Номер провадження: 22-ц/785/103/14
Номер справи місцевого суду: 2-2176/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2013р.,-

в с т а н о в и л а :

25.05.2007р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В процесі розгляду справи після неодноразового уточнення позовних вимог та кола відповідачів ОСОБА_2 просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму боргу -173000 доларів США.

Позивач посилався на те,що ОСОБА_3,перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_4,протягом 2005-2006 рр. отримала від позивача в боргу 173000 доларів США,що підтверджено розписками від 11.07.2005р., 17.10.2005р.,24.11.2005р.,07.02.2006р.,25.03.2006р.,12.04.2006р.,21.04.2006р.,10.05.2006р..

Стверджуючи,що відповідач ОСОБА_3 отримані у борг кошти не повернула,а витратила їх разом із ОСОБА_4 на сімейні потреби,позивач просив стягнути вказану суму солідарно з відповідачів.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов не визнали,посилаючись на те,що з 2004 р. не проживали однією сім*єю,в 2005 р. рішенням суду шлюб розірвано,а ОСОБА_3 визнала позов тільки на суму 47500 доларів США.

Справа судами слухалась неодноразово.

Останнім рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2013р. позов ОСОБА_2 задоволений частково.

На користь позивача з ОСОБА_3 стягнуто1382789 грн.,що еквівалентно 173000 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справ судом встановлено,що ОСОБА_3 взяла в боргу у ОСОБА_2 кошти загальним розміром 173000 доларів США,що підтверджено письмовими доказами,зокрема розписками від11.07.2005р., 17.10.2005р.,24.11.2005 р.,07.02.2006р.,25.03.2006 р.,12.04.2006р.,21.04.2006р.,10.05.2006р.

Задовольняючи позов ОСОБА_2,суд обґрунтовано виходив з вимог статті 1046 ЦК України ,яка передбачає,що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується оригіналами розписок,які досліджені судом та знаходяться в матеріалах справи.

В порушення ст.526 ЦК України,яка передбачає принцип виконання забов*язання відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться,ОСОБА_3 не виконала взяті на себе забов*язання за договором позики,тому порушене право позивача ОСОБА_2 підлягає судовому захисту.

Стягуючи на користь ОСОБА_2 еквівалент отриманої суми в іноземній валюті в розмірі 1382789 грн.,суд правильно керувався ч.ч. 1,2 ст.533 ЦК України,відповідно до яких грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом .

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім*ї,то гроші,які були одержані за цим договором,є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.4 ст.65 СК України договір,укладений одним із подружжя в інтересах сім*ї,сворює обов*язки для другого з подружжя,якщо майно,одержане за договором,використане в інтересах сім*ї.

Пунктом 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слідує,що відповідно до положень ст.ст.57,61 СК,ст.52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об*єктом спільної сумісної власності подружжя.

Перевіряючи доводи позивача ОСОБА_2 про укладення договору позики ОСОБА_3 в інтересах сім*ї та необхідності стягнення суми боргу з ОСОБА_3 та ОСОБА_4,суд дійшов правильного висновку про недоведеність вказаних вимог з посиланням на докази,які підтверджують не- проживання однією сім*єю ОСОБА_4 з 2004 року,розірвання шлюбу відповідачів в 2005 році,реєстрацію відповідачів як суб*єктів підприємницької діяльності.

Не заслуговує на увагу довод апелянта про те,що вона частково виконала свої забов*язання по поверненню боргу та визнала залишок боргу тільки в сумі 47500 доларів США,оскільки відповідно до ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання свого обов*язку. Саме позивачем надані оригінали розписок про отримання коштів ОСОБА_3Інших письмових доказів повернення боргу суду не надано,тому висновок суду про невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх забов*язань в повному обсязі є правильним та підтвердженим доказами,дослідженими судом.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_3 відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.А.Калараш

ОСОБА_5