Справа №442/7206/14-ц
Провадження №2/442/2270/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернулася в суд з позовом, в якому просить: вселити ОСОБА_2, 16.05.1954р.н. в квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3, 01.01.1951р.н., не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: Львівська обл.. АДРЕСА_3: ОСОБА_2 користується кімнатою площею 16,1 кв.м., ОСОБА_3 користується кімнатою площею 12,0 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 з 09.06.1973р. по 25.10.2013р.

За час перебування в шлюбі ОСОБА_2, як такій, що працювала в БУ № 45 в м.Дрогобичі було надано двохкімнатну квартиру № 21 на вул. Грушевського, 16а в м.Стебник Львівської області. Весь час вони з відповідачем проживали в цій квартирі, виховали двох доньок. Доньки на даний час проживають окремо.

25 жовтня 2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом було розірвано їхній шлюб за позовом позивачки, оскільки відповідач своєю поведінкою створював неможливі умови для спільного з ним проживання, ображав позивачку нецензурними словами та застосовував фізичне насильство.

Ці сварки та скандали призводили до того, що позивачка неодноразово вимушена була йти ночувати до дітей та знайомих. Неодноразово викликала працівників правоохоронних органів. Так, прийшовши додому, вона хотіла відчинити двері квартири, яку саме вона отримала, і де є основним квартиронаймачем, але замки вхідних дверей були замінені, відповідно доступу до житла не було.

Вона знову звернулася з заявою до Трускавецького, а згодом до Дрогобицького МВ УМВСУ у Львівській області, щодо неправомірної поведінки відповідача та з метою вжиття заходів, щоб в подальшому відповідач не чинив перешкод у користуванні житлом. Іншого житла у неї немає.

З такими заявами вона зверталася неодноразово, але всі відповіді були, що вона має право звернутися за захистом своїх інтересів та прав в судовому порядку, оскільки склад злочину відсутній. В кінці липня 2014 року ОСОБА_2 знову прийшла з працівником Трускавецького МВ УМВСУ у Львівській області та з донькою - ОСОБА_4, до відповідача, щоб мирно врегулювати питання щодо її проживання в квартирі та, щоб останній не чинив перешкод в її користуванні. Так, в цей день відповідач надав другий примірник ключів від вхідних дверей їхнього житлового приміщення, але на другий день, коли вона прийшла в квартиру, ключі від вхідних дверей знову були замінені на інші.

За таких обставин, позивачка ніяк не може врегулювати цей спір мирним шляхом і вимушена звернутися за захистом своїх інтересів та прав в судовому порядку.

Оскільки спільна квартира складається з двох кімнат, які не є суміжними, загальна площа якої становить 49,8 кв.м., житлові кімнати площею 12,0 кв.м. та 16,1 кв.м., та з метою, щоб в подальшому не виникало спорів щодо їхнього проживання, вона також просить встановити порядок користування квартирою.

В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1974 року, що підтверджується довідкою ДП «Стебниккомунсервіс». ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем, а відповідач прописаний як її колишній чоловік. Оскільки в силу негативної поведінки щодо неї, діти та внуки з відповідачем практично не спілкуються, вважає, що при встановленні порядку користування квартирою, необхідно врахувати ці факти, та виділити їй кімнату площею 16,1 кв.м., а відповідачу кімнату площею 42,0 кв.м.

Намагання вирішити спір мирним шляхом, ніякого результату не дали, відповідач категорично відмовляється надати ОСОБА_2 другий примірник ключів від замка до вхідних дверей квартири.

Всі речі ОСОБА_2 залишились в квартирі, в тому числі зимові, які є їй необхідні, іншого житла у неї немає, а без пошкодження вхідних дверей та відповідно без конфлікту користуватися спірною квартирою позивачка не взмозі. Таким чином, вважає, що суд повинен захисти право позивачки на користування даною квартирою, шляхом усунення перешкод у користуванні квартирою, встановлення порядку користування, а тому для захисту порушених прав вони змушена звернутися з даним позовом в суд.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, подав заяву пояснення. Згідно поданої за заяви відповідач наведені в позовній заяві обставини, які нібито змусили його колишню дружину звернутися до суду за захистом своїх житлових прав, а саме про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою 21 в будинку № 16а по вул.Грушевського в м.Стебнику Львівської області, вважає надуманими і такими, що не відповідають дійсності.

Насправді непорозуміння між ним та позивачкою виникли через те, що вона разом з молодшою дочкою вирішили незаконно, підробивши його підписи на позовній заяві та інших документах через суд, зняти з реєстрації вищевказаної квартири їхню старшу дочку.

В матеріалах справи є повідомлення Трускавецького МВ ГУМВС України про те, що він за місцем свого проживання немовби вчинив конфлікт під час якого ображав ОСОБА_2 та дочку ОСОБА_5 нецензурною лайкою. Після того, як дочку ОСОБА_4 судові інстанції визнали особою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_4, вона разом з позивачкою і незрозуміло йому чому, з працівником Трускавецької міліції, зайшли без будь-яких з його боку заперечень забрати якісь речі ОСОБА_4, яких насправді у квартирі не було, нікого не принижував і не ображав. Колишня дружина могла залишитись у квартирі, він не чинив їй ніяких перешкод в користуванні житлом, а вона знову ж таки по своїй волі покинула житло.

Звертає увагу на те, що у повідомленні Трускавецького МВ зазначено, що інших звернень гр.ОСОБА_2 щодо нібито його протиправної поведінки протягом 2013-2014 років до Трускавецького МВ не надходило. А повідомлення Дрогобицького МВ міліції від 02.07 2014 р. якраз і стосується того випадку, про який він вказав вище, вважає, що ОСОБА_2 оговорює його в тому, що він чинить їй перешкоди, в користуванні їхнім житлом, оскільки вона добровільно залишила квартиру і він не мав жодних заперечень щодо її проживання у вказаному помешканні.

На його переконання позивачкою не представлено ніяких достовірних доказів щодо його протиправної поведінки в побуті, а тому просить суд взяти до уваги його доводи при вирішенні позову ОСОБА_2 Г.1.

Стосовно встановлення порядку користування квартирою, то він не за перечує проти такого варіанту, який запропонувала позивачка ОСОБА_2.І. у своїй позовній заяві. Просить справу за позовом ОСОБА_2 Г.1. розглядати у його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги письмову заяву відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що сторонам на праві власності належить житлова квартира АДРЕСА_5, де вони і зареєстровані. (а.с. 9)

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном.

Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, проти чого фактично і не заперечує відповідач.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 174, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, 155 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Вселити ОСОБА_2, 16.05.1954р.н. в квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Зобов'язати ОСОБА_3, 01.01.1951р.н., не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7.

Встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_8:

- ОСОБА_2 користується кімнатою площею 16,1 кв.м.,

- ОСОБА_3 користується кімнатою площею 12,0 кв.м.

коридор (площею 8,5 кв.м.), уборна (площею 1,4 кв.м.), кухня (площею 7,9 кв.м.), ванна (площею 2,5 кв.м.), шкаф (площею 0,7 кв.м.) та шкаф (площею 0,7 кв.м.) залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.