Справа № 175/4174/14-ц
Провадження № 2/175/1583/14
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2014 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.

при секретарі Карпенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали пред'явлений позов та просили їх задовольнити у повному обсязі визнавши право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні визнали пред'явлений позов та проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечували.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву у якій просили справу розглянути без їхньої участі та ухвалити рішення на розсуд суду згідно норм чинного законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, про що 14 березня 2014 року зроблено актовий запис №31 в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 14 березня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала йому за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВА №343246 від 15.01.2004 року, виданим Дніпропетровською районної державною нотаріальною конторою р№1-31.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є доньками померлого ОСОБА_3, на підставі чого мають право на 1/6 частину спадкового майна, що відповідає вимогам ч.1 ст. 1261 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, як один із спадкоємців першої черги, у визначений законом термін звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на свою частку вищезазначеного домоволодіння. Таким чином, у відповідності до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, вона прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подання заяви про її прийняття.

Проте у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку ОСОБА_1, було відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, про що державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2014 року.

Як встановлено у судовому засіданні, правовстановлюючий документ на спадкове майно, знаходиться у відповідачки ОСОБА_2, яка відмовляється надавати його до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачки на спадкове майно.

Так, відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину та незалежно від часу її прийняття вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зокрема, статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житлові будинки, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Згідно ст.ст. 182, 210 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 346 ЦК України визначено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до рекомендацій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про спадкування (лист №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року) Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно. затверджене наказом Мінюста від 07 лютого 2002 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, спору, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України 2004 року. Відповідно до п.3.2 вищезазначеного листа по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі). Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлювальні документи на будинок, навіть якщо споруджено самовільно. За наявності доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до Позивачки перейшли права власності на частину житлового будинку, проте вона не має можливості оформити законодавчі документи у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом.

Нормою ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Приписами ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з абз. 4 п. 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N20/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус для видачі свідоцтва про право на спадщину вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначене спадкове майно, а її позовні вимоги не суперечать чинному законодавству і не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн., сплачені нею при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 215, 214, ЦПК України, ст.ст. 16, 1216, 1218, 1222, 1261, 1268-1270, 1274 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданого Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21.07.1997 року, ІПН: НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину житловий будинок АДРЕСА_1 із загальною площею 65,6 кв.м, з яких житлова площа становить 35,1 кв.м, допоміжна - 30,5 кв.м та який складається з:

І-1 - сіни, площею 6,2 кв.м;

І-2 - коридору, площею 3,6 кв.м;

І-3 - передпокою, площею 7,7 кв.м;

І-4 - кімнати, площею 18,2 кв.м;

І-5 - кімнати, площею 8,3 кв.м;

І-6 - кімнати, площею 8,6 кв.м;

І-7 - кухні, площею 5,4 кв.м;

І-8 - комори, площею 7,6 кв.м,

а також господарські будівлі і споруди: Б - літня кухня, площею 32,4 кв.м; В - сарай, площею 17,3 кв.м; Г - літній душ, площею 1,0 кв.м; Д - сарай, площею 13,2 кв.м; Е - вбиральня, площею 1,0 кв.м; Ж - теплиця, площею 24,5 кв.м; З - сарай, площею 1,9 кв.м; к - колодязь, площею 7,0 кв.м; к1 - колодязь, площею 7,0 кв.м; №1 - ворота, площею 5,5 кв.м; №2 - огорожа, площею 32,3 кв.м, І - замощення, площею 157,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі по 243,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Бойко