Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/5553/14 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Комунарський ВДВС ЗМУЮ, про стягнення неустойки (пені) по аліментам, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) по аліментам, який в ході судового розгляду уточнила.

У позові зазначала, що рішенням Комунарського районного суду від 25.03.2009 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2009 року на весь час навчання сина, але не більше 23 років. ІНФОРМАЦІЯ_3 сину виповнилося 23 роки. Згідно довідки Комунарського ВДВС борг відповідача по сплаті аліментів станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 склав 9807,54 грн.

Також, рішенням Комунарського районного суду від 11.03.2009 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2009 року до повноліття дитини. Аліменти на утримання продовжуються стягуватися. Згідно довідки Комунарського ВДВС борг відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки станом на 31.01.2013 року склав 22774,20 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених за рішенням суду на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з січня 2009 року по листопад 2012 року в розмірі 4121,39 грн., стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених за рішенням суду на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з січня 2009 року по січень 2013 року в розмірі 6 586 грн. 58 коп. та судові витрати в сумі 229,40 грн.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивачка уточнила позовні вимоги, підтримавши попередній розрахунок пені та додавши розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 за період лютий, березень і червень 2013 року в розмірі 445грн. Також зазначила, що відповідачем 20.09.2013 року була сплачена в повному обсязі заборгованість по аліментам на утримання сина в розмірі 9 807, 54 грн. та 02.09.2013 року частково сплачена заборгованість по аліментам на утримання доньки в розмірі 19 600грн.

У зв'язку із зазначеним, просить стягнути також пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина за період з січня по вересень 2013 року, розрахованої із загальної суми заборгованості, в розмірі 2 567, 60 грн. та на утримання доньки ОСОБА_6 - 5 311, 88 грн. Всього просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина в розмірі 6688,99 грн. та на утримання доньки ОСОБА_6 - в розмірі 12 343, 46 грн., а загалом 19 032, 45 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) по аліментам задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених за рішенням суду на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4121,39 грн. та неповнолітню доньку ОСОБА_6 в розмірі 7031,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 229,41 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, заперечення представника позивачки, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду від 25.03.2009 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2009 року на весь час навчання сина, але не більше 23 років.

ІНФОРМАЦІЯ_3 сину виповнилося 23 роки.

Згідно довідки - розрахунку Комунарського ВДВС від 01.02.2013 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 становить 9 807,54 грн., яка сплачена відповідачем у повному обсязі 20.09.2013 року (а.с. 5, 73).

Також, рішенням Комунарського районного суду від 11.03.2009 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.01.2009 року до повноліття дитини.

Аліменти на утримання продовжуються стягуватися.

Згідно довідки Комунарського ВДВС від 01.02.2013 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки станом на 31.01.2013 року складає 22 774,20 грн., яка 02.09.2013 року частково сплачена відповідачем в розмірі 22 600 грн. та станом на 15.10. 2013 року заборгованість становить 3 416,20 грн. (а.с. 5, 65-66).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи та обґрунтовано, виходячи зі змісту ст. 196 СК України та відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України встановив факт заборгованості відповідача за аліментами й наявність його вини у її виникненні та наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 196 СК України суду надано право зменшити неустойку з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Даючи оцінку розрахунку пені, проведеного позивачкою, який взято до уваги судом першої інстанції при вирішенні позову та ухваленні рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За змістом наведеної норми права, оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості.

З урахуванням викладеного, слід визнати, що наведений позивачкою розрахунок пені за прострочення сплати аліментів обрахований всупереч вимогам ст. 196 СК України та п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Проте, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, оскільки при правильному вирахуванні суми пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5 ця сума буде значно більшою ніж заявлена позивачкою, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, заявлених ОСОБА_4 та стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених за рішенням суду на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, в розмірі 4121,39 грн. та неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 7031,58 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач постійно надавав кошти своїм дітям, купував їм одяг, лікував їх за свій рахунок не можуть бути прийняті до уваги, спростовуються матеріалами справи, оскільки довідками Комунарського ВДВС доведено про наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка відповідачем була частково погашена.

Також є безпідставними доводи апелянта про незастосування судом строку позовної давності, оскільки відповідно до ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується.

Враховуючи, що суд задовольнив частково позов в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає засадам виваженості, справедливості та розумності та судом враховано матеріальне та сімейне становище платника аліментів.

Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2013 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: