ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2/753/5158/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарях - Зленко Ю.В., Єфремову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення боргу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у вигляді пені, посилаючись на те, що між сторонами був укладений договір позики, затверджений розпискою відповідно до яких відповідач отримав у позивача в борг грошові кошти на умовах повернення у визначений строк. Проте, відповідач обов'язок порушив у визначений строк грошові кошти не повернув, від добровільного виконання обов'язку ухиляється. Враховуючи те, що позика мала місце в іноземній валюті, позивач просить стягнути заборгованість у гривневому еквіваленті, з урахування зміни курсу, який існував на час звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог. Також, позивач просить стягнути пеню передбачену мовами договору позики у перерахунку в національну валюту за курсом, який існував на час звернення до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та представник останнього позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Позивач пояснив, що розписка складена на підтвердження договору позики, а розмір та валюта позики у двох документах є різними, оскільки з початку відповідачу необхідно була більша сума, яка зазначена у договорі позики, а в подальшому у відповідача змінилися обставини і останній позичив меншу суму, яка зазначена у розписці в іноземній валюті.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, оскільки повернув більшу частину боргу та пояснили, що договір позики та розписка є різними документами, із складеної розписки незрозуміло в які валюті необхідно повернути борг, нарахування пені є неправомірним, оскільки не повернення боргу відбулось з вини позикодавця. Так, у розписці не зазначено місце виконання зобов'язання, позивач не повідомив відповідача куди необхідно перераховувати кошти, а коли відповідач приїздив за місцем проживання до позивача, останнього не було, нової адреси проживання позивач відповідачу також не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

12.04.2012 року відповідач отримав у позику від позивача грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, що в еквіваленті на час отримання позики, становило 80000 грн., про що була складена відповідні розписка /а.с. 8/.

Згідно виписок по картковому рахунку про рух коштів позивача та не заперечувалося учасниками процесу 20.07.2012 року; 15.08.2012 року; відповідачем було перераховано позивачу по 4000 грн.; 25.08.2012 року 4050 грн.; 23.09.2012 року 4000 грн.; 17.10.2012 року 4000 грн. /а.с. 9,10/. Відповідно до курсу 7,99 який мав місце на час повернення коштів, відповідачем було повернуто позивачу 2509,39 доларів США, після чого відповідач припинив виплати.

Станом на час розгляду справи у відповідача перед позивачем існує заборгованість 7490,61 доларів США і на час збільшення розміру позовних вимог 28.11.2014 рік в еквіваленті до гривні сума заборгованості складає 112059 грн. 53 коп., яку просить стягнути позивач /а.с. 70/.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором.

Суд вважає неспроможними доводи представників відповідача про те, що зобов'язання повинно бути виражено виключно в одиниці гривні, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд,також вважає неспроможними доводи представників відповідачів проте, що відповідач повернув більшу частину заборгованості, оскільки на підтвердження вказаної обставини згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачем або представниками останнього доказів не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики є законними обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкції у вигляді пені слід відмовити виходячи з наступного.

12.04.2012 року між сторонами був укладений договір позики на суму 116000 грн. готівкою, що на момент передачі коштів еквівалентно 14500 доларів США /а.с. 5 - 7/. Проте, позивач, як зазначено вище, у судовому засіданні пояснив, що у відповідача змінилися обставини і останній отримав грошові кошти у меншому розмірі і не у гривні, а у доларах США, про що була складена розписка.

Таким чином, суд вважає що вище вказана розписка була складена не на підтвердження укладення договору позики, а є новим договором позики оформленим розпискоюз новими істотними умовами щодо розміру позики та валюти зобов'язання. Отже вбачається, що по договору позики грошові кошти не передавались, оскільки відсутня розписка про передачу 116000 грн., а мала місце передача грошових коштів в сумі 10000 доларів США, відповідно до нового договору позики оформленого розпискою, в якому не передбачено стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1% від вчасно неповернених сум позики за кожний день прострочення. Крім того, необхідно зазначити про те, що у розписці відсутнє посилання на те, що остання складена на підтвердження виконання договору позики на суму 116000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212 - 218 ЦПК України,ч. 2 ст. 524,ч. 2 ст. 533,ч. 1 ст. 526, ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві 15.12.2010 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 112059 грн. 53 коп.,судові витрати в сумі 1120 грн. 60 грн., а всього стягнути 113180 /сто тринадцять тисяч сто вісімдесят/ грн. 13 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: