Номер провадження: 22-ц/785/6139/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Оверіної О.В., Кравця Ю.І.,

при секретарі Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи служба у справах дітей Березівської районної державної адміністрації, відділ реєстрації актів цивільного стану Березівського міжрайонного управління юстиції про визначення місця проживання та реєстрації дитини, зміну прізвища, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, зобовязання надати батьку можливості спільного відпочинку з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі перешкоджають йому у спілкуванні з дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим порушують його права, як батька, тому просив позовні вимоги, щодо визначення місця проживання та реєстрації дитини, зміну прізвища, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, зобовязання надати батьку можливості спільного відпочинку з дитиною задовольнити у повному обсязі заявлених вимог.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково.

Представник служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації частково підтримав позовні вимоги ОСОБА_3

Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Березівського міжрайонного управління юстиції до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року позов ОСОБА_8 було задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_3 у спілкуванні, вихованні та спільному відпочинку з дитиною, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено ОСОБА_3 дні для спілкування з дитиною, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання, зареєстрованому в установленому законом порядку: вул. Леніна 23 с. Вовкове Березівського району Одеської області двічі на тиждень: кожну суботу та неділю з 9.00 годин до 11 годин 30 хвилин та з 14 годин 30 хвилин до 17.00 годин.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 являється батьком, а ОСОБА_4 матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 145 Сімейного кодексу України встановлено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою.

Як вбачається із актового запису про народження № 23 від 10 липня 2013 року згідно до заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 08.04.2014 року ОСОБА_3 було записано батьком дитини, прізвище дитини було визначено за згодою батьків ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Отже, ОСОБА_3 має право на виховання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, безперешкодне спілкування з дитиною, спільного відпочинку з нею, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні не перешкоджати йому у цьому.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як свідчить із пояснень сторін, між ними була домовленість, що дитина буде проживати з матірю.

Із акту обстеження матеріально побутових умов сімї ОСОБА_4, складеного Степанівською сільською радою Березівського району Одеської області 07.08.2013 року вбачається, що ОСОБА_4 разом з дітьми проживає у будинку свого батька, стан житлових умов добрий.

У звязку з тим, що між батьками виник спір про місце проживання дитини та способів участі батька у вихованні дитини дане питання розглядалось опікунською радою Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області. Як вбачається із протоколу опікунська рада прийняла рішення, що дитина повинна проживати разом з матірю, а батькові визначені дні для спілкування з дитиною двічі на тиждень: суботу та неділю з 9.00 годин до 11 години 30 хвилин та з 14 години 30 хвилин до 17.00 години. При цьому опікунською радою враховано, що дитині виповнилось лише 10 місяців і вона потребує постійного материнського догляду, а батько працює.

Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що мати дитини - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_3 характеризуються позитивно, у кожного з них нормальні побутові умови.

Згідно довідки П/П «Чорногірське» № 44 від 13.05.2014 року ОСОБА_3 працює у П/П «Чорногірське» слюсарем ферми № 3, робочий час складає по 5-6 годин щоденно з одним вихідним днем.

Із довідки Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з ним проживає ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, який потребує стороннього догляду.

Враховуючи встановлене, а також приймаючи до уваги, що дитині виповнилось лише 10 місяців і вона потребує постійного материнського догляду, суд першої інстанції, всупереч доводів апелянта, прийшов до правильного висновку, що дитина повинна проживати разом з матірю.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом з батьком задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року та Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077, місцем реєстрації неповнолітньої дитини віком до 14 років є місце проживання одного з батьків.

У звязку з тим, що місцем проживання дитини визначено з матірю, то реєстрація її разом з матірю відповідає вимогам закону, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2 Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не розглянуті всі його вимоги є безпідставними та спростовуються мотивувальною та резолютивною частинами судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_10

ОСОБА_11