27.11.2014
№ 642/9337/14-ц
№ 4-с/642/35/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Бородіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Алімурадової Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку судового контролю за виконанням судових рішень скаргу

ОСОБА_1 на дії (рішення) державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії (рішення) державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2, скасування постанови № 40487727 від 04.08.2014 року, яка направлена ТОВ виробнича фірма "Полімер", у якій пропоновано з усіх видів заробітку, що належать боржнику (ОСОБА_1М.), після відрахування податків проводити утримання в розмірі 20 % до погашення боргу, та про скасування постанови про арешт майна від 16.10.2014 року. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що виконавче провадження йому стало відомо лише після того як на адресу організації, де він працює надійшла постанова про відрахування з заробітної плати, до цього він жодних документів з виконавчої служби не отримував. Також вказує, що постанова № 40487727 від 04.08.2014 року не відповідає Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом міністерства юстиції України № 512/5 від02.04.2012 року, що є підставою для її скасування. Мотивує свою скаргу в частині скасування постанови про накладення арешту тим, що державним виконавцем з порушенням вимог закону накладено арешт на все його майно, при цьому державним виконавцем не проведені дії щодо встановлення майна боржника.

В судовому засіданні представники скаржника вимоги скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Суб'єкт оскарження державний виконавець Ізотов П.П. в задоволенні скарги просив відмовити, були надані письмові заперечення. .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оригінал виконавчого провадження № 229/3 номер за ЄДРВП 40487727, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 знаходиться виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 25206 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та судових витрат на правову допомогу у розмірі 1616 грн., та за сплату судового збору - 302 грн.

Постановою від 16.10.2014 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми боргу.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією і проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про арешт, державним виконавцем лише в межах суми боргу накладено арешт на все майно боржника.

При цьому не заслуговують на увагу посилання на те, що перед винесенням постанови про накладення арешту на все майно, державному виконавцю необхідно було вчинити дії щодо відшукання такого майна, оскільки державному виконавцю надано право на вчинення тих чи інших дій для виконання рішення суду і саме один із них обрано.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані дії були вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державним виконавцем, права і свободи скаржника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тому суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні скарги в цій частині.

Відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з

повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або

іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, судом встановлено, що у провадженні відсутні будь-які докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику.

Щодо посилання скаржника на те,що постанова від 04.08.2014 року не відповідає положенням Інструкції з організації примусового виконання, то суд зазначає.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом міністерства юстиції України № 512/5 від02.04.2012 року, а саме у п. 7.3. зазначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Відаовідно до п .7.3.1. Постанова повинна містити:

а) повне найменування та місцезнаходження підприємства, установи, організації, прізвище, імя та по батькові фізичної особи чи фізичної особи - підприємця, до якої направляється постанова, та її місце проживання;

б) порядок стягнення суми боргу;

в) розмір відрахувань;

г) реквізити рахунку, на який необхідно перераховувати утримані кошти, або адресата у разі перерахування коштів поштовим переказом;

ґ) вимогу щодо направлення звітів про здійснені відрахування та виплати із зазначенням періодичності подання звітів та адреси, на яку необхідно направляти звіти.

згідно з п. 7.3.2. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Постанова державного виконавця № 40487727 від 04.08.2014 року зазначеним вимогам відповідає.

Тому в цій частині посилання скаржника безпідставні.

Судом також не приймаються посилання представника скаржника в тій частині, що стягувачем не було подано заяву про стягнення грошових коштів з заробітної плати, тож у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення зазначеної постанови, оскільки вони спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

Так судом встановлено, що раніше виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_4 знаходився на виконанні і відділі державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції у Харківські області. після отримання відомостей про отримання доходів боржником ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулася із заявою до виконавчої служби з проханням направити виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 за місцем роботи боржника, а саме до ТОВ виробнича фірма "Полімер".

Після чого, виконавчий лист було передано на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області.

Маючи відомості про доходи боржника, а саме у ТОВ виробнича фірма "Полімер", державним виконавцем винесена постанова, у якій пропоновано з усіх видів заробітку, що належать боржнику (ОСОБА_1М.), після відрахування податків проводити утримання в розмірі 20 % до погашення боргу.

Таким чином, державний виконавець діяв в межах повноважень державного виконавця, його дії були направлені на своєчасне, повне і неупереджене виконання судового рішення.

Таким чином, зважаючи, що скаржником всупереч ст.60 ЦПК України не представлено суду доказів та не доведено наявності неправомірних дій державного виконавця по виконанню рішення суду та порушення у зв'язку з цим прав боржника, то суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (рішення) державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які не були присутні під час проголошення ухвали мають право оскаржити ухвалу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя - О.В. Бородіна