Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/6893/14-ц

Провадження № 2/185/2854/14

29 жовтня 2014 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Бабій С.О., при секретарі Кізенко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилався на те, що 03 липня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №84620/ФЛ, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит у національній валюті в розмірі 61682,69 гривень (шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят дві гривні 69 копійок) із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,49 % відсотків річних строком до 12 червня 2023 року зі строком позовної давності 10 років. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором, 03 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. За умовами договору поруки, поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, пені за прострочення платежів та штрафу. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 197,86 гривень та судові витрати у розмірі 1051,97 гривень, понесені ним при зверненні до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, спираючись на доводи, викладені в позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог від 01.10.2014 р. та пояснення, надані в судовому засіданні.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що в межах фінансової можливості відповідач ОСОБА_1 сплачує позивачу кошти за кредитом, ОСОБА_3 при цьому пояснила, що підписуючи договір поруки, вона вважала, що цей правочин носить формальний характер і необхідний у пакеті документів для отримання кредиту її братом ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і надані ними докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра" (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра") та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №84620/ФЛ, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав 61682,69 гривень (шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят дві гривні 69 копійок), для розрахунку за договором купівлі-продажу квартири та оплату комісії за розрахунки по Кредитному договору зі сплатою 19,49 % річних з кінцевим строком погашення до 12 червня 2023 року. Відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного мінімально необхідного платежу у розмірі 1061,19 гривень (а.с.6-8).

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні грошові кошти, у розмірі встановленому кредитним договором (а.с.9).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 12 вересня 2013 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 101 471, 29 гривень, яка складається з наступного:

- 59224,01 грн. - заборгованість за сумою кредиту;

- 32555,12 грн. - заборгованість по відсоткам;

- 1435,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 4302,80 грн. - пеня;

- 4234.ю63 грн. - штраф;

- 1154,73 грн. - індекс інфляції.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В забезпечення виконання зобов'язань боржника за Кредитним договором №84620/ФЛ від 03 липня 2008 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №84620/ФЛ-П від 03 липня 2008 р., згідно 1.1,1.2,1.3,1.4,2.1,2.2,3.1 якого відповідач ОСОБА_3 зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань перед Банком в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №84620/ФЛ від 03 липня 2008 р., в тому ж обсязі, що і відповідач ОСОБА_1,зокрема за повернення основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, за сплату пені та можливих санкцій. Відповідальність позичальника і поручителя є солідарною (а.с.10).

Відповідно до п.1.1.2. кредитного договору №84620/ФЛ від 03 липня 2008 р., в редакції додаткової угоди № 1 до вказаного договору від 16.12.2010 р. , укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, якою було змінено умови кредитного договору №84620/ФЛ від 03 липня 2008 р., запроваджено комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0, 75 % від залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п.1.1.1. Договору. (а.с.19).

Вказане засвідчує, що 16.12.2010 р. відбулася зміна зобов'язання відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_2, оскільки умови кредитного договору №84620/ФЛ від 03 липня 2008 р. до 16.12.2010 р. не передбачали сплати вказаної комісії. У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст. 559 ЦПК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених в п. 22 Постанови №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

У даному випадку при укладенні договорів поруки їх сторони не узгоджували, що в разі встановлення (збільшення) у майбутньому певних платежів чи комісій банку за кредитним договором на підставі додаткових договорів це не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя, або що в разі такої зміни розміру боргових зобов'язань позичальника після укладення договорів поруки, такі боргові зобов'язання забезпечуються поручителями в збільшеному розмірі.

Те, що позивач не заявляв до відповідачів відповідних вимог, щодо сплати комісії за консультації по кредитних операціях у розмірі 0, 75 % від залишку по кредиту, виходячи із наявності для цього підстав, на оцінку обставин справи не впливає, адже відповідно до ч.1, 2 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, а нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення.

З огляду на наведене, договір поруки поруки №84620/ФЛ-П від 03 липня 2008 р., укладений між позивачем та ОСОБА_2 слід вважати припиненим, у зв'язку із чим у позові до вказаної особи слід відмовити.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором, відсотками, пені та штрафу підлягають стягненню не з обох відповідачів у солідарному порядку, а з відповідача ОСОБА_1

Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 051, 97 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 257, 259, 261, 267, 530,551,562, 610,612, 614, 615, 1050,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" (04053, м.Київ, вул. Артема,15, ) заборгованість за кредитним договором № 846420/ФЛ станом на 22.08.2014 р. у сумі 105 197, 86 (сто п'ять тисяч сто дев'яносто сім гривень 86 коп.), яка складається з наступного: 59224,01 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 39709, 87 грн. - заборгованість по відсоткам; 5 354,84 грн. - пеня; 909,15 грн. - штраф.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" (м. Київ, вул. Артема, 15, ) судовий збір у розмірі 1057,97 (одна тисяча п'ятдесят сім гривень 97 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій