Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5479/14 Головуючий у 1-й інстанції Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRX06060238 від 18 березня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 1274, 40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ЗАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту' фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 18 квітня 2014 року має заборгованість - 22358, 46 грн., яка складається з наступного:

- 470,05 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5199,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 249,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 14898,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1040,88 грн. - штраф (процентна складова).

У добровільному порядку заборгованість відповідачкою на цей час не погашена.

На підстві викладеного. Позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22358, 46 грн. та судові витарти.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до укладеного договору № ZPXRRX06060238 від 18 березня 2007 року ОСОБА_3 отримала у позивача кредит у розмірі 1274, 40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором відповідачка станом на 18 квітня 2014 року має заборгованість - 22358, 46 грн., яка складається з наступного:

- 470,05 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5199,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 249,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 14898,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1040,88 грн. - штраф (процентна складова).

В судове засідання суду першої інстанції позивач на підтвердження зазначених доводів надав виписки оплат по кредитному договору за період з 18.03.2007 року по 18.04.2014р., оборот коштів за рахунками по зазначеному кредитному договору, розшифровки нарахування відсотків за користування кредитом (а.с.3).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції не врахував, що останнє погашення заборгованості згідно розрахунку позичальник здійснив 07.10.2011 року і не мотивував свого висновку щодо неприйняття вказаного платежу як доказу переривання перебігу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до п.5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони встановили позовну давність у п»ять років.

У відповідності до ст. 264 ЦК України дії відповідача з часткового погашення боргу переривали перебіг строку позовної давності, а тому строк позовної давності не сплив на час пред'явлення позову. Отже, висновок суду першої інстанції щодо спливу строку позовної давності є помилковим, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Разом із тим, колегія суддів приходить до висновку про нарахування пені усупереч вимогам ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки пеня розрахована банком перевищує один рік, а також колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків (ч.3 ст. 551 ЦК України).

Беручи до уваги наведене, ступінь виконання зобов'язання боржником, розмір відсотків стягуваної неустойки порівняно з розміром отриманого відповідачем кредиту, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, позицію відповідача, який заперечує проти заявлених до нього вимог, а також факт значної затримки звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором з 14898,75 грн. до 3240 грн., що буде відповідати вимогам закону та матеріалам справи. З огляду на зазначене підлягає зменшенню і процентна складова штрафу з 1040,88 грн. 295,94 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з ОСОБА_3)на користь ПАТ "Приватбанк» " підлягає стягненню сума заборгованості станом на 18.04.2014 року у загальному розмірі 9955,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 470,05грн., заборгованість за відсотками - 5199,02 грн., 249,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 3240 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 295,94 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути 229 гривень 40 копійок судового збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року у цій справі скасувати й ухвалити нове яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9955,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: