Дата документу 17.12.2014
Провадження № 6/334/1198/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Орджонікідзевський ВДВС) ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, погодженим начальником Орджонікідзевського ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 в обґрунтування якого посилається на те, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВС знаходиться виконавче провадження №44433779 з примусового виконання виконавчого листа №335/1780/14-ц від 21.06.2014р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 14153,60 грн.

Постановою державного виконавця від 22.08.2014 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 29.08.2014р. У встановлений строк вимога не виконана, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена. Боржник ОСОБА_2 проживає за вказаною в виконавчому документі адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_2, у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС не був присутній, звернувся із заявою розглянути подання без його участі у судовому засіданні.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження №44433779 з примусового виконання виконавчого листа №335/1780/14-ц від 21.06.2014р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 14153,60 грн.

Постановою державного виконавця від 22.08.2014 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 29.08.2014р. Державний виконавець в поданні посилається на наявність в матеріалах виконавчого провадження реєстру про відправлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження, при цьому до матеріалів подання державний виконавець надає лише копію супровідного листа від 22.08.2014 року про направлення постанови, однак доказів її отримання чи ухилення від отримання боржником, суду не надано.

Необґрунтованими є доводи подання, що боржник не зявлявся до державного виконавця на неодноразові виклики, оскільки державним виконавцем надано копію вимоги державного виконавця лише на 11.11.2014 року, та на підтвердження направлення вимоги державним виконавцем надано реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції за 29.10.2014 року, однак докази отримання боржником вимоги, суду не надано.

Державним виконавцем не надано підтвердження того, що ним зясовувалась наявність джерел отримання доходів боржником, не знайдено інформації про останнє місце роботи боржника.

З часу відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника. Згідно акту державного виконавця від 22.10.2014р., виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1, встановлено, що двері ніхто не відчинив, що не свідчить про відсутність майна боржника за місцем його проживання.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять, а обов'язком державного виконавця ДВС було їх надання.

Приймаючи до уваги неповноту вчинення виконавчих дій, відсутність доказів про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його виконання, доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.