АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2904/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Нерушак Л. В.
при секретаріНаконечна М.М.

представника позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2014 року по справі за позовом КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є правонаступником КП ВЖ РЕУ-1, КП ВЖ РЕУ- 3 і КП ВЖ РЕУ-4, та підставі Статуту, затвердженого рішенням Черкаської міської ради №2-31 від 16 грудня 2010 року, надає житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та інших об'єктів житлово-комунального призначення; здійснює контроль за своєчасністю надходження квартирної і орендної плати, а також плати за комунальні послуги.

Згідно довідки поквартирної картки від 10.02.2014 року відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_8 Дана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, утримання якого здійснює позивач.

КП «Придніпровська СУБ» стверджує, що надає відповідачам житлово-комунальні послуги, а відповідачі їх не оплачують, у зв'язку з чим у них утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 9880 грн. 04 коп.

Просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість в сумі 9880 грн. 04 коп. та судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.

Відповідач ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2014 року позов КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в сумі 4987 грн. 37 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення боргу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, позивач надає житлово-комунальні послуги з утримання багатоквартирного будинку, в якому знаходиться і квартира відповідачів. Відповідачі не оплачують отримані житлово-комунальні послуги, посилаючись на відсутність між ними договірних відносин. За отримані послуги відповідачі зобов'язані провести оплату, але так як позивачем пропущено строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за період з листопада 2009 р. по лютий 2011 р., то відповідачі повинні оплатити отримані послуги лише за період з лютого 2011 року по лютий 2014 року включно.

Встановлено, що ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 приватизували АДРЕСА_1, зареєстровані за даною адресою та мають кожен із них рівну (по 1/3) частки в даній квартирі. КП «Придніпровська СУБ» надає відповідачам житлово-комунальні послуги.

Районний суд правильно дійшов висновку між позивачами та відповідачем виникли правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг співвласникам квартири в багатоквартирному будинку.

Вказані правовідносини регулюються ЦК України, Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на підставі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановивши, що відповідачі є співвласниками квартири в багатоквартирному житловому будинку, утримання якого здійснює позивач, і отримує житлово-комунальні послуги, але з 2009 року не сплачує за ці послуги, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги згідно наданого позивачем розрахунку, врахувавши при цьому строк позовної давності.

Посилання апелянта на відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ним та позивачем, як на підставу несплати за ці послуги, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки Закон "Про житлово-комунальні послуги" покладає обов'язок укласти такий договір, як на виконавця цих послуг, так і на споживача, зокрема згідно п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст.6ЦК України). Так, ст. ст. 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору (правова позиція ВСУ від 10.10.2012 року, №6-110цс12).

Таким чином, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем цих послуг і їх споживачем не є підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги щодо незрозумілості та необґрунтованості наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача обґрунтований тарифами на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, затвердженими рішеннями органу місцевого самоврядування, які приєднані до матеріалів справи, а тому цей розрахунок є і обґрунтованим і зрозумілим. Також позивачем надано відповідні документи, що підтверджують надання таких послуг за 2011-2014 роки.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи обставини отримання житлово-комунальних послуг відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів, як це передбачено ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

На підставі частини 4 статті 10 ЦПК України суд апеляційної інстанції сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджував про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, за ініціативою апеляційного суду оголосивши перерву та надавши можливість апелянту додатково ознайомитись з матеріалами цивільної справи.

Разом з тим, судом першої інстанції було невірно визначено правовий статус відповідачів до належного їм майна як наймача та членів його сім'ї, а не як співвласників приватизованої квартири, в зв'язку з чим було невірно застосовано норму ст. 64 ЖК України про солідарну відповідальність наймача та членів його сім'ї. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Законом України не передбачено солідарної відповідальності співвласників квартири за борги по житлово-комунальним послугам, також відсутні і договірні зобов'язання за солідарну відповідальність за борги по житлово-комунальним послугам. За таких обставин відповідачі повинні нести часткову відповідальність за борги по житлово-комунальним послугам, відповідно до їх рівних часток у квартирі.

За трирічний строк в відповідачів виник борг на загальну суму 4987,37 гривни, а частка кожного співвласника в загальній сумі боргу становить 1662,46 гривни, в судових витратах 81,20 гривни.

Так як судом першої інстанції при ухваленні рішення невірно були застосовані норми матеріального права відносно солідарної відповідальності відповідачів, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміна, за яким борг за житлово-комунальні послуги та судові витрати з відповідачів підлягає до стягнення в частці від їх долі в квартирі.

Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2014 року задоволити частково, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради заборгованість за житлово-комунальні послуги по 1662,46 гривни з кожного.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради судові витрати по справі по 81,20 гривни з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :