуг
здійснюється ритуальними службами або
за договором про надання ритуальних
послуг суб'єктами господарювання інших
форм власності, ритуальні послуги
надаються за плату згідно з цінами , які
діють на момент оформлення договору -
замовлення про їх надання.
Забороняється надання послуг без
оформлення договору - замовлення.

Наказом №194 від 19.11.2003 року зі змінами
від 22.02.2012 року затверджена Єдина
методика визначення вартості надання
громадянам необхідного мінімального
перелік окремих видів ритуальних
послуг , реалізації предметів
ритуальної належності, яка поширюється
на суб'єктів господарювання , що
здійснюють діяльність у сфері надання
ритуальних послуг незалежно від форм
власності.

Згідно Положення про порядок надання
ритуальних послуг на території м.
Кривого Рогу ( надалі Положення) ,
затвердженого Рішенням Криворізької
міської ради від 28.04.2010 року № 3816 ( зі
змінами від 30.01.2013 №1731, 29.09.2014 року № 2957),
воно є обов'язковим ( п.1.3) для виконання
всіма суб'єктами господарювання , які
працюють на ринку ритуальних послуг у
м. Кривому Розі.

Таким чином, п. 1.5 Положення закріплено
надання ритуальних послуг відповідно
до необхідного мінімального переліку
окремих їх видів може також
здійснювати суб'єкт господарювання , що
виявив бажання працювати на ринку
ритуальних послуг , надання ритуальних
послуг , не передбачених зазначеним
переліком, а також виготовлення
предметів ритуальної належності
здійснюється за згодою сторін. Пунктом
1.7 Положення врегульовано, що ритуальна
служба зобов'язана укладати договори -
замовлення на організацію та
проведення поховання. Пунктом 2.2
Порядку.. ( пп. 2.2.2.) встановлено, що на
підставі свідоцтва про смерть Замовник
звертається до ритуальної служби або
суб'єкта господарювання для укладення
відповідного договору - замовлення на
організацію та проведення поховання…
Після укладення договору - замовлення
на організацію та проведення поховання
Замовнику надається оформлений у
встановленому порядку рахунок -
замовлення на надання ритуальних
послуг , пов'язаних з організацією
поховання та реалізацію предметів
ритуальної належності.

Таким чином, порядок надання
ритуальних послуг чітко встановлений
законодавством. Приймаючи до уваги
вищезазначене , суд дійшов висновку , що
доводи позивача не узгоджуються з
встановленим порядком надання
ритуальних послуг. Судом встановлено
та матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_5 не надано доказів щодо
укладення Договорів-замовлень з
Приватним похоронним будинком
«ІНФОРМАЦІЯ_2» на організацію та
проведення поховання ОСОБА_6

Згідно зі ст. 8 Закону України « Про
поховання та похоронну справу»
організація діяльності в галузі
поховання померлих здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства, іншими центральними
органами виконавчої влади, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого

самоврядування та їх виконавчими
органами. За ст.10 цього ж Закону надання
ритуальних послуг відповідно до
необхідного мінімального переліку
окремих видів ритуальних послуг,
передбаченого пунктом 2 частини другої
статті 8 цього Закону, здійснюється
ритуальними службами або за договором
суб'єктами господарювання інших форм
власності. Вартість таких послуг
встановлюється в порядку і в межах,
встановлених законодавством,
виконавчим органом сільської,
селищної, міської ради. Надання
ритуальних послуг, не передбачених
зазначеним переліком, а також
виготовлення предметів ритуальної
належності здійснюється за цінами,
встановленими за згодою сторін.

Суд відхиляє доводи позивача,
оскільки не надані належні та
допустимі докази, які б свідчили про те,
що саме ОСОБА_5 понесені витрати на
поховання , оскільки накладна від 08
квітня 2014 року Приватного похоронного
будинку «ІНФОРМАЦІЯ_2» СПД ОСОБА_7 , яка
надана позивачем на підтвердження
заявлених вимог, не може слугувати
безспірним доказом, так як не містить
даних , що саме позивач ОСОБА_5
розрахувалась за ритуальні послуги,
оскільки містить зазначення , що
послуги надані родичам померлого
ОСОБА_6 ( а.с. 10) .

Щодо позовних вимог в частині витрат на
організацію поминальних обідів суд
дійшов наступного.

Стаття 2 Закону України « Про поховання
та похоронну справу» визначає
поховання померлого як комплекс
заходів та обрядових дій , які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечить
законодавству. Під комплексом заходів
та обрядових дій розуміється, зокрема ,
організація поховання померлого і
проведення у зв'язку з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.
Згідно з визначенням поняття поховання
відповідно до закону до таких витрат
можна віднести ті, які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом у могилу.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання , догляд, лікування та
поховання спадкодавця. Зазначена норма
містить особливість під час покладення
на спадкоємців обов'язку щодо покриття
витрат на поховання спадкодавця , а
саме: такі витрати повинні бути
розумними , що стосується їхнього
розміру та необхідності здійснення.
Згідно з визначенням поняття поховання
відповідно до закону до таких витрат
можна віднести ті , які здійснюються з
моменту смерті людини до поміщення
труни з тілом у могилу. Отже, витрати на
проведення поминального обіду , який
проводиться після поховання , не
відноситься до витрат на поховання ,
відшкодувати які зобов'язані
спадкоємці відповідно до ст. 1232 ЦК, а
відтак, стягненню не підлягають , що є
підставою для відмови у задоволенні
позову в частині стягнення витрат на
проведення поминального обіду .

Виходячи з загальних засад захисту
прав, свобод та інтересів, визначених
Конституцією України, Конвенцією про
захист прав і основоположних свобод,
загальних засад цивільного
судочинства, закріплених ст. 3 ЦК
України, в тому числі справедливості ,
добросовісності та розумності, позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 1232 ЦК України, Законом
України « Про поховання та похоронну
справу» , ст..ст. 10, 60, 88, 212-115 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
поховання спадкодавця - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Н. Борис