АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1725/14 Справа № 206/7321/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 26 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Альфа страхування) про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 та ПАТ Страхова компанія Альфа страхування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Пізніше ОСОБА_3 уточнювала та змінювала свій позов, в останній редакції якого просила стягнути з відповідача 6000грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 3500грн. на повернення витрат на надання правової допомоги та усі судові витрати (а.с.161,162). У вказаній позовній заяві ОСОБА_3 зазначала, що заочне рішення Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 19.03.2013р., яким задоволені її позовні вимоги до ОСОБА_2, набрало законної сили. У звязку з цим їй повністю відшкодовано завдану відповідачем майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, а також судові витрати. При цьому в обґрунтування позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000грн. ОСОБА_3 посилалась на спричинення її внаслідок не визнання ОСОБА_2 своєї вини у ДТП, його намагання через апеляційний суд перекласти цю вину на неї та її чоловіка, приниження її честі та достоїнства у вигляді образливих виразів, у тому, числі, викладених в апеляційній скарзі (а.с.161-163).

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 26.12.2013р. позов ОСОБА_3 задоволено частково, на її користь з ОСОБА_2 стягнуто 3000грн. на відшкодування моральної шкоди, 3500грн. на повернення витрат на правову допомогу та 229грн.40коп. на повернення витрат на судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 3000грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на доведеність її спричинення відповідачем приниженням честі та гідності ОСОБА_3 у вигляді образливих виразів в апеляційній скарзі у провадженні іншої справи.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

28.10.2012р. за участю автомобілів ВАЗ-21063, № Я8313 ДП, під керуванням ОСОБА_4 та Тойота Корола, №АЕ2475 СО під керуванням ОСОБА_2 з вини останнього сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження перший автомобіль у вигляді пошкодження зовнішнього дзеркала, деформації лівих крил та дверей. Власницею пошкодженого автомобіля ВАЗ-21063, № Я8313 ДП, 1986 року випуску з пробігом 386879 км, є ОСОБА_3 (а.с.9-11,47-62). Страхове відшкодування у сумі 3400грн.96коп., перераховане ПАТ Страхова компанія Альфа страхування, отримане ОСОБА_3 13.02.2013р. (а.с.35,103,143-145).

Самарським райсудом м.Дніпропетровськ розглянута з ухваленням 19.03.2013р. заочного рішення цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок даної ДТП. (а.с.15,16). Вказаним рішенням суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди залишок у сумі 432грн.81коп., 4000грн. - на відшкодування моральної шкоди, 3500грн. - на повернення витрат на правову допомогу, 707грн.04коп. - на повернення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 344грн.10коп. на повернення судового збору. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.11.2013р. заочне рішення Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 19.03.2013р. залишено в силі (а.с.159,160).

Після розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ цивільної справи за первинним позовом ОСОБА_3, остання зазначила, що завдана відповідачем внаслідок ДТП майнова та моральна шкода їй повністю відшкодована разом з судовими витратами. Одночасно з цим, змінюючи позовні вимоги по даній справі, вона вимагала додатково відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_2 внаслідок не визнання ним своєї вини у ДТП, його намагання через апеляційний суд перекласти цю вину на неї та її чоловіка, приниження її честі та гідності у вигляді образливих виразів, у тому, числі, викладених в апеляційній скарзі під час розгляду справи за її первинним позовом.

Однак, відповідно до положень ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України кожна особа має право на будь-який не заборонений законом захист своїх прав та інтересів. За вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство передбачає здійснення його на принципах диспозитивності та змагальності сторін у вигляді рівного, вільного розпорядження особою своїми правами щодо предмету спору та доведення перед судом переконливості своїх вимог чи заперечень.

Позивачка посилалась на наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висловлювання (а.с.28-32). Проте вказані висловлювання фактично були доводами поданої у передбаченому ст.ст.292,295 ЦПК України порядку апеляційної скарги ОСОБА_2 і вказані доводи безпосередньо стосувались неправильності рішення суду першої інстанції про присудження до стягнення з нього грошових сум на користь ОСОБА_3 та відносились до предмету апеляційного перегляду справи. Викладення їх ОСОБА_2 у передбаченому законом процесуальному документі відповідало вибраному ним способу своїх заперечень проти ухваленого відносно нього рішення, у тому числі, і на підставі його оціночних суджень, та не мало на меті саме приниження честі чи гідності ОСОБА_3 Метою вказаних доводів апеляційної скарги було доведення незаконного та необгрутованого, на його думку, стягнення з нього на користь ОСОБА_3 грошових сум. З врахуванням вимог п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, на які посилалась ОСОБА_3, не можуть розцінюватись як недостовірна інформація, яка порушує особисті немайнові права останньої. Не можуть також розцінюватись у якості неправомірних дій та у якості поширення недостовірної інформації і інші висловлювання чи дії ОСОБА_2, які здійснені ним у звязку з реалізацією своїх конституційних та процесуальних прав, повязаних з судовим вирішенням питань щодо визначення вини у дорожньо-транспортній пригоді. Та обставина, що в результаті перегляду судами справ та перевірки доводів його посилання не знайшли свого підтвердження, згідно діючого законодавства та принципу верховенства права, не можуть бути підставою для задоволення позову про відшкодування шкоди, завданої приниженням честі та гідності. Що ж до відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_2 ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то вона відшкодована їй у повному обсязі. Вказана обставина підтверджена безпосередньо самою ж ОСОБА_3

Таким чином позов ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди за зазначених нею обставин на підставі ст.ст.94,277,1167 ЦК України задоволенню не підлягає.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про відшкодування моральної шкоди.

У звязку з відмовою у задоволенні позову по даній справі судові витрати, у тому числі, і витрати на правову допомогу, стягненню не підлягають відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. Крім того, за вказаною правовою нормою та положеннями ст.79 ЦК України такі витрати мають бути документально підтвердженими та відноситись до витрат, які повязані з розглядом справи. А тому і вирішення питання щодо їх повернення має відбуватись у тій справі, з якою вони повязані. Між тим, витрати на правову допомогу у розмірі 3500грн., яку просила стягнути ОСОБА_3, не повязані з даною справою. Вказана обставина підтверджується фотокопією квитанції від 10.01.2013р., здійсненої безпосередньо з матеріалів іншої цивільної справи, її дублікатом та актом щодо виконаних послуг до предявлення позову за даною справою - у період з 10.01.2013р. по 12.07.2013р. (а.с.34,38,86). Крім того, зазначеним вище рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 19.03.2013р. витрати на правову допомогу у сумі 3500грн. фактично вже стягнуті на користь ОСОБА_3

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 26 грудня 2013 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :