Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/836/14-ц
Провадження № 2/376/405/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2014 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.08.2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, позичальник зобов'язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконав, станом на 19.03.2014 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 23157,96 грн. з нарахованими відсотками, комісією, штрафом. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

До суду представник позивача не з'явився, надав письмове клопотання щодо розгляду справи без його участі, в якому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву щодо розгляду справи без його участі, просив суд врахувати його письмове заперечення проти позовних вимог. У запереченні відповідач посилався на ті обставини, що він отримав від банку споживчий кредит, а правовідносини повинні регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів» як при укладенні договору так і під час виконання зобов'язань за Договором. Зазначив, що банк при укладенні кредитного договору не надав йому на руки самого договору, чим порушив його права на відкликання згоди на укладення договору і п. 6 ч. 1 ст. 11 вищевказаного Закону. Також у запереченні вказав на відсутність у позивача доказів того, що банк своєчасно передав відповідачу оригінал Кредитного договору, а тому його як споживача було позбавлено права отримати достовірну інформацію про розмір періодичних платежів та інші зобов'язання встановлені договором. Крім того, відповідач у заяві посилається на застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1, 21.08.2008 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2 % на місяць (24 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячна комісія - 3,5 %, погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з картки, що підтверджується копіями вказаних документів.

Як зазначено в заяві позичальника, він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування банку.

Таким чином, підписавши дану заяву відповідач підтвердив, що між ним та ЗАТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах.

Судом, також встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 19.03.2014 року.

Сума заборгованості згідно розрахунку складає 23157,96 грн., а саме: 3000 грн.-заборгованість за кредитом, 11439,01 грн. - заборгованість по відсотках, 7140 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1078,95 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 6.6 цих Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Як передбачено п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії (суми позову).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

А згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено вище, судом встановлено, що сторони досягли всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків, то вказана вище сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача.

З матеріалів справи також вбачається, що 24.09.2009 року проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в зв'язку зі зміною найменування юридичної особи, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи.

Відповідач в своїх запереченнях зазначає, що позивачем не надано до суду договору про надання кредиту, однак суд не може погодитись з даним твердженням, оскільки, до суду надано належним чином завірену копію заяви та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до яких відповідач ОСОБА_1 підписавши заяву дав свою згоду на те, що дана заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тобто, відповідач підписавши заяву підтвердив той факт, що він погоджується з умовами договору приєднання, прийняв запропоновані умови і правила в цілому.

Також, відповідач у запереченні посилається на ту обставину, що кредит оформлено з порушенням норм чинного законодавства, так як ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» не надав відповідачу детальної інформації щодо умов кредитування та орієнтовної сукупності вартості кредиту до моменту отримання кредиту.

Однак, як зазначає Узагальнення Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, правова природа кредитних зобов'язань урегульована в нормах цивільно-правового зобов'язання інституту «Позика. Кредит. Банківський вклад» (глава 71 ЦК України). Кредитний договір кваліфікується як двосторонній, консенсуальний та оплатний. Предметом кредитного договору - є лише грошові кошти. Гроші, як предмет кредитного договору відносяться до категорії речей, визначених родовими ознаками, які можуть вільно відчужуватися чи переходити від однієї особи до іншої. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У наведеній нормі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання споживчого кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому, у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається в письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Таким чином, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство у системі кредитування.

Крім того, суд не може погодитися із запереченнями відповідача щодо того, що Банк не видав йому на руки платіжну картку, оскільки відповідно до п. 3.5 Умов і правил пред'явлення банківських послуг Пам'ятка клієнта оформляється і являється невід'ємною частиною договору тільки у випадку оформлення і видачі платіжної картки по кредитній схемі.

Так, Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою передбачено, що погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з картки, а з розрахунку заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 19.03.2014 року вбачається, що відповідачем саме із кредитної картки було знято всі кошти (3000 грн.) до 22.09.2008 року, оскільки станом на 30.09.2008 року відповідачем будь-яких проплат по погашенню заборгованості за договором вчинено не було, у зв`язку з чим виникла відповідна прострочена заборгованість за кредитом.

Відповідач не надав до суду іншого розрахунку, який, на його думку, є правильним, а тому судом приймається до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки його проведено відповідно до умов кредитного договору, вказано розміри процентної ставки, яка не змінюється, зазначено розмір заборгованості по кредиту по кожному періоду, розраховано пеню.

Крім того, відповідач заявив у запереченні про застосування строку позовної давності, так як на його думку, строк позовної давності по справі минув 21.08.2011 року, але позов заявлено тільки в 2014 році.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В зв'язку з тим, що сторонами жодних дій які б свідчили про припинення дії Договору не вчинено, з боку відповідача заяв про розірвання договору до позивача подано не було, тому договір діє і на сьогоднішній день.

Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони споживчого кредиту (правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126 цс 13), яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Разом з тим, щодо застосування строку позовної давності, суд враховує наступне.

В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13 викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з 30.09.2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 10.04.2014 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116 цс13, позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 10.04.2014 року, а для вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками строк позовної давності тривалістю в три роки закінчився 29.09.2011 року, то суд вважає відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із закінченням строку позовної давності звернення до суду.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549-552, 610-612, 623-625, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 10, 60, 79, 88, 131, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: ОСОБА_2