Справа № 2-3377/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Подплетніковій В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хлистуненко Святослава Сергійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Хлистуненка С.С., посилаючись на те, що 26.02.2014р. державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ сторонам. Вказував про те, що у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні з 27.05.2013 року перебуває виконавче провадження № 38106452 на підставі виконавчого листа №2-3377/11 від 12.06.2012 року, за яким зобов»язано боржника ОСОБА_3 не чинити перешкод стягувачу ОСОБА_1 у вихованні доньки та спілкуванні з нею. Вказує, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2012 року боржник продовжує не виконувати та не надає йому побачень з дитиною, чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Вважає, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження порушують його права , оскільки він втрачає можливість для примусового виконання рішення за виконавчим провадженням ВП №38106452 та відкриття виконавчого провадження заново для примусового виконання рішення суду від 12.06.2012 року, а відповідно втрачає останню надію бачити, спілкуватись та виховувати свою дитину за цим рішенням.28.02.2014 року скаржник подав повторно виконавчий лист до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві. Станом на 07.03.2014 року постанова винесена не була, а в усній формі начальником ДВС Подільського РУЮ у м. Києві його було повідомлено , що повторно відкривати провадження ніхто не буде.

Заявник (стягувач) в судове засідання не з»явився, надав до суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності, вимоги, викладені у скарзі, підтримав в повному обсязі, просив скаргу задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлені, копії матеріалів виконавчого провадження № 38106452 на запит суду не направили.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на виконанні державного виконавця ВДВС Поділського РУЮ м. Києва перебувало виконавче провадження № 38106452, відкрите 27 травня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3377/11 від 12.06.2012 р., виданого Подільським районним судом міста Києва про зобов»язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_5 і спілкуванні з нею (а.с.5).

26 лютого 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві Хлистуненком С.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв»язку з тим, що державним виконавцем направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності боржника за невиконання рішення суду (а.с 7).

Як вбачається з матеріалів скарги, 26.02.2014 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ Хлистуненком С.С. подано подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за невиконання рішення суду від 12.06.2012 року (а.с.8-10).

Звертаючись до суду з даною скаргою, скаржник посилається на неправомірність дій головного державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ м. Києва Хлистуненко С.С., що полягає у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження , оскільки повторно відкривати виконавче провадження ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві не будуть, а йому буде надана відмова.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року з наступними змінами), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі, якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Натомість, матеріали справи не містять достатніх даних, які б свідчили, що головним державним виконавцем Хлистуненком С.С. було вжито всіх заходів передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення та спрямованих на встановлення та підтвердження обставин, що можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження.

Як зазначалося вище, копії матеріалів виконавчого провадження № 38106452 з Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до суду не надходили.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За нормою ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хлистуненко С.С. безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з чим скасування даної постанови підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 383, 387 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хлистуненко Святослава Сергійовича про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хлистуненка Святослава Сергійовича про закінчення виконавчого провадження від 26.02.2014 року, винесену у виконавчому провадженні № 38106452.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяЛ. О. Трегубенко