Провадження № 2/201/3912/2014р.
У Х В А Л А

19 грудня 2014р. суддя Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська -
Ткаченко Н.В., ознайомившись з
матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди та
поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И Л А:

В Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська 17.12.2014.2014р. надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про захист честі, гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди та поновлення на посаді.

Ознайомившись із заявою, вважаю за
можливе на підставі ст.ст. 119, 121 ЦПК
України залишити її без руху з
наступних підстав.

В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», зазначено, що при
вирішенні питання про відкриття
провадження у справі судам слід
звертати увагу на відповідність
позовної заяви (заяви) вимогам статті
119 ЦПК України. Така заява має
містити, зокрема, відомості про те, в
який спосіб була поширена інформація,
що порушує особисті немайнові права
позивача (заявника), яка саме
інформація поширена відповідачем
(відповідачами), із зазначенням часу,
способу й осіб, яким така інформація
повідомлена, інші обставини, які мають
юридичне значення, посилання на
докази, що підтверджують кожну з таких
обставин, а також зазначення способу
захисту, в який позивач бажає захистити
своє порушене право.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачка посилається на те, що вона
просить відповідача ОСОБА_3
спростувати інформацію, що розміщена в
мережі інтернет.

Як вбачається з п. 12 вищевказаної
постанови Пленуму ВСУ, належним
відповідачем у разі поширення
оспорюваної інформації в мережі
Інтернет є автор відповідного
інформаційного матеріалу та власник
веб-сайта, особи яких позивач
повинен установити та зазначити в
позовній заяві (пункт 2 частини другої
статті 119 ЦПК України). Якщо автор
поширеної інформації невідомий або
його особу та/чи місце проживання
(місцезнаходження) неможливо
встановити, а також коли інформація є
анонімною і доступ до сайта - вільним,
належним відповідачем є власник
веб-сайта, на якому розміщено
зазначений інформаційний матеріал,
оскільки саме він створив
технологічну можливість та умови для
поширення недостовірної інформації.
У разі відсутності у позивачки даних
про власника веб-сайта, вона має
право подати до суду клопотання про
забезпечення доказів зі сплатою
судового збору за подачу такого
клопотання у розмірі 121грн.80коп., а саме,
витребувати в адміністратора системи
реєстрації та обліку доменних назв та
адреси українського сегмента мережі
Інтернет інформації про власника
веб-сайту.

Крім того, способом захисту свого
порушеного права позивачка обрала
відповідно до ст. 277 ЦК
України, принесення відповідачкою
ОСОБА_2 вибачень перед трудовим
колективом.

Дана стаття передбачає, що фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї
інформації. Таким чином, пропоную
позивачці уточнити позовні вимоги в
частині викладення обставин, якими
позивачка обґрунтовує позовні вимоги,
зазначивши на підставі якої норми ЦК
України, вона просить захистити своє
порушене право шляхом зобов’язання
відповідачки принести вибачення.

Також вважаю за можливе зазначити
позивачці, що в п.26 Постанови Пленуму
ВСУ № 1 від 27.02.2009р. «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», зазначено, що
відповідно до статті 19
Конституції України правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не
передбачено законодавством. У свою
чергу, частина перша статті 34
Конституції України кожному гарантує
право на свободу думки і слова, на
вільне вираження своїх поглядів і
переконань. Суд не вправі
зобов'язувати відповідача вибачатися
перед позивачем у тій чи іншій формі,
оскільки примусове вибачення як
спосіб судового захисту гідності,
честі чи ділової репутації за
поширення недостовірної інформації
не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
ВСУ, позивачці слід у змісті позовних
вимог уточнити яку саме інформацію,
поширену відповідачами, вона просить
спростувати.

Крім того, позивачка в п. 3 позовної
заяви просить поновити її на посаді
завідуючої відділом народних
інструментів, що є трудовим спором, не
пов’язаним із захистом честі, гідності
та ділової репутації, а тому підлягає
розгляду в іншому провадженні шляхом
подання окремої позовної заяви з
посиланням на норми закону, які були
порушені відповідачами при звільнені
позивачки з посади. Дана позовна заява
не містить жодного викладення
обставин з посиланням на докази, які
їх обґрунтовують в частині звільнення
позивачки з займаної посади, до того ж в
копії трудової книжки , наданої
позивачкою до суду, також відсутній
запис про її звільнення.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17.09.2014р. № 10 «Про застосування
судами законодавства про судові
витрати у цивільних справах», якщо в
позовній заяві об’єднано дві або
більше самостійних вимог немайнового
характеру, пов’язані між собою,
судовий збір сплачується окремо за
кожну з таких вимог (або загальною
сумою).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подачу позовної заяви
про захист честі, гідності та ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди, сплачується судовий збір
окремо за вимоги як про захист честі та
гідності, так і за відшкодування
моральної шкоди.

З наданої позивачкою квитанції
вбачається, що нею сплачено судовий
збір у розмірі 300грн., що є сплатою за
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, проте доказів сплати судового
збору в розмірі 243грн.60коп. за вимогами
про захист честі, гідності та ділової
репутації суду не надано. Таким чином,
позивачці слід надати суду документ,
що підтверджує сплату судового збору в
розмірі 243грн.60коп.

За таких обставин, вважаю за необхідне
залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди та
поновлення на посаді, надавши
позивачці строк для усунення
недоліків протягом - 3 ( три ) днів з
дня отримання копії даної ухвали.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 119, 121, 210, 293 ЦПК
України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про захист честі, гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди та поновлення на посаді -
залишити без руху, і запропонувати
позивачці усунути недоліки протягом -
3 (трьох) днів з дня отримання копії
даної ухвали.

У випадку невиконання ухвали суду в
зазначений термін, позовна заява
вважається не поданою і підлягає
поверненню позивачці.

Суддя
:

Н.В.Ткаченко