Крижопільський районний суд
Справа № 134/2082/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2014 року
Крижопільський районний суд

Вінницької області у складі
головуючого - судді Глушкової В.Ф.

з участю
секретаря Вінніченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Крижопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
виконкому Крижопільської селищної
ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним
рішення виконкому Крижопільської
селищної ради про приватизацію
квартири та скасування свідоцтва про
право власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивачі звернулися до
суду з позовом до виконкому
Крижопільської селищної ради, ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення
виконкому Крижопільської селищної
ради про приватизацію квартири та
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру, посилаючись на
те, що рішенням виконкому
Крижопільської селищної ради народних
депутатів ОСОБА_1 на сім'ю з 4-х осіб була
надана 3-х кімнатна квартира житловою
площею 44,21 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 в
смт Крижопіль. 30 грудня 2001 року на
вказану квартиру був виданий ордер, в
який були включені ОСОБА_5, її сини
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_7.
Рішенням виконкому Крижопільської
селищної ради Вінницької області за №
132 від 29.05.2003 року, без згоди наймача
квартири ОСОБА_1, зазначена квартира
була приватизована на ОСОБА_4 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_8. Вказуючи
на те, що зазначене рішення є
незаконним, оскільки цим рішенням було
позбавлено позивачів права на
приватизацію житла в цій квартирі. У
зв'язку з тим, що рішення про
приватизацію житла є незаконним і
відповідно свідоцтво про право
власності на квартиру підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_9 та позивач
ОСОБА_2 позов підтримали з підстав
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача
Крижопільської селищної ради позов
визнав, зазначивши, що вказане рішення
прийняте в порушення діючого
законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
позов не визнали і пояснили, що
приватизація спірної квартири була
здійснена згідно Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Суд вислухавши пояснення сторін, їх
представників, допитавши свідка, яка
пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_4
займалася приватизацією квартири, а її
чоловік, ОСОБА_2 на той час в смт
Крижополі не проживав, дослідивши
матеріали встановив наступне.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають в даній квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Передача квартир (будинків) у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення виконкому селищної
Ради народних депутатів ОСОБА_1 на сім'ю
із чотирьох осіб було видано ордер на
право зайняття жилого приміщення жилою
площею 44,21 кв. м, що складається із трьох
кімнат за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). В
ордер були включені: ОСОБА_5, її сини
ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_7.

На підставі ордера № 336 від 30 грудня 1991
року у квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та
ОСОБА_6. Після укладання шлюбу з ОСОБА_2,
ОСОБА_4 стала проживати у спірній
квартирі і за вказаною адресою була
зареєстрована 15 червня 1999 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не була
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 і не
всилялася, так як фактично проживала в
селі Летківка Тростянецького району
Вінницької області і за даною адресою
була зареєстрована. ОСОБА_10 20 вересня
2002 року вибув з вказаної квартири за
адресою: село Летківка Тростянецького
району.

13 вересня 2001 року ОСОБА_2 був знятий з
реєстрації за адресою квартира АДРЕСА_1
(а.с. 8).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_4
пояснили, що у зв'язку з важким
матеріальним становищем сім'ї, з метою
влаштування на роботі в місті Києві,
ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за
адресою спірної квартири, але місцем
постійного проживання ОСОБА_2 була
спірна квартира.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 видно, що
за її згодою ОСОБА_2 був приписаний 31
липня 2008 року за адресою: квартира
АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_2 зареєстрований за
адресою: квартира АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом. Місцем постійного проживання
особи є жиле приміщення, в якому особа
постійно проживає, має передбачені ст.
64 ЖК України права користування цим
приміщенням і на яке за особою
зберігається це право і при тимчасовій
відсутності, а відтак і право на
приватизацію разом з іншими членами
сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

28 травня 2003 року ОСОБА_4 звернулася із
заявою до голови виконкому
Крижопільської селищної ради про
передачу їй у приватну власність
квартири, яку вона займає з членами
сім'ї на умовах найму. До заяви додала
довідку про склад сім'ї та займані
приміщення.

Відповідно до п.п. 18, 19, 20 Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян, яке затверджено
наказом Держжитлокомунгоспу від 15.09.92
року (зі змінами), громадянин, який
виявив бажання приватизувати займану
ним і членами його сім'ї на умовах найму
квартиру (одноквартирний будинок),
звертається в орган приватизації або
до створеного ним підприємства по
оформленню документів, де одержує
бланк заяви та необхідну консультацію.

Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї
наймача на приватизацію квартири
(будинку), підтверджується письмово і
додається до заяви.

Разом з тим, як випливає з матеріалів
справи, до органу приватизації
звернулася з заявою лише ОСОБА_4, яка на
той час була зареєстрована разом з
сином ОСОБА_11 у спірній квартирі.

Рішенням виконкому Крижопільської
селищної ради за № 132 від 29.05.2003 року
ОСОБА_4 на підставі її заяви було
передано у приватну власність квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 11).

На підставі цього рішення виконавчим
комітетом Крижопільської селищної
ради Вінницької області було видано
свідоцтво про право власності на
зазначену квартиру.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, в
зв'язку з чим підлягають задоволенню з
метою захисту порушеного його права на
житло. В задоволені позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Посилання відповідача ОСОБА_4 та її
представника на те, що позивачами при
зверненні до суду з даним позовом
пропущений строк позовної давності,
так як рішення виконкому та свідоцтво
були видані у 2003 році, а з позовом
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися 08.10.2014 року,
суд вважає безпідставним з огляду на
таке.

Відповідно до вимог ст. 258 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 1 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Позивачі про своє порушене право
дізналися після свого першого
звернення до Тульчинського БТІ з
приводу розподілу квартири, оскільки
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2 у вересні 2014
року, а тому строк позовної давності
ними не пропущений.

Керуючись Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Положенням про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення виконкому Крижопільської
селищної ради Вінницької області № 132
від 29.05.2003 року в частині про безоплатну
передачу ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 11 липня 2003 року,
видане виконкомом Крижопільської
селищної ради, яке посвідчує, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної спільної власності ОСОБА_4 та
члену її сім'ї ОСОБА_11 в рівних частках.

В позові ОСОБА_1 про визнання недійсним
рішення виконкому Крижопільської
селищної ради про приватизацію
квартири та скасування свідоцтва про
право власності на квартиру відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя