АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9888/14 Справа № 206/4733/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Бараннік О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 рік грудень 18 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308», треті особи : Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про стягнення заробітної плати, зобов'язання подати звітність до органів доходів і зборів та Пенсійного фонду України , зобов'язання виконати рішення суду, визнання запису в трудовій книжці трудовим пенсійним стажем, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заробітної плати, невиплаченої при її звільненні, посилаючись на те, що вона працювала керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року, коли була звільнена по пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією зазначеного товариства.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що при звільненні їй не була виплачена заборгованість по заробітній платі, яка складає за період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року 26 529 гривень та 29 856 гривень за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2012 року по 07.07.2014 року, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

Неодноразово уточнюючі позовні вимоги ОСОБА_2, посилаючись на положення статей 116, 237, 237-1, 238 та 240-1 КЗпП України, просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» на її користь 50 617 гривень 66 копійок ; зобов'язати керівника зазначеного товариства ОСОБА_3 подати звітність до Бабушкінського ПФУ м. Дніпропетровська за 55 місяців з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року та з 30.04.2012 року по 01.07.2014 року помісячно згідно відомостей начислення і обліку заробітної плати ; зобов'язати ОСОБА_3 виконати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2010 року та подати звітність до Бабушкінського ПФУ за 12 місяців 2009 року і одного місяця 2008 року помісячно, згідно відомостей начислення і обліку заробітної плати доданих до позову та визнати запис у її трудовій книжці стосовно роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» страховим пенсійним стажем з 30.04.2002 року по 30.04.2012 року.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи та наданим нею доказам, просила зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що оскільки ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009 року повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_4 припинено, а ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничого центру № 1308» призначено відповідача ОСОБА_3, якого було зобов'язано у строк до 30.09.2009 року завершити всі заходи ліквідаційної процедури, але який в зазначений термін в порушення статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не виконав інвентаризацію та оцінку майна підприємства, не сформував ліквідаційну масу, не пред'явив вимог до третіх осіб щодо повернення дебіторської заборгованості, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не повідомив працівників банкрута про звільнення та здійснення його відповідно до законодавства України про працю, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зазначені дії ліквідатора, відповідно до положень тієї ж норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з нього заробітної плати, а можуть бути лише оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута ; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута ; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів ; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або кошторисів до ліквідаційної маси, і у випадку, коли ліквідатор у силу своїх особистих, ділових та професійних якостей неспроможний виконати вимоги Закону щодо проведення ліквідаційних заходів по реалізації майнових активів банкрута, суд першої інстанції на підставі результатів роботи ліквідатора (звіту ліквідатора) повинен здійснити його заміну на іншого ліквідатора з метою підвищення ефективності роботи ліквідаційної процедури, якщо строки, відведені на її проведення, вже минули, а кінцевого результату не досягнуто.

Оскільки постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» припинено, постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора і вказане підприємство, відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.02.2009 року не здійснювало господарську (підприємницьку) діяльність, і позивачка відповідно не могла виконувати і трудові функції на підприємстві, які б давали їй право на отримання відповідної винагороди, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про наявність заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2010 року по 30.04.2012 року у розмірі 26 529 гривень та 29 856 гривень за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2012 року по 07.07.2014 року відповідно.

Крім того, оскільки відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2010 року, яке є чинним, ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробничий центр № 1308» зобов'язаний звільнити ОСОБА_2 із займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, а відповідно до положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» передбачена процедура оскарження дій державної виконавчої служби, в разі невиконання або неналежного виконання рішення суду, що судом першої інстанції також було прийнято до уваги під час вирішення спору по суті, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 у цій частині.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, и319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :