Справа №487/7850/14-ц 17.12.2014 17.12.2014 17.12.2014
Провадження №22-ц/784/3280/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової
К.О.

із секретарем судового засідання:
Кудрею В.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Позивачка зазначала, що вона та
відповідач з 04 вересня 2004 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 11
червня 2014 року шлюб між нею та
відповідачем розірвано. Після
розірвання шлюбу дитина знаходиться на
її утриманні. Відповідач матеріальну
допомогу на утримання дочки не надає,
хоча є працездатним.

Посилаючись на наведене, позивачка
просила стягувати з відповідача
щомісячно на її користь аліменти на
утримання дочки в твердій грошовій
сумі в розмірі 2000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягувати з відповідача
на користь позивачки аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісячно, починаючи з 04 серпня 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Він
посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням вимог цивільного
процесуального і сімейного права.
Зокрема, відповідач вказує на
недоведеність позивачкою обставин
щодо утримання дитини, а також зазначає
про безпідставність визначення судом
аліментів в твердій грошовій сумі,
оскільки він має постійний заробіток.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої
ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від
20 листопада 1989 року, яка ратифікована
Постановою Верховної Ради України
№789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та
набула чинності для України 27 вересня
1991 року, держава визнає право кожної
дитини на рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку
дитини. Батьки або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони з 04
вересня 2004 року перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 11
червня 2014 року шлюб між позивачкою та
відповідачем розірвано. Згідно
довідки Житлово-комунального
підприємства «Бриз» від 04 серпня 2014
року сторони зареєстровані та
проживають у АДРЕСА_1 і дитина, зі слів
позивачки, знаходиться на її утриманні.

Доказів, які б спростовували вказану
обставину щодо знаходження дитини на
утриманні позивачки, ОСОБА_3 не надав.

За наведених обставин суд першої
інстанції на підставі ст. 180 СК України
прийшов до обґрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення на
користь позивачки із відповідача
аліментів на утримання малолітньої
дитини.

Разом з тим не можна погодитись із
висновком суду щодо визначення способу
стягнення аліментів із відповідача на
користь позивачки.

Частиною третьою ст. 181 СК України
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Із довідки ТОВ «Технології
гідроочищення» від 20 серпня 2014 року
видно, що ОСОБА_3 постійно працює на
посаді інженера-механіка і його
нарахований сукупний дохід за період з
лютого 2014 року по 31 липня 2014 року склав
3834 грн. 19 коп.

Проте в позовній заяві ОСОБА_1 просила
стягнути аліменти із відповідача в
твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України в правовій
позиції, викладеній у постанові від 05
лютого 2014 року (справа за №143цс13) ,
зазначив, що з огляду на відсутність
імперативної заборони змінювати
розмір аліментів шляхом зміни способу
їх присудження, то за положеннями ст. 192
СК України зміна розміру аліментів
може мати під собою й зміну способу їх
присудження (зміна розміру аліментів,
стягнутих за рішенням суду в частці від
заробітку (доходу) матері, батька
дитини на розмір аліментів у певній
твердій грошовій сумі та навпаки).

Визначаючи розмір аліментів, які
підлягають стягненню на користь
позивачки із відповідача в твердій
грошовій сумі, суд не звернув належну
увагу на вказані обставини та
положення ст. 184 СК України, що
відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є
підставою для зміни оскаржуваного
рішення і стягнення на користь
позивачки аліментів на утримання
дитини у частці від заробітку
відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, колегія
суддів враховує, що відповідач має
постійний заробіток, доказів про
наявність інших утриманців не надав, то
відповідно до ст. ст. 182, 183 СК України з
нього на користь позивачки слід
стягнути аліменти в розмірі ? частини
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29 жовтня 2014 року змінити.

Стягувати на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, народженого м. Артіль
Приморського краю Російської
Федерації, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) щомісячно аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 04 серпня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Це ж рішення в частині вирішення
судових витрат залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: