Провадження №2/761/7176/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко
Н.В.,

при секретарі Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про передачу предмета
застави в заклад, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, просив вилучити у
останнього та передати йому в заклад
предмет застави, а саме: автомобіль DIAL,
модель GА6460, рік випуску 2005, тип ТЗ,
універсал, №кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності
відповідачу; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобілю DIAL, модель GА6460, рік
випуску 2005, тип ТЗ, універсал,
№кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності відповідачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що відповідно до
укладеного договору №К3V0AK01004065 від 3
лютого 2006 року ОСОБА_1 3 лютого 2006 року
отримав кредит у розмірі 24065,55 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 3 лютого
2013 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов2язання за
вказаним вище кредитним договором
перед відповідачем виконав в повному
обсязі, а саме надав кредитні кошти у
розмірі, передбаченому кредитним
договором.

Відповідач не надавав своєчасно
банку грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.
Таким чином, у порушення умов договору
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором банк і
відповідач 3 лютого 2006 року уклали
договір застави рухомого майна. Згідно
з договором застави відповідач надав в
заставу автомобіль DIAL, модель GА6460, рік
випуску 2005, тип ТЗ, універсал,
№кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1

Згідно з договором застави,
звернення стягнення та реалізація
предмету застави здійснюється
відповідно до чинного законодавства та
цього договору, у тому числі, шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладання
заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до
Індустріального районного суду міста
Дніпропетровська з позовом про
звернення стягнення на предмет застави
та 3 березня 2012 року було ухвалено судом
рішення про звернення стягнення на
предмет застави шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В порушення закону та умов договору
відповідач зобов'язання за договором
застави не виконує, предмет застави в
заклад банку не передає.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, до суду надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, сповіщений належним чином про
місце та час розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомляв.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним
рішення Індустріального районного
суду міста Дніпропетровська від 3
березня 2012 року було задоволено
частково позов Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства
«Акцент-Банк№, ОСОБА_2 про звернення
стягнення; звернуто стягнення на
рухоме майно за договором застави
№К3V0AK01004065 від 3 лютого 2006 року, а саме:
автомобіль DIAL, модель GА6460, рік випуску
2005, тип ТЗ, універсал, №кузова/шасі
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1, для
задоволення грошових вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» за кредитним договором
№К3V0AK01004065 від 3 лютого 2006 року в розмірі
276 338,30 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що
відповідно до укладеного кредитного
договору №К3V0AK01004065 від 3 лютого 2006 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 24065,54
дол. США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 10,56% в
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 3 лютого 2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений договір застави рухомого
майна №К3V0AK01004065 від 3 лютого 2006 року,
згідно якого в заставу надано
автомобіль DIAL, модель GА6460, рік випуску
2005, тип ТЗ, універсал, №кузова/шасі
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на парві власності
останньому.

Зобов'язання позичальника, що
випливають зі згаданого кредитного
договору, були забезпечені шляхом
укладання відповідачем ПАТ «А-Банк»
договору поруки від 20 жовтня 2010 року
№167.

У зв'язку з невиконанням
відповідачами своїх зобов'язань в
повному обсязі, утворилася
заборгованість за кредитним договором
станом на 18 листопада 2011 року в сумі
276338,30 грн.

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки обставини щодо укладення
зазначених договорів та наявної
заборгованості станом на 18 листопада
2011 року встановлені вказаним вище
рішенням суду, що набрало законної
сили, то зазначені обставини не
підлягають доказуванню в зазначеній
справі, в якій бере участь та ж сама
особа - ОСОБА_1, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. Звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
якщо інше не передбачене законом або
договором застави. Звернення стягнення
на заставлене майно державного
підприємства (підприємства, не менше
п'ятдесяти відсотків акцій (часток,
паїв) якого є у державній власності)
здійснюється за рішенням суду.
Реалізація заставленого майна, на яке
звернено стягнення, провадиться
державним виконавцем на підставі
виконавчого листа, суду або наказу
господарського суду, або виконавчого
напису нотаріусів у встановленому
порядку, якщо інше не передбачено цим
Законом чи договором.

Згідно зі ст. 40 вказаного Закону заклад
- застава рухомого майна, при якій
майно, що складає предмет застави,
передається заставодавцем у володіння
заставодержателя. За угодою
заставодержателя із заставодавцем
предмет застави може бути залишено у
заставодавця під замком
заставодержателя (тверда застава).
Індивідуально визначена річ може бути
залишена у заставодавця з накладенням
знаків, які засвідчують заставу.

Статтею 23 ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
визначено права обтяжувача за
забезпечувальним обтяженням

У відповідності до ст.24 цього Закону
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом. Використання позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
не позбавляє права боржника,
обтяжувача або третіх осіб звернутися
до суду. Обтяжувач, який ініціює
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Статтею 25 даного Закону передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження. У разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються: 1) загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета забезпечувального
обтяження; 2) опис рухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо
забезпечення збереження предмета
забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період до
його реалізації, якщо такі необхідні; 4)
спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону; 5)
пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження;
6) початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження. Якщо інше не передбачено
рішенням суду, реалізація предмета
забезпечувального обтяження
проводиться шляхом його продажу на
публічних торгах у порядку,
встановленому законом. Боржник вправі
до дня продажу предмета
забезпечувального обтяження на
публічних торгах повністю виконати
забезпечену обтяженням вимогу
обтяжувача разом з відшкодуванням
витрат, понесених обтяжувачем у зв'язку
з пред'явленням вимоги і підготовкою до
проведення публічних торгів. Таке
виконання є підставою для припинення
реалізації предмета забезпечувального
обтяження на публічних торгах.

Таким чином, банк визначився зі
способом захисту свого порушеного
права, зокрема, обрав такий спосіб, як
звернення стягнення на предмет застави
за рішенням суду, виконання якого
повинно здійснюватися.

Відповідно до положень ст. 575 ЦК
України, ст. 44 Закону України «Про
заставу», закладом є застава рухомого
майна, що передається у володіння
заставодержателя або за його наказом -
у володіння третій особі.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави) (ст. 572 ЦК України).

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження може бути
припинене боржником або третьою особою
шляхом виконання порушеного боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або тієї частини цього зобов'язання,
виконання якої було прострочене, разом
з відшкодуванням обтяжувачу витрат,
понесених у зв'язку з пред'явленням
вимоги та/або звернення стягнення. Таке
виконання може бути здійсненим у
будь-який час до моменту продажу
обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження або до
переходу права власності на нього до
обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не
вправі вимагати від боржника або іншої
особи, яка виконала зобов'язання,
сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з
моменту реєстрації в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача. До
закінчення процедури звернення
стягнення обтяжувач зобов'язаний
вживати заходи щодо збереження
відповідного рухомого майна згідно з
вимогами, встановленими статтею 8 цього
Закону. Якщо боржник, у володінні якого
знаходиться предмет забезпечувального
обтяження, не виконує обов'язок щодо
передачі предмета забезпечувального
обтяження у володіння обтяжувача,
звернення стягнення здійснюється на
підставі рішення суду.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, суд приходить до
висновку про те, що банк розпорядився
своїм правом на звернення стягнення на
предмет застави, а тому відсутні
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_1 про передачу предмета
застави в заклад відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: