Справа № 139/934/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина)

17 грудня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючого-судді
Добровольського В.В.

секретаря
Пилипчук В.П.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення та вселення, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на частку спадкового
майна та визнання свідоцтва про право
на спадщину недійсним, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та вселення
- задоволити.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловий
будинок що знаходиться по АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку спадкового майна
та визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 витрати по оплаті судового
збору по 121,8 грн. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом 10 днів з дня його
проголошення до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя :

Справа № 139/934/14- ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючого-судді
Добровольського В.В.

секретаря
Пилипчук В.П.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення та вселення, зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на частку спадкового
майна та визнання свідоцтва про право
на спадщину недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
зазначивши, що 27 червня 2007 року
державним нотаріусом
Мурованокуриловецької державної
нотаріальної контори Вінницької
області йому було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом після
смерті матері. Спадкове майно, на яке
видано свідоцтво, складається із
житлового будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Отримавши в спадок від матері
даний будинок, він хоче
використовувати його для особистого
проживання та проживання членів своєї
сім'ї.

В будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - відповідачі по
справі. Дані обставини заважають йому
повноцінно користуватись вказаним
будинком, адже він з сім'єю не має до
відповідачів жодного відношення та не
зобов'язаний узгоджувати з ними умови
користування та розпорядження
будинком. Відповідачі не належним
чином користуються його власністю,
будинок руйнується, поточний ремонт не
здійснюється, комунальні послуги
(електропостачання, тощо) ними не
оплачується. Крім того, ОСОБА_4
зловживає спиртними напоями,
відповідачі сварливою поведінкою,
полюбляють з будь-якого приводу
спричиняти конфлікт, що унеможливлює
їхнє спільне проживання в одному
будинку і, зважаючи на його похилий вік,
створює додаткові хвилювання та
погіршення стану його здоров'я.

Відповідачі поселилися та були
зареєстровані у будинку по АДРЕСА_1 за
життя власника - його матері - ОСОБА_6,
однак членами його сім'ї, як нового
власника вказаного будинку, не
являються.

Оскільки, закон не передбачає переходу
прав і обов'язків в частині збереження
права користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку, вважає, що
відповідачі ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_3
втратили право користування житловим
приміщенням зазначеного будинку та
підлягають виселенню. Реєстрація та
проживання відповідачів в належному
йому будинку порушує його право
власності. Просив усунути перешкоду в
користуванні власністю шляхом
виселення ОСОБА_4, ОСОБА_3 із житлового
будинку по АДРЕСА_1 та
вселити його в даний будинок, стягнути
судові витрати з відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду
зустрічний позов до ОСОБА_1 про
визнання права власності на частку
спадкового майна та визнання свідоцтва
про право на спадщину недійсним,
зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла її бабка ОСОБА_6. Вважає, що
заповіт на ім'я ОСОБА_1 вчинений бабкою
не особисто, так як з моменту
народження і майже до смерті бабки вона
проживала разом із нею. Бабка брала
участь у її вихованні, любила її і за
життя весь час їй говорила, що після
смерті будинок залишить їй. Довгий час
бабка хворіла цукровим діабетом, що
могло впливати на прийняття рішення,
зокрема не усвідомлювання своїх дій.
Таким чином, на її думку, правочин не
відповідає загальним вимогам,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину. В зв'язку з цим він
підлягає визнанню недійсним. Оскільки
бабкою заповіт щодо неї не складався,
то спадщина підлягає розподілу за
законом. Спадкоємцями першої черги
після смерті ОСОБА_6 є її сини: ОСОБА_7 та
ОСОБА_1. Її батько ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а тому їй належить
частка спадщини, яка б належала за
законом її батькові, а саме ? частина
будинку по АДРЕСА_1. Просила визнати
заповіт складений ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 недійсним, визнати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
27 червня 2007 року, яке видане державним
нотаріусом Мурованокуриловецької
державної нотаріальної контори
недійсним, визнати за нею ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частку спадкового
майна, що відкрилося після смерті
ОСОБА_6, стягнути з ОСОБА_1 на її користь
сплачений судовий збір та витрати на
правову допомогу, відмовити в
задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до неї.

В судовому засіданні позивач по
первісному позову та його представник
позов підтримали, за обставин,
викладених в позовній заяві. В
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити, так як покійна
ОСОБА_6 за життя виявила бажання
залишити майно своєму сину - ОСОБА_1.
Хвороба покійної не могла впливати на
її волевиявлення. Покійна свідомо
заповіла своє майно, особисто
підписавши заповіт, який був
посвідчений Роздолівською сільською
радою, а тому підстав для визнання його
недійсним та визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом не має. Просив в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_4
- позов не визнала, пояснивши суду, що в
будинку по АДРЕСА_1 вона проживала з
покійним чоловіком та дочкою ОСОБА_3
Даний будинок належав матері чоловіка -
ОСОБА_6, яка померла в 2007 році. З
позивачем по справі вона не
спілкується, не є членом його сім'ї, про
те, що він став власником будинку
дізналась в 2008 році. Вважає, що
правомірно проживає в зазначеному
будинку, а тому просила в задоволенні
позову відмовити.

Відповідач по первісному позову ОСОБА_3
та її представник первісний позов не
визнали, зустрічний позов підтримали,
пояснивши суду, що ОСОБА_3 проживала в
будинку по АДРЕСА_1 від народження і до
2013 року. В 2013 році, після одруження, вона
виїхала до чоловіка в с. Галайківці
Мурованокуриловецького району.
Проживаючи в даному будинку, вони з
матір'ю робили ремонт. Вона не є членом
сім'ї позивача, так як між нею та її
дядьком ОСОБА_1 склались неприязні
відносини. В 2008 році вона дізналась, що
будинок став власністю дядька ОСОБА_1
За життя її бабка - ОСОБА_6 мала
переписати хату на неї, а тому вона
вважає, що ОСОБА_6 не могла заповісти
своє майно ОСОБА_1, і такий заповіт
бабка не могла підписати. Визнання
заповіту недійсним надасть їй змогу
спадкувати за законом, а тому просила
визнати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом недійсним та
визнати за нею право власності ? частки
спадкового майна після смерті бабки.

Суд, розглянувши справу вважає, що
первісний позов підлягає до
задоволення, в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 05
червня 2008 року державним нотаріусом
Мурованокуриловецької державної
нотаріальної контори - ОСОБА_1 видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на майно після смерті матері
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Спадкове майно, на яке видано свідоцтво
складається з житлового будинку з
приналежними до нього будівлями та
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.
Дане свідоцтво зареєстроване в
Могилів-Подільському БТІ 23.06.2008 року
(а.с. 5, 6).

ОСОБА_1 став власником будинку по
АДРЕСА_1, а тому, відповідно до приписів
частини першої ст. 317 ЦК України йому
належить право володіння, користування
та розпорядження зазначеним будинком.

Відповідно до акта обстеження
матеріально-побутового стану
домоволодіння по АДРЕСА_1 від 05.09.2014
року, що складений комісією селищної
ради було виявлено, що будинок потребує
поточного ремонту, господарські
споруди перебувають в занедбаному
стані, подвір'я захаращено. В даному
будинку зареєстрована та проживає
ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_3 (а.с. 44).

Статтею першою Протоколу № 1 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод людини
(Європейська конвенція з прав людини)
визначено, що кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна, як в
інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду по правам
людини справа «Маркс (MARCKX) проти
Бельгії» від 13.06.1979 року в пункті 63
стосовно статті першої Протоколу
першого Європейської конвенції з прав
людини зазначено, що визнаючи право
будь-якої особи на безперешкодне
користування своїм майном стаття перша
по своїй суті є гарантом права
власності.

Приписами частини першої статті 383 ЦК
України визначено, що власник
житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени
сім'ї власника жилого будинку, які
проживають разом із ним у будинку, що
йому належить користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття
405 ЦК України.

За змістом наведених правових норм та з
урахуванням правової позиції,
висловленої Верховним Судом України
під час розгляду справи № 6-158цс14 від
05 листопада 2014 року, суд
приходить до висновку про те, що право
членів сім'ї власника будинку
користуватись цим жилим приміщенням
може виникнути та існувати лише за
наявності права власності на будинок в
особи, членами сім'ї якого вони є; із
припиненням права власності особи
втрачається й право користування жилим
приміщенням у членів його сім'ї.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі проживали в будинку по
АДРЕСА_1 як члени сім'ї покійної
власниці будинку ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Власником будинку по АДРЕСА_1 в 2008 році,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, став ОСОБА_1

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судовому засіданні ствердили, що вони
не є членами сім'ї ОСОБА_1 і між ними та
ОСОБА_1 існують неприязні відносини.

Таким чином, проживання відповідачів у
будинку позивача, порушує його право
власності на вільне володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, а тому належне йому право
власності на будинок підлягає захисту
шляхом виселення відповідачів з
будинку по АДРЕСА_1 та вселення
позивача в зазначений будинок.

Що стосується зустрічної позовної
заяви, тверджень позивача ОСОБА_3, що за
життя її бабка ОСОБА_6 не могла скласти
заповіт на користь ОСОБА_1, внаслідок
хвороби та що даний заповіт вона не
підписувала, суд вважає, що дані
обставини позивачем не доведено.

Відповідно до змісту частини першої
статті 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали суду, що
покійна ОСОБА_6 неодноразово
скаржилась їм на свою невістку ОСОБА_4
та онуку ОСОБА_3, які її постійно
ображали, вчиняли крадіжку належних їй
коштів. Також, як зазначили свідки,
покійна ОСОБА_6 стверджувала, що
перепише належний їй будинок по
АДРЕСА_1 сину ОСОБА_1 з яким проживала
разом останній рік до смерті. Покійна
весь час була при здоровому глузді,
будь яких розладів не виказувала, а
навпаки була мудрою жінкою, яка
намагалась зберегти родину.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що
приблизно років сім тому назад, він
разом із ОСОБА_1 підвозив своєю машиною
у Роздолівську сільську раду ОСОБА_6,
щоб вона засвідчила якісь документи, як
він зрозумів заповіт. В розмові з ним
покійна неодноразово стверджувала, що
залишить заповіт на сина ОСОБА_1

За клопотанням сторін, в судове
засідання було витребувано з
нотаріальної контори спадкову справу
щодо померлої ОСОБА_6 для огляду
складеного нею заповіту. При огляді
заповіту, який міститься в спадковій
справі, було встановлено, що ОСОБА_6 все
своє майно заповіла сину ОСОБА_1.
Заповіт посвідчено секретарем
Роздолівської сільської ради
Мурованокуриловецького району 27
червня 2007 року. При огляді даного
заповіту, позивач ОСОБА_3 не могла з
впевненістю ствердити, що підпис в
заповіті не належить ОСОБА_6 Відповідач
ОСОБА_1 з впевненістю ствердив, що
підпис належить його матері ОСОБА_6

На пропозицію суду, позивач ОСОБА_3
відмовилась від проведення
відповідної почеркознавчої експертизи
заповіту.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не доведено обставин для
визнання заповіту недійсним та
визнання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсним, а тому
вона, як онука покійної ОСОБА_6, на
підставі ст. 1266 ЦК України -
спадкування за правом представлення,
не може спадкувати за законом ту частку
спадщини, яка б належала за законом її
батьку ОСОБА_7, який помер 02.01.2003 року
(а.с. 22), так як покійна ОСОБА_6
відповідно до ст. 1233 ЦК України, склавши
заповіт, особисто розпорядилась своїм
майном на користь сина ОСОБА_1 За таких
обставин суд вважає, що зустрічний
позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 слід стягнути на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі
243,6 грн. в рівній частині по 121,8 грн. з
кожної.

Керуючись Конвенцією про захист прав
людини і основоположних свобод людини,
рішенням Європейського суду з прав
людини, справа «Маркс (MARCKX) проти
Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.ст. 317, 381, 391,
405, 1233, 1266 ЦК України, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 10,
57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення та вселення
- задоволити.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 із житлового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1 Вінницької
області.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в житловий
будинок що знаходиться по АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку спадкового майна
та визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 витрати по оплаті судового
збору по 121,8 грн. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом 10 днів з дня його
проголошення до судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області через
Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя :