Справа 431/1041/14-ц
Провадження 2/431/502/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 листопада 2014 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Олійник С.В.,

при секретарі Хорольської І.Ю.,

за участі позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності та поділ сумісно нажитого майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності та поділ сумісно нажитого майна та стягнення з ОСОБА_3 на її користь компенсацію різниці у долях у розмірі 41042,15 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з грудня 2007 року до листопада 2011 року вона та ОСОБА_3 проживали у фактичних шлюбних відносинах, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, вели спільне господарство, проживали однією сім'єю, разом з її донькою від іншого шлюбу. Разом з відповідачем вони, крім повсякденного побуту, спільно святкували сімейні свята, виїжджали на курорти, разом робили покупки. Відповідач піклувався про сім'ю, її доньку. Під час спільного проживання однією сім'єю сторонами було придбано автомобіль СHEVROLET-AVEO, державний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, який і просила розподілити між ними.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами, викладеними в позовній заяві. Просила позов задовольнити, а також стягнути витрати за проведення експертизи та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 категорично не визнав, просив суд відмовити, оскільки позов не обґрунтований, оскільки з грудня 2007 року не мешкали разом однією сім'єю, а тільки обмежувалися зустрічами. Сімейні відносини виникли з листопада 2011 року з часу укладення шлюбу. Автомобіль придбав за свої доходи, які отримав від підприємницької діяльності. ОСОБА_1 не приймала участь у витратах на придбання автомобіля.

Представники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали як необґрунтований з наступних підстав. Сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі в період придбання автомобіля, а тому не може бути спільною власністю, оскільки вони в цей період тільки зустрічалися, а відповідач продав свій автомобіль і купив за власні кошти, які отримав від підприємницької діяльності. Крім того, спірний автомобіль є особистою приватною власністю, оскільки використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивачки, в 2007 році з грудня місяця її донька та ОСОБА_3 проживали разом в цивільному шлюбі. Новий рік 2008 зустрічали разом з його батьками. Вели господарство разом, їздили на відпочинок, святкували дні народження. В першій рік спільного проживання сплачував за ? частину автомобіля молоковоз. Робили за власні кошти капітальний ремонт автомобіля УАЗ. До них приїжджала донька Катя від першого шлюбу ОСОБА_3, її з ОСОБА_7 водили до дитсадка. Настя, донька від першого шлюбу позивача, називала ОСОБА_3 батьком, були добрі, дружні, сімейні відносини.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що позивач її рідна сестра, яка з весни 2008 року постійно проживала з ОСОБА_3. Вели спільне господарство, водили дітей до садочку, робили покупки, придбали автомобіль «Шевроле-Авео», різну побутову техніку. Робили разом ремонт кухні, ванної кімнати. ОСОБА_3 був прив'язаний до її доньки.

Пояснення свідків ОСОБА_6 (матері позивачки), ОСОБА_8 (рідного брата позивачки), у суду сумнівів не викликають, тому що підтверджуються та узгоджуються у сукупності з іншими доказами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_3 Він зустрічався з ОСОБА_1, проживали як чоловік і жінка, вона приходила та уходила. Про те, що вони зареєстрували відносини їй не відомо. ОСОБА_3 мав автомобіль ВАЗ, потім придбав «Шевроле-Авео».

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сторін. ОСОБА_3 зустрічався з ОСОБА_1, яка приходила та уходила. Вони розійшлися.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, стверджувала, що з 2008 року сторони проживали разом як подружжя. Зустрічали новий 2008 рік. Працювали, позивачка в страховій компанії «Оранта-Лугань», відповідач був приватним підприємцем, відпочивали разом, робили ремонт разом. Разом придбали комп'ютерний стіл, стільці. Збирали кошти на придбання автомобіля, у 2010 році після повернення з відпочинку придбали спірний автомобіль.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що раніше була сусідкою зі сторонами, де і познайомилися, була постійно в гостях у сторін, перебували в дружніх стосунках, знає достовірно, що сторони проживали разом, зустрічали Новий 2008 рік. Донька ОСОБА_1 від першого шлюбу проживала разом з ними, ОСОБА_3 вона називала батьком. Він для ОСОБА_7 був гарним батьком, водив до дитячого садка, до парку культури та відпочинку, на річку. 01.08.2009 року були разом на весіллі, поводилися як дружина і чоловік. В серпні 2010 року переїхали до іншого місця проживання, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжували жити сумісно, була гарна родина, працювали, планували придбати автомобіль.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила суду, що з ОСОБА_1 знайома з дитинства, вона є хрещеною матір'ю її дитини ОСОБА_7. В 2007, 2008 роках вона приїздила до ОСОБА_1, вони проживали однією родиною з ОСОБА_3. Робили ремонт, разом придбали побутову техніку, холодильник, комп'ютерний стіл, комп'ютер. Коли придбали автомобіль, ОСОБА_1 їй дзвонила та хвалилася. Знає, що ОСОБА_1 вибирала автомобіль. Крім того, виїхала від матері до ОСОБА_3 у грудні 2007 року.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_14 підтвердили факт сумісного проживання позивача і відповідача однією сім'єю як чоловіка і дружини, факт сумісного придбання автомобіля. У суду немає сумніву щодо неупередженості вказаних свідків, оскільки родичами, близькими сторонам не являються. Крім того, підтверджуються поясненнями інших свідків по справі.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_3 разом навчався у школі, товаришують. Бував часто в нього вдома, ОСОБА_1 не бачив. В 2011 році ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували відносини та стали проживати разом. До 2011 року вони не проживали разом, зі слів ОСОБА_3, він жив самотньо, казав що зустрічається. Він працював на молоковозі, возив молоко. З ОСОБА_1 він знайомий, приходив на день народження, фотографувалися, як придбали автомобіль, разом святкували, ОСОБА_1 теж була присутньою.

Показання свідка ОСОБА_15 суд не приймає, оскільки йому особисто не відомо щодо сумісного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_1 однією сім'єю, а відомо йому ці факти зі слів ОСОБА_3 Суд не приймає як доказ, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_3 з 2004 року, здавав йому молоко. Неодноразово бачив його на автомобілі ВАЗ, потім на «Шевроле-Авео».

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_3 як підприємця, тому, що сама займається збиранням молока. ОСОБА_3 їздив на автомобілі ВАЗ, а потім придбав для роботи автомобіль «Шевроле-Авео».

Показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17 суд не бере до уваги, які не стосуються предмета доказування.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом відповідача ОСОБА_3 Брат зустрічався з ОСОБА_1, вона залишалася на ніч, але спільно не проживали. В 2011 році вони стали проживати. Брат з 2002 року займається підприємницькою діяльністю, збирав молоко. Автомобілі використовував в комерційних цілях. ОСОБА_1 залишалася часто на ніч у брата, але їжу не готувала, участі у ведені спільного господарства не приймала, ситуація після реєстрації шлюбу не змінилася. Спільне господарство вони не вели. Брат покупав їй прикраси, возив на відпочинок.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_1 подала до суду на поділ автомобіля. Вони з її сином ОСОБА_3 зустрічалися, але не мешкали разом. ОСОБА_1 залишалася на вихідні. В 2011 році вони зареєстрували шлюб. Їсти не готувала, не прала, не прибирала, дитину ОСОБА_3 не визнавала. Коли вони зустрічались, вона поводила себе не як хазяйка та дружина. Разом не проживали.

Пояснення свідків ОСОБА_18 (рідний брат відповідача), ОСОБА_19 (мати відповідача) в частині того, що сторони не проживали разом як чоловік і дружина з грудня 2007 року до реєстрації шлюбу, у суду викликають сумнів, тому що вони заперечуються позивачем, не узгоджуються з іншими показаннями свідків та доказами, а також вказані свідки є близькими родичами відповідача і є заінтересованими особами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_1 знає давно, спілкується з 2007 року. У неї є донька, яка рідного батька не знає. Дитина називала ОСОБА_19 батьком, він теж називав її донькою. Усі празники вони святкували разом, але тільки зустрічались.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що знає сторони давно. Вони зустрічалися, донька ОСОБА_1 називала ОСОБА_19 батьком, були добрі відносини. З 2007 по 2008 рік постійно разом приходили у гості. Разом допомагали матеріально її внуку, який хворів на рак. Знає, що їздили разом на відпочинок, звикали один до одного, але як сім'я не проживали. Як зареєстрували шлюб так і стали разом проживати. Вона не бачила вдома у ОСОБА_19 жіночих речей, іграшок, він жив самотньо. Працював на молоковозі, збирав молоко.

До пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_20 в частині того, що сторони не мешкали разом як чоловік і жінка, відноситься критично, оскільки на запитання суду підтвердили факт, що зустрічалися сторони з 2007 року, святкували сімейні свята разом, донька позивачки називала відповідача батьком, відповідач поводив себе як турботливий батько.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом відповідача ОСОБА_19, що був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1. Йому відомо, що ОСОБА_19 зустрічався з ОСОБА_1, тому він на вихідних їздив до батьків в с. В.Покровка. Після їх одруження в 2011 році він пішов жити на квартиру.

Показання свідків ОСОБА_21 щодо проживання за адресою відповідача в АДРЕСА_1, суд не приймає, оскільки заперечується позивачем, не підтверджено свідками, допитаних в судовому засіданні, які б стверджували, що ОСОБА_21 проживав з ОСОБА_19.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Щодо позовних вимог про встановлення факту проживання з відповідачем однією сім'єю суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

На підтвердженні факту проживання з відповідачем однією сім'єю позивачкою були надані: фотографії, в судовому засіданні допитані свідки.

Суд вважає фотографії належними доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо спільного проживання однією сім'єю.

Фотоматеріалами зафіксована атмосфера святкувань та відпочинку, притаманні сім'ї (днів народжень позивача, її доньки та відповідача, батьків позивача та відповідача, святкування Нового року), також фотоматеріали містять і сцени суто побутового характеру (у домашній обстановці). Фотоматеріали містять епізоди спільного з позивачкою та її донькою відпочинку (а.с. 58).

Позивач обґрунтовала належність доказів - фотографій для підтвердження її вимог, оскільки вони містять інформацію про спільні відносини.

Судом встановлено, що за час спільного сумісного проживання донька позивачки від першого шлюбу називає відповідача «папой». Позивач в судовому засіданні в присутності відповідача надавала пояснення, що стосуються відповідача, вказувала, що її донька називала відповідача «папой», на такі аргументи відповідач реагував спокійно, що свідчить про те, що такі звернення для нього звичайні.

Звертаючись з заявою до дитячого садку, позивачка вказувала своє місце проживання за адресою квартири, що належить відповідачу. Крім того, в подальшому зареєстрували шлюб 11.11.2011 року.

З огляду на зазначене, наявність тривалих, усталених відносин, що склались між сторонами, відносин які притаманні лише подружжю, оцінюючи зібрані по справі докази, що узгоджуються між собою, суд вважає, що позивачкою надано достатньо належних та допустимих доказів, а також доведеним та таким, що має для сторін юридичне значення, факт спільного проживання сторін, як чоловіка та жінки, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з грудня 2007 року по листопад 2011 року.

Системний аналіз вказаних доказів підтверджує стабільно-стійке проживання сторін, пов'язане із спільним їхнім побутом.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

Як передбачено ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Суд достовірно встановив, що сторонами за час спільного проживання набуто майно, а саме: автомобіль СHEVROLET-AVEO, відповідно до технічного паспорту державний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, придбаний за довідкою рахунком КІМ281028 від 15.07.2010 року та зареєстрований 06.10.2010 року (а.с. 118) та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_3

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Встановлено, що будь-яких письмових договорів між сторонами щодо майна, набутого ними за час спільного проживання, не укладалось.

При застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, зазначається у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

При поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, слід враховувати вартість, що встановлена судовими експертизами.

Вартість сумісного майна становить 82084,31 грн., половина цієї суми становить 41042,15 грн.

Оскільки встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу однією сім'єю у період з грудня 2007 року по 10.11.2011 року включно, слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль СHEVROLET-AVEO, державний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості її частки майна, яке було у спільній сумісній їх власності.

Із наданої виписки із протоколу № 16 від 16.03.2000 року уповноважених членів КСП ім. К. Маркса Старобільського району та довідки вбачається, що відповідачу продана квартира по АДРЕСА_2 правовстановлюючих документів не надав та вона не є предметом спору.

Доводи відповідача, що позивачка не довела джерело і час придбання спірного майна, не заслуговує на увагу, оскільки час придбання майна підтверджується копією технічного паспорту на підставі купівлі продажу (довідка рахунок), які укладені під час сумісного проживання сторонами.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що спірний автомобіль придбаний ним за власні кошти, отримані від підприємницької діяльності, та для її здійснення, оскільки згідно технічного паспорту на автомобіль власником є фізична особа ОСОБА_3, а не фізична особа - підприємець. Із наданих суду відповідачем договору про закупівлю та транспортування молочної сировини, довідки про об'єми виконані за договором (а.с. 138-140), вбачається, що умови платежу є плата за молоко, а не чистий дохід відповідача.

Суд не приймає посилання відповідача, що кошти на спірний автомобіль він отримав від продажу автомобіля ВАЗ 2101, ГАЗ-53, квартири в с. В.Покровка Старобільського району, оскільки цей факт та докази про отримання доходу від продажу не підтверджено жодним доказом. Крім того, його посилання на квитанції про сплату за комунальні послуги, які він заповнював особисто, як на докази його заперечень сумісного проживання, суд не бере до уваги, як таке, що не ґрунтується на законі.

Доводи представника відповідача ОСОБА_4, що позивач не довела обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці, суд не приймає як необґрунтовані, оскільки правова позиція щодо доведення цих обставин стосується майна, яке набуте до 1 січня 2004 року.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат необхідно стягнути 420 (чотириста двадцять) гривень судового збору та витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 150 (сто п'ятдесят) гривень, що підтверджено документально.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 60, 65, 69-72, 74 СК України, ст. 372 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 1,3,10,11,60,79, 88, 209,212-215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання автомобіля об'єктом права спільної сумісної власності та поділ сумісно нажитого майна - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала однією сім'єю не перебуваючи у шлюбі у період з грудня 2007 року по 10 листопада 2011 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати автомобіль марки СHEVROLET-AVEO, державний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN, шасі, кузов) НОМЕР_4 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 грошову компенсацію за ? частину вартості автомобіля марки СHEVROLET-AVEO, державний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN, шасі, кузов) НОМЕР_4 у розмірі 41042 (сорок одна тисяча сорок дві) гривні 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 150 (сто п'ятидесяти) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Олійник