Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5280/14 Головуючий у 1 інстанції: Ткачов О.М.
2014 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У позові зазначав, що 13 березня 2014 року, об 11 годині 30 хвилин, довідався від дружини про пожежу у гаражі, розташованому на території їхнього домоволодіння по АДРЕСА_1.

Вважає, що причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем відповідача, яка при сильному вітрі спалювала траву на своєму городі, внаслідок чого загорівся гараж.

В результаті необережних дій відповідача йому спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Пожежею було пошкоджено його майно - причеп автомобілний ММЗ-81021, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_1, два гірських велосипеда, два велосипеда «Салют», електрокоса, наждак електричний «Зенит», насос «Харьків», ножниці електричні, бензопила «Дружба», фуганок електричний, лобзик електричний, дрель електрична, дві болгарки, зварювальний апарат, фен промисловий, насос дренажний, перфоратор електричний, дві автомобільні покришки на автомобіль, чохли на сидіння автомобіля «Москвич» (один комплект), палатка двомісна туристична, човен резиновий двомісний, спальний мішок, качалка садова, парасолька пляжна, всього на загальну суму 22 490 грн. 00 коп., а також 11 мішків зерна кукурудзи, пшениці, ячменю, вівса на суму 1 100 грн.

Вартість матеріалів для відновлення гаражу складає 11 020 грн. 00 коп.

Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди складає 33 510 грн. 00 коп.

Крім того, йому було завдано моральної шкоди, оскільки при рятуванні свого майна під час пожежі він отримав тілесні ушкодження - опіки, тривалий час лікувався, у зв'язку з чим повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, відвідувати лікарню, був позбавлений можливості виконувати звичну йому домашню роботу. Крім того, моральну шкоду заподіяно і у зв'язку зі знищенням його майна - інструментів, обладнання, причепу та фактичним знищенням гаражу.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 33 510 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., судові витрати по справі: судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та 335 грн. 10 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп., а всього в загальній сумі 10 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав для його задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким повністю відмовити у задоволені позовних вимог.

У засідання апеляційного суду належним чином повідомлені сторони не з"явились.

Від позивача ОСОБА_3 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладання розгляду справи з причини її хвороби.

Оскільки письмових даних на підтвердження причини неявки у зв"язку з хворобою при цьому надано не було, причини неявки ОСОБА_2 визнано неповажними і її клопотання про відкладання розгляду відхилено.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

За вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Ухвалене по справі рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 березня 2014 року на території домоволодіння ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, сталася пожежа, внаслідок якої було знищено: покрівля та перекриття господарчої споруди - гаражу на всій площі, автомобільний причеп, велосипеди, електропобутовий інструмент, особисті речі, меблі б/у( а.с.67).

Як зазначено у акті про пожежу від 13.03.2014 року, яка ліквідовувалася ДПРЗ- 21 ГУ ДСНС України в Донецькій області, орієнтовною причиною пожежі визнано необережне поводження з вогнем, конкретна ж причина пожежі у акті не встановлена(а.с.29).

Кримінальна справа по факту зазначеної пожежі не порушувалася(а.с.28).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди, суд, пославшись лише на пояснення свідків, дійшов висновку про доведеність того, що пожежа на території домоволодіння ОСОБА_3 розпочалася в результаті саме дій відповідача ОСОБА_2 по спалюванню трави на своєму огороді.

Відмовляючи при цьому у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, як з особи, винної у знищенні та пошкодженні майна, суд послався на недоведеність позивачем розміру спричиненої йому матеріальної шкоди.

З такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, вина заподіювача презюмується і тягар доказування про невинуватість несе відповідач.

Це означає, що при розгляді спору потерпілий має доводити наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювача та наявність причинного зв"язку між його поведінкою та шкодою. На заподіювача шкоди закон покладає доведення відсутності його вини в завданні потерпілому шкоди.

Зазначене роз"яснення надано у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами та доповненнями „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди".

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За вимогами ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з положень ст.ст. 58-60 ЦПК України, обставини справи повинні доводитися належними та допустимими доказами.

Між тим, до висновку про причинно-наслідковий зв"язок між заподіянням в результаті пожежі, що сталася у гаражі, матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_3 та діями ОСОБА_2, як і про те, що саме остання є заподіювачем шкоди, суд дійшов на підставі лише пояснень свідків, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, показання яких стосовно причин виникнення пожежі ґрунтувалися на їх припущеннях про причетність до цього відповідачки.

Згідно п.7 ч.2 ст. 21 Кодексу цивільного захисту, який діє з 01.07.2013 року, громадяни України зобов"язані виконувати правила пожежної безпеки.

За положеннями ст. 67 зазначеного Кодексу, порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки є підставою для накладання на особу адміністративного стягнення органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Доказів того, що за порушення правил пожежної безпеки ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності, по справі не надано, клопотання про призначення по справі пожежно-технічної експертизи на предмет встановлення обставин та причин виникнення пожежі, сторонами не заявлялись.

За вказаних обставин, тобто за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження як протиправності поведінки ОСОБА_2, так і наявності причинного зв"язку між її діями та виникненням пожежі, висновок суду про те, що саме відповідач являється завдавачем матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_3, не є обґрунтованим, тому достатніх правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог до ОСОБА_2 щодо відшкодування нею, зокрема, моральної шкоди, суд не мав.

Таким чином, зважаючи на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене по справі рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 спричиненої йому внаслідок пожежі матеріальної та моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

В порядку ст. 88 ЦПК України понесені ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 243 грн. 60 коп. підлягають присудженню з ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: