АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1639/14 Справа № 186/1803/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 42
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням та про виселення,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з позовом, яким просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1 за місцем реєстрації та зобовязати дружину ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні жилим приміщенням вказаної квартири.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом, яким просила визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням належній їй квартири АДРЕСА_1, виселивши його з цієї квартири з відповідним зняттям з реєстрації. Посилалась на те, що відповідач систематично порушує правила співжиття та робить неможливе проживання з ним у одній квартирі.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 9.12.2013р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено та виселено його з квартири АДРЕСА_1. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції посилався на те, що останній порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями, приводить в квартиру сторонніх людей, а 16.06.2013р. спричинив ОСОБА_3 тілесні пошкодження та зобовязався покинути квартиру.

Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1982р. У квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зареєстрована з 18.08.1987р., а ОСОБА_2 з 9.06.2006р. Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира приватизована на імя ОСОБА_3 6.08.2009р. (а.с.3,4,15-17).

Зазначені обставини свідчать про те, що сторони є подружжям. У спірну квартиру, пізніше приватизовану на імя ОСОБА_3, ОСОБА_2 вселився та зареєструвався у якості члена сім'ї останньої. Тобто, ще з 9.06.2006р. ОСОБА_2 набув у передбаченому законом порядку права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли неприязливі стосунки, внаслідок яких ОСОБА_2 вимушений був тимчасово покинути спірну квартиру. Вільного доступу до квартири та ключів від неї він не мав. Вказані обставини не заперечувались ОСОБА_3 та зокрема, підтверджені, і іншими письмовими доказами.

Так, 16.06.2013р. у приміщенні вказаної квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла сварка, у ході якої ОСОБА_2 наніс удар скляною пляшкою в область голови ОСОБА_3, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Першотравенського міського суду від 27.08.2013р. ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності по ч.1 ст.125 КК України у звязку з примиренням з ним потерпілої ОСОБА_3 (а.с.21,24,25).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до вимог закону. За положеннями ч.2 цієї правової норми член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності у ньому без поважних причин понад один рік.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про тимчасове не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі з поважних причин, внаслідок існування конфлікту та неприязливих стосунків з дружиною ОСОБА_3, ОСОБА_2 слід вселити у квартиру АДРЕСА_1, зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні жилим приміщенням вказаної квартири та відмовити ОСОБА_3 у позові про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням належної їй квартири АДРЕСА_1 з виселенням його з цієї квартири з відповідним зняттям з реєстрації.

Крім того, вимога ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_2 взагалі заявлена нею безпідставно, оскільки фактично ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживав. Виселено на законних підставах може бути лише ту особу, яка займає житло, проте не можливо виселити з помешкання особу, якщо вона у ньому і так не проживає. Зазначення у рішенні суду про проживання його у квартирі з червня 2013 року суперечить навіть предявленим ним у вересні 2013 року позовним вимогам, за якими на вказаний час він вже був позбавлений вільного доступу у квартиру. Письмова розписка ОСОБА_2 від 22.06.2013р. про те, що він зобовязується покинути квартиру, фактично не породжує правових наслідків та не є підставою для примусового позбавлення його права користування жилим приміщенням вказаної квартири чи зняття з реєстрації за її адресою (а.с.23). Такими, що не породжують правових наслідків є і посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 розпорядився належною йому іншою квартирою. Письмових доказів вказаній обставині, а також тому, що розпорядження квартирою здійснено ним у період шлюбу з ОСОБА_3 не в інтересах сім'ї, матеріали справи не містять.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та про відмову у позові ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2013 року скасувати.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 та зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні жилим приміщенням вказаної квартири.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням та про виселення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :