Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Дубарець Ю.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні майном,

встановив:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання її втратившою право на користування жилою площею в належній йому на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 та усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття із реєстрації відповідача, відповідно до положень ст.ст.405,319,391 Цивільного кодексу України.

В заяві вказував, що він є власником вищевказаної квартири, відповідно Договору купівлі-продажу від 20.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, р. №1074, зареєстрованим у встановленому порядку КП РМБТІ 13.11.2006 року. У вказаному приміщенні квартири постійно зареєстрована відповідачка, яка фактично не проживає в квартирі більше року, будь-яке майно відповідача в квартирі відсутнє, що підтверджується також рішенням Рівненського міського суду про розірвання шлюбу від 29.11.2013 року в справі №569/17735/13ц, яким встановлений факт не проживання відповідача в квартирі із липня 2013 року, а також комісійним актом №381 від 31.10.2014 року, підписи осіб посвідчені начальником ЖКП «Сонячне». У цьому зв'язку, внаслідок не проживання в квартирі більше року, відповідач втратила право на жилу площу, та, будучи зареєстрованою в квартирі, також чинить перешкоди власнику - він не може оформити субсидію на сплату житлово-комунальних послуг та змушений сплачувати комунальні платежі і за відповідача. Вирішити спірні питання вбачається можливим лише в судовому порядку.

Згідно наданого суду заперечень відповідача, вона проживала в квартирі після укладеного шлюбу із липня 2008 року, придбані ними за час перебування в шлюбі речі до цього часу знаходяться в квартирі відповідача, співвласником таких речей є вона. Крім того, в квартирі знаходяться речі дитини. На кошти, одержані в якості допомоги по вагітності і пологах, в квартирі відповідача зроблений ремонт. Посилання відповідача на необхідність зняття із обліку для отримання права на субсидію вважає надуманим, оскільки квартира обладнана лічильниками на всі житлово-комунальні послуги, і такі докази не надані. Крім того, немає потреби розглядати справу в судовому порядку, оскільки вона готова знятися із реєстраційного обліку в квартирі позивача, проте такої згоди позивач не надає.

Позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги в суді, дали пояснення по суті позову. Уточнили, що фактично відповідачка, колишня жінка, із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають в квартирі із липня 2013 року. Вважають, що у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України відповідачка, як колишній член сім'ї власника, втратила право на житло в квартирі, власниками якої є позивач. Дитина за рішенням суду залишена на проживання із матір»ю, проте залишається зареєстрованою із батьком, якому чиняться перешкоди для участі у вихованні дитини, з приводу чого він звернувся в листопаді 2013 року в орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Заперечення відповідача в тій частині, що вона бажає і не має можливості виписатись із квартири за відсутністю згоди і документів позивача пояснюють надуманим. Просять позов задовольнити.

Відповідачка, будучи повідомленою про місце і час судового розгляду справи у встановленому порядку, не з'явився в судове засідання. Згідно наданого суду заперечення, просить розглянути справу без її участі із урахуванням заперечення в позові відмовити.

У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за згодою позивача і відповідача за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявності у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги доведені, обгрунтовані, підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено на підставі досліджених доказів, в тому числі Договору купівлі-продажу від 20.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р.№1074, зареєстрованим у встановленому порядку КП РМБТІ 13.11.2006 року, будинкової книжки на квартиру, свідоцтва про розірвання шлюбу сторін, судового рішення Рівненського міського суду від 29.11.2013 року в справі №569/17735/13ц про розірвання шлюбу між сторонами, комісійного акту від 21 жовтня 2014 року, посвідченого начальником ЖКП «Сонячне», згідно якого на час перевірки та із липня 2013 року відповідачка та її речі в квартирі відсутні, які суд вважає достовірними, підтверджується, що позивач являється власником двокімнатної квартири, в якій зареєстровані позивач, колишня дружина ОСОБА_3 із 31.07.2008 року, та неповнолітня дитина ОСОБА_5 із 28.04.2010 року. Відповідач, як колишній члени сім»ї, із липня 2013 року в квартирі не проживає, особистих її речей в квартирі немає, доказів спору між сторонами щодо спільного сумісного майна не надано.

Згідно приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, встановлено на підставі наданих стороною позивача, які не спростовані відповідачем, що відповідачка, без поважних на те причин з липня 2013 року фактично в квартирі не проживає, квартиру не утримує, претензій на квартиру не заявляє, вибула на інше місце проживання.

Поважних причин, які б перешкоджали відповідачу проживати в спірній квартирі судом не встановлено, перешкоди в користуванні квартирою для відповідача з боку власника не чинились. Домовленості між відповідачем та власником квартири про збереження за ним житла понад визначений ст.405 ч.2 ЦК України строк, як і передбачених законом підстав для цього, судом не встановлено.

Згідно положень ч.4 ст.156 ЖК України колишні члени сім'ї, що продовжують проживати в житлі мають такі ж права і обов'язки, як члени сім'ї власника житла.

У відповідності до положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 протягом часу півтора року без поважних на те причин, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ним житла, ніяких обов'язків щодо утримання квартири не несе, вона втратили право користування жилою площею в даній квартирі, та, в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, підлягає до визнання такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку.

Заперечення відповідача в цій частині оцінюється суперечним, оскільки вона не визнає вимоги, проте вказує без надання доказів з цього приводу, що не має можливості добровільного зняття із реєстрації по вині позивача. Доводи з приводу вкладення коштів в ремонт квартири або визнання речей спільним майном подружжя не заслуговують на увагу, оскільки відповідач має право на вирішення таких спорів, яке може бути нею реалізоване у встановленому порядку.

При вирішенні спору, суд також враховує, що, відповідно до положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, вимоги про усунення перешкод в користуванні належною йому на праві власності квартирою шляхом зняття відповідача, яка втратила право на проживання в квартирі, із реєстрації в цій квартирі вважається доведеним, обґрунтованим, таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 405 ч.2, 319,321,387,391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11,57-60, 208,209,212-215,218,223, 292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук