У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Реєстраційна служба Мукачівського МРУЮ, ОСОБА_7. ОСОБА_8, про визнання недійсним рішення загальних зборів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року, якою закрито провадження по даній справі у зв'язку з тим, що така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що даний спір не є трудовим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі суд першої інстанції виходив з того даний спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку ГПК України. При цьому суд зазначив, що спір не є трудовим.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів виходячи з наступного.

Згідно п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України (в чинній редакції) господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

В даному випадку позивачкою оскаржено п.п.2, 3 рішення загальних зборів учасників ПП «ЛМ Плюс», оформленого у формі протоколу № 2, яким позивача ОСОБА_2 призначено виконуючим обов'язки директора ПП «ЛМ Плюс» та доручено здійснити пошук кандидатів на посаду директора ПП «ЛМ Плюс» (а.с.9, 10).

Як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» пвирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

В даному випадку позивачкою фактично оскаржується рішення щодо призначення її на посаду виконуючого обов'язки директора підприємства.

При цьому згідно п.9.7 Статут ПП «ЛМ Плюс» виконавчим органом Підприємства є Директор, якого збори Власників (учасників) обирають із свого складу або призначають на умовах найму. Також даним пунктом передбачено, що з Директором може укладатися контракт.

Входячи з наведено можна дійти висновку, що директор ПП «ЛМ Люкс» є найманим працівником в розумінні КЗпП України, а відтак будь-які спори пов'язані з приводу прийняття його на роботу, здійснення ним посадових обов'язків та звільнення є трудовими.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачка як на підставу свого позову посилалася на пряме порушення приписів ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗПП України, якими передбачено право на вільний вибір роботи, посилаючись на те, що призначення її на посаду відбулося всупереч її волі. Зазначене також підтверджує ту обставину, що такий спір є трудовим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що спір пред'явлений ОСОБА_2 є трудовим, а не корпоративним, у зв'язку з чим такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року, відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 307, 311, 314, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 жовтня 2014 року скасувати, надіславши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді