Справа № 277/327/14-ц

У х в а л а

"31" березня 2014 р. смт. Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Прищепа Т.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_1 з вернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема у відповідності до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду в розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що 22.06.2013 року біля 24.00 год. в с. Рихальськ, Ємільчинського району Житомирської області, біля приміщення бару, на грунті особистих неприязних відносин під час суперечки ОСОБА_2 умисно завдав йому біля 25 ударів руками та ногами по всьому тілу, в результаті чого завдав йому фізичного болю, наніс тілесні ушкодження та він лікувався в стаціонарному відділенні Ємільчинської ЦРЛ. В підтвердження своїх вимог надає суду ухвалу від 14.08.2013 року про закриття кримінального провадження у звязку з відмовою законного представника та потерпілого від обвинувачення та розписку про те, що ОСОБА_2 сплатить з три місяці ОСОБА_1 1500 грн.

Зазначений доказ суд не розцінює як належний, оскільки ухвалою суду про відмову від обвинувачення не встановлюється вина ОСОБА_2 в умисному спричиненні ударів руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_1 Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тобто позивач повинен підтвердити належними доказами факт незаконних дій зі сторони ОСОБА_2, що стали причиною спричинення шкоди.

Розписку, якою ОСОБА_2 підтверджує сплату позивачу коштів у розмірі 1500 грн., не вбачається за можливе вважати належним доказом для позову про стягнення заподіяної шкоди, оскільки дана розписка буде вважатися доказом для іншого позову, про стягнення боргу, про стягнення боргу за договором позички, тощо, тобто позивачу посилаючись на вказану розписку як на доказ потрібно змінити предмет позову.

За таких обставин суддя залишає заяву без руху та надає позивачу строк для усунення виявлених недоліків, при цьому необхідно звернути увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, строк для усунення недоліків не повинен перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 119,121 ЦПК України, -

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди - залишити без руху та надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних недоліків, пять днів з дня отримання копії ухвали суду.

Запропонувати ОСОБА_1 подати до суду належним чином оформлену позовну заяву у відповідності до ст. 119, ст. 120 ЦПК України.

У разі не виконання вимог закону позовна заява вважатиметься не поданою і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_3