АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-346/2014 Голов.1-ї інст.Борисов С.А.
Категорія 44 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого -судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи- Сурсько-Литовська сільська рада, ОСОБА_5, Відділ міграції і реєстрації фізичних осіб - про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом , -

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Дніпропетровськогорайсуду Дніпропетровської області від 17 червня 2013р.,яким їй у задоволенні позову відмовлено. Посилається на неповне з*ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, неврахування її доводів та доказів.

У позові ОСОБА_2- власниця спірного будинку АДРЕСА_1 посилаючись на непроживання з 2003року відповідачок у її будинку без поважних причин, - просила визнати їх такими, що втратили право користування ним.

Рішенням суду у позові відмовлено.

Апеляційний суд вважає, що рішення підлягає скасуванню, а новим рішенням позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги, пред*явлені до ОСОБА_3, суд виходив з того, що вона з поважних причин не проживає у спірному будинку в зв*язку з навчанням, однак зацікавлена в ньому та має намір проживати.

Разом з цим, відмовляючи у позові до ОСОБА_4,- суд у порушення статей 213-214 ЦПКУ ніяких мотивів та висновків не навів.

З висновками суду в частині вимог до ОСОБА_3 не можна погодитись, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та зроблені в результаті неповного з*ясування обставин та без належного врахування доказів.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником 1/2ч. будинку АДРЕСА_1 Друга половина будинку за заповітом на ім.*я її брата ОСОБА_4 (3-тя особа) залишається відкритою, ним не оформленою, а тому позивачка на даний час є єдиною власницею, володілицею та постійною мешканкою будинку .

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були, відповідно, дружиною та дочкою другого брата позивачки- ОСОБА_6, померлого у 2006р., залишаються зареєстрованими у будинку.

Твердження позивачки щодо непроживання в ньому ОСОБА_4 з 2003р. у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПКУ - останньою не оспорені. До суду вона не з*являлась, хоча сповіщалась і повідомленнями і через ОСОБА_3, звернулась до апеляційного суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 23.05.2007. ОСОБА_4 як така, що вела аморальний спосіб життя, була позбавлена батьківських прав. Її непроживання з 2003р. у будинку позивачка підтвердила Актом-заявою п*яти сусідів, підписи яких завірені секретарем виконкому.

Також вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., з 2007року на час її неповноліття призначались опікуни і було закріплено спірне житло. Однак, на час розгляду справи та ухвалення рішення їй виповнився 21 рік. Згідно її трудової книжки та довідки -після досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_1.- вона постійно працює та на цей час не навчалась. З 2010року до спірного будинку не повернулась. Згідно довідки ТОВ «Фоззі Фуд» (сільпо)- працює у товаристві з 12.07.2010. на посаді завідувача відділу каса магазину № НОМЕР_1 до теперішнього часу (а.с.75).

З огляду на такі обставини, зокрема, на те, що ОСОБА_3 у 2010році досягла повноліття, на цей час не навчаласьё а працювала, до будинку не повернулась,- суд не мав підстав брати за основу довідку про її знаходження у центрі перепідготовки робітників з 2012року (після 2-річної праці у ТОВ) та вважати її непроживання у спірному будинку як таке, що викликане поважною причиною. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК - відповідачка як така, що, починаючи з 2010р., понад один рік не проживала у спірному будинку без поважних причин, втратила право на користування ним.

При цьому, доказів, які б свідчили, що обидві відповідачки намагались повернутися до будинку, а їм чинили перешкоди, цікавились ним, пред*являли позови про вселення, інше - ними не надано.

Крім того, поясненнями позивачки, її брата, підтвердженими довідкою начальника служби Держпожнагляду встановлено, що у будинку відбулася пожежа, частина його знаходиться у непридатному стані, руйнується, потребує ремонту, однак позивачка не може його виконувати із-за невирішених спірних з відповідачками питань щодо їх проживання у будинку. Заслуговує на увагу і тяжка хвороба позивачки, що підтверджено випискою із історії хвороби, за якої їй протипоказані хвилювання, які вона переживає в результаті руйнування будинку, реєстрації в ньому відповідачок, їх непроживання і несплати послуг.

Перелічені обставини місцевий суд в результаті допущеної неповноти не взяв до уваги, зробив помилкові висновки, які протирічить фактичним обставинам справи та матеріальному закону-ст.405 ЦКУ.

Рішення як таке, що не відповідає вимогам ст.ст.213,214 ЦПК повинне бути скасоване. Позов на підставі встановленого - задоволено.

Керуючись ст. 307, 309п.1-4 ЦПК України, - апеляційний с у д -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2013р. - с к а с у в а т и .

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими ,що втратили право користування житлом- будинком АДРЕСА_1

Зобов*язати Орган міграційної служби в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстрації за вказаною адресою.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І