Справа №642/6485/14ц
Провадження №2/642/1492
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бондаренка В.В.,

секретаря Рижко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Центр поводження з тваринами» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку зха час вимушеного прогулу, стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про визнання незаконними, скасування наказів директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 88-К від 02.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» та № 103-К від 21.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення»; зобовязання Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» зняти догани, оголошені ОСОБА_1 наказами директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 88-К від 02.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення» та № 103-К від 21.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення», як незаконно винесені; визнання звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря ветеринарної медицини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновлення ОСОБА_1 на роботі у Комунальному підприємстві «Центр поводження з тваринами» на посаді головного лікаря ветеринарної медицини; стягнення з Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.07.2014 р. по день постановлення рішення.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 зазначає, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконними, адже викладені в них випадки невиконання посадових обовязків ним не допускалися, свої функціональні обовязки позивач виконував добросовісно, а дійсною причиною звільнення вважає особисте неприязне відношення директора підприємства до нього.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали та з урахуванням показань свідків по справі просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення з детальним обґрунтуванням правомірного застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного стягнення.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази, вислухавши показання свідків, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких обставин.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають зясуванню судами наступні обставини: в чому конкретно проявилось порушення; що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП України; чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Судом встановлено, що на підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 85-К від 04.09.2012 р. «Про прийняття на посаду» з 04.09.2012 р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду лікаря ветеринарної медицини. Зі змісту заяви про прийняття на посаду вбачається, що перед прийняттям на посаду ОСОБА_1 ознайомлений і згоден з правилами трудового розпорядку, колективним договором, умовами праці на робочому місці.

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 87-К від 10.09.2012 р. «Про переведення» з 10.09.2012 р. ОСОБА_1 переведений на посаду заступника головного лікаря ветеринарної медицини.

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 57-К від 15.05.2013 р. «Про переведення» з 15.05.2013 р. ОСОБА_1 переведений на посаду головного лікаря ветеринарної медицини. Зі змісту Посадової інструкції головного лікаря ветеринарної медицини, затвердженої директором Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами», вбачається, що перед прийняттям на посаду ОСОБА_1 ознайомлений з її змістом.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1471 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.04.2014 р. у звязку із фактом нападу собаки породи американський стаффордширський терєр по кличці «Ніка» на сімю Павлових, яким вказана собака була передана на влаштування з Міського Центру утримання безпритульних тварин м. Харкова, що належить до Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами», директором Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» було видано наказ по підприємству № 48 «Про заборону відбору на влаштування потенційно опасних порід собак», який доведено до відома працівників підприємства, зокрема, позивача, на загальних зборах трудового колективу, про що складено протокол № 1 від 16.04.2014 р.

Позивач заперечував факт ознайомлення зі змістом наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 48 від 14.04.2014 р., посилаючись, зокрема на те, що 16.04.2014 р. він перебував у відпустці.

Допитані в якості свідків працівники Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали, що їм, як і позивачу, відомо про підстави прийняття та зміст наказу № 48 від 14.04.2014 р., позивач в усній формі був ознайомлений зі змістом наказу як головний лікар ветеринарної медицини. Крім того, вказані свідки пояснили, що після прийняття цього наказу позивачу, як головному лікарю ветеринарної медицини, в усній формі неодноразово наголошувалось на необхідності його виконання. Зокрема, свідок ОСОБА_4 (директор підприємства) показала, що контроль за виконанням наказу № 48 від 14.04.2014 р. вона поклала на себе, а тому неодноразово попереджала позивача про заборону відбору на влаштування потенційно небезпечних порід собак, як того вимагав прийнятий наказ.

Матеріалами справи підтверджено, що 16.04.2014 р., тобто під час знайомлення з наказом № 48 від 14.04.2014 р., позивач перебував у відпустці. В той же час, суд зазначає, що перебування у відпустці не виключає можливості позивача ознайомитись зі змістом наказу. Допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що працівники підприємства можуть виходити на підприємство, будучи вихідними чи перебуваючи у відпустці.

Враховуючи, що законодавством України не встановлено обовязкової форми ознайомлення працівника з наказами по підприємству, що не стосуються кадрових питань, суд приходить до висновку про обізнаність позивача зі змістом наказу № 48 від 14.04.2014 р. «Про заборону відбору на влаштування потенційно опасних порід собак», адже незважаючи на суперечливі докази з приводу ознайомлення позивача зі змістом наказу саме 16.04.2014 р., належним чином підтвердженим є факт ознайомлення позивача з таким наказом в усній формі в подальшому, але до застосування дисциплінарних стягнень.

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 88-К від 02.07.2014 р. позивачу оголошена догана.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, дисциплінарне стягнення застосовано за невиконання позивачем вимог наказу директора № 48 від 14.04.2014 р. «Про заборону відбору на влаштування потенційно опасних порід собак», що призвело до травмування іншої собаки, яка знаходилась в одному вольєрі з агресивною собакою.

Судом досліджено, що 02.07.2014 р. начальник відділу відлову ОСОБА_9 звернувся до директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» з доповідною запискою, зі змісту якої вбачається, що під час відвантаження відловлених собак стався інцидент, коли собака бійцівської породи напала на іншу собаку. Начальник відлову просив керівника ветеринарних лікарів прийняти міри щодо недопущення таких випадків.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 підтвердив в суді наявність обставин, що викладені ним в доповідній записці від 02.07.2014 р.

За фактом нападу собаки бійцівської породи на іншу собаку провідним фахівцем відділу реєстрації та улаштування тварин ОСОБА_10 на імя директора підприємства надана пояснювальна записка від 02.07.2014 р., зі змісту якої вбачається, що нападаюча собака породи американський стаффордширський тер'єр потрапила на карантинну площадку 08.06.2014 р. та перебувала на відповідній площадці довгий час з метою виходу на чисту зону для влаштування за вказівкою головного лікаря ветеринарної медицини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 в суді підтвердила, що дійсно інцидент стався з собакою породи американський стаффордширський тер'єр, яка тривалий час знаходилась на карантинній площадці з метою виходу на чисту зону для влаштування за вказівкою головного лікаря ветеринарної медицини. При цьому, свідок пояснила, що саме до її посадових обовязків відносилось залишення собак для влаштування (вихід в чисту зону), однак на підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 14/1 від 08.01.2014 р. вона була безпосередньо підпорядкована позивачу.

Утримання собаки породи американський стаффордширський тер'єр на карантинній площадці з метою виходу на чисту зону для влаштування є прямим порушенням наказу директора № 48 від 14.04.2014 р., що призвело до негативних наслідків у вигляді, по-перше, дезорганізації підпорядкованості на підприємстві, по-друге, травмування стаффордширським терєром підсадженої до нього собаки (в матеріалах справи міститься акт проведення обстеження потерпілої собаки від 03.07.2014 р.).

Такі дії є грубим порушенням вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», є жорстоким поводженням з тваринами.

Як вбачається зі змісту акту від 02.07.2014 р., позивач відмовився надати письмові пояснення по факту невиконання ним положень наказу про заборону залишати на влаштування потенційно небезпечних порід собак, як того вимагала директор підприємства.

Допитані в якості свідків заступник директора ОСОБА_3, головний інженер ОСОБА_5, юрисконсульт ОСОБА_6, що підписали акт відмови позивача надати письмові пояснення, підтвердили факт відмови позивача від надання пояснень.

Згідно з п. 29 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 213 від 20.07.1984 р., до застосування стягнення від порушника трудової дисципліни повинні бути витребувані пояснення в письмовій формі. Відмова робітника дати пояснення не може бути перепоною для застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, що є складовою частиною колективного договору між адміністрацією Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» та колективом працівників Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» на 2014- 2016 роки, працівник зобовязаний дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, своєчасно та якісно виконувати свої обовязки, які обумовлені в посадовій інструкції.

Посадовою інструкцією Головного лікаря ветеринарної медицини, затвердженої директором Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» 07.01.2011 року, з якою позивач ознайомлений під розпис, передбачено, що головний лікар ветеринарної медицини безпосередньо підпорядковується директору підприємства (п. 1.3.), до посадових обовязків якого входить організація та контроль роботи підпорядкованих йому співробітників. Крім того, головний лікар ветеринарної медицини несе відповідальність за несвоєчасне, неякісне та невчасне виконання обовязків та завдань, покладених на нього наказами директора підприємства, інструкціями та рекомендаціями управління ветеринарної медицини та посадовою інструкцією, та за дії, які можуть завдати матеріальної шкоди або псувати імідж підприємства (п. 6.1.).

Дослідивши вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відсутність контролю за підпорядкованими працівниками (зокрема, за провідним фахівцем відділу реєстрації та улаштування тварин ОСОБА_10, яка залишала на влаштування потенційно небезпечну собаку, що заборонено наказом по підприємству), надання вказівки на влаштування потенційно небезпечної собаки, що заборонено наказом по підприємству, свідчить про порушення позивачем положень посадової інструкції та наказу директора № 48 від 14.04.2014 р., а відтак є невиконанням посадових обовязків.

Посилання Позивача на не ознайомлення з наказом директора № 48 від 14.04.2014 р. спростовується матеріалами справи та показаннями свідків. При цьому, суд наголошує, що відсутність ознайомлення позивача з відповідним наказам під розписку не виключає обізнаності позивача про зміст такого наказу. Також, матеріалами справи спростовується довід позивача про відсутність обєктивних доказів порушення наказу безпосередньо ним, адже суть його порушення зводиться не до залишення безпосередньо ним собаки породи американський стаффордширський тер'єр для влаштування, а надання вказівок та відсутність належного контролю за підпорядкованими працівниками, що в цілому призвело до невиконання наказу директора № 48 від 14.04.2014 р. та негативних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення роботодавець зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку (зокрема, форму вини працівника), заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких скоєно проступок, та попередню роботу працівника.

Суд зазначає, що під час обрання заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідачем дотримані ч. 3 ст. 149 КЗпП України, адже врахована попередня робота працівника, ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких скоєно проступок, а також заподіяну порушенням шкоду, яка полягає не лише в невиконанні прямих наказів директора (свідчить про дезорганізацію підпорядкування на підприємстві), а й в агресивних діях собаки потенційно небезпечної породи, що призвело до укусів іншої собаки.

Позивач ознайомлений зі змістом наказу директора № 88-К від 02.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення», проте відмовився зафіксувати ознайомлення під розпис, про що свідчить акт від 03.07.2014 р., складений заступником директора ОСОБА_3, головним інженером ОСОБА_5, юрисконсультом ОСОБА_6

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 103-К від 21.07.2014 р. позивачу оголошена друга догана.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, дисциплінарне стягнення застосовано у звязку з відсутністю контролю за заповненням первинної документації на тварини, порушенням у веденні ветеринарної документації, що є невиконанням посадових обовязків.

Відповідно до підпунктів 4.2, 4.5, 4.13 пункту 4 Посадової інструкції Головного лікаря ветеринарної медицини, затвердженої директором Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» 07.01.2011 року, з якою позивач ознайомлений під розпис, до посадових обовязків головного лікаря ветеринарної медицини входить організація та контроль роботи підпорядкованих йому співробітників; дотримання та контроль вимог з ведення ветеринарної документації; перевірка правильності та своєчасності заповнення карт на тварин, а також достовірності внесеної до них інформації.

02.07.2014 р. при перевірці керівництвом Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» карт на тварин були виявленні численні порушення ведення карт, зокрема: внесення недостовірних даних про тварин, на підставі яких власникам, яким передавали тварин була нарахована оплата за послуги, які не були зазначені в картах; відсутність актів прийому-передачі деяких тварин власникам, відсутність і т.д.

04.07.2014 р. позивач відмовився розписатися за отримання повідомлення про необхідність надання письмових пояснень за фактом виявлених порушень в оформленні первинної документації на тварин, допущених підпорядкованими йому працівниками, про що свідчить акт від 04.07.2014 р., складенй заступником директора ОСОБА_3, головним інженером ОСОБА_5, юрисконсульт ОСОБА_6

Допитана в якості свідка ОСОБА_11, що на момент виявлення порушень обіймала посаду провідного фахівцем відділу реєстрації та улаштування тварин, показала, що вона на підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 14/1 від 08.01.2014 р. безпосередньо підпорядковувалась позивачу та до її посадових обовязків відносилось заповнення затверджених на підприємстві карт на тварин.

На підставі службової записки заступника головного лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_12, долученої до матеріалів справи, була проведена вибіркова перевірка ведення ветеринарної документації, що ведеться на підприємстві, а саме: журналу реєстрації протиепізоотичних заходів, журналу реєстрації хворих тварин, журналу придбання, реалізації та знешкодження ветеринарних імунобіологічних заходів, квитанційної книги.

За наслідками перевірки керівництвом Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» встановлено, що журнали велися з порушенням наказу Державного комітету ветеринарної медицини України від 27.08.2009 р. № 308 «Про затвердження форм журналів», а саме: журнали не були належним чином сформовані, в журналах відсутня печатка, відсутній підпис уповноваженої особи.

Судом на підставі долучених до матеріалів справи копій журналів, а також показань свідків (директора ОСОБА_4, заступника директора ОСОБА_3, юрисконсульта ОСОБА_6А.) встановлено невідповідність журналів вимогам наказу Державного комітету ветеринарної медицини України від 27.08.2009 р. № 308 «Про затвердження форм журналів», на який посилається відповідач.

Як вбачається зі змісту акту від 21.07.2014 р., позивач відмовився надати письмові пояснення по факту невиконання ним вимог наказу Державного комітету ветеринарної медицини України від 27.08.2009 р. № 308 «Про затвердження форм журналів».

Допитані в якості свідків заступник директора ОСОБА_3, інженер з охорони праці ОСОБА_13, що підписали акт відмови позивача надати письмові пояснення, підтвердили факт відмови позивача від надання пояснень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем була дотримана процедура притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а виявлені порушення, повязані з відсутністю контролю за заповненням первинної документації на тварини, відносяться до порушень посадових обовязків, визначених підпунктами 4.2, 4.5, 4.13 пункту 4 Посадової інструкції Головного лікаря ветеринарної медицини.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення роботодавець зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку (зокрема, форму вини працівника), заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких скоєно проступок, та попередню роботу працівника.

Суд зазначає, що під час обрання заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідачем дотримані вимоги ч. 3 ст. 149 КЗпП України, адже врахована попередня робота працівника, ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких скоєно проступок, а також заподіяну порушенням шкоду, яка полягає у відсутності на підприємстві в цілому належного ведення заповненням первинної документації на тварини, що може слугувати підставою для притягнення посадових осіб підприємства до відповідальності зі сторони контролюючих органів.

Позивач ознайомлений зі змістом наказу директора № 103-К від 21.07.2014 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення», проте відмовився зафіксувати ознайомлення під розпис, про що свідчить акт від 22.07.2014 р., складений заступником директора ОСОБА_3, інженером з охорони праці ОСОБА_13, секретарем Посметуховою Е.Н.

На підставі наказу директора Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» № 104-К від 22.07.2014 р. позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання трудових обовязків згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, підставою для звільнення позивача слугувала наявність двох доган, оголошених наказами директора № 88-К від 02.07.2014 р. та № 103-К від 21.07.2014 р., а також вчинення нового порушення, викладеного в доповідній записці заступника директора ОСОБА_14

Згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України).

Судом встановлено, що 08.07.2014 року на адресу відповідача, Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами», надійшла скарга громадянки ОСОБА_15, зі змісту якої вбачається, що громадянка вимагає від керівництва Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» проведення службового розслідування у відношенні адміністратора Сень Г.А. та головного лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_1 на предмет їх професійної придатності та компетенції.

Допитана в якості свідка громадянка ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що в березні 2014 року з Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» нею була взята собака по кличці «Ліза». Однією з головних вимог при виборі цієї собаки була обовязкова стерильність собаки, у звязку з чим вона неодноразово зверталась до адміністратора Сень Г.А. Остання її запевнила, що собака стерилізована та оглянута головним лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_1 В той же час, в подальшому собака по кличці «Ліза» завагітніла, у звязку з чим довелося переривати вагітність, так як зародиши були дуже великими та був ризик смерті собаки. Крім того, громадянка ОСОБА_15 пояснила, що в березні 2014 року нею було внесено 280 грн. на утримання собаки по кличці «Ліза», проте квитанції на відповідну суму вона так і не отримала.

За результатами проведеної службової перевірки вказаної скарги було складено акт від 10.07.2014 р., зі змісту якої вбачається, що у карті тварини № 18111319, заведеної 18.11.2013 р. на безпритульну собаку по кличці «Ліза», в графі - гістооваріоектомія суки, стоїть позначка «стерилізована». В дужках додано «повтор 25.02». В графі - утилізація, стоїть позначка «+». В акті прийому-передачі тварини власникові (громадянці ОСОБА_15В.) від 22.03.2014 року в переліку питань - кастрація, стоїть позначка «так». В графі - оглядав лікар ветеринарної медицини стоїть прізвище Квіт. В графі - стан здоров'я тварини на момент виписки значиться «клінічно здоровий». При перевірці журналу реєстрації хворих тварин притулку за лютий місяць 2014 року відсутні записи про огляд і тим більше про проведення операції собаці по кличці «Ліза».

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила, що позивач оглядав собаку по кличці «Ліза» перед її передачею громадянці ОСОБА_15

При цьому, свідок ОСОБА_11, а також свідки ОСОБА_2, ОСОБА_16 в судовому засіданні показали, що собака по кличці «Ліза» дійсно була стерилізована, адже 25.02.2014 р. ветеринарні лікарі ОСОБА_7 та ОСОБА_17 проводили стерилізацію, однак під час її проведення виявили, що собака вже стерилізована. Саме тому, в картці на тварину в графі гістооваріоектомія суки, стоїть позначка «стерилізована», а в дужках додано «повтор 25.02».

Суд критично ставиться до показань свідків щодо стерилізації собаки по кличці «Ліза» вищевказаними ветеринарними лікарями, адже допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_17 показали, що не проводили стерилізації, а навпаки брали участь у службовому розслідуванні, за наслідками якого по журналах підприємства не було виявлено того, що з собакою по кличці «Ліза» проводилась операція. Сумнівність показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_2 та ОСОБА_16 також підтверджується тим, що 25.02.2014 р. ОСОБА_17 був відсутній на території України та не міг проводити операцію.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зі сторони позивача дійсно відсутній контроль за достовірністю інформації, що вноситься у первинну документацію на тварин, що є невиконанням посадових обовязків, визначених п.п. 4.1.4.2, 4.5, 4.13 п. 4 Посадової інструкції, відповідно до яких головний лікар організує дослідження причин виникнення процесів течії захворювань тварин, розробку методів їх лікування і профілактики, терапевтичне та хірургічне лікування тварин, організує та контролює роботу підпорядкованих йому співробітників; дотримується та контролює вимог з ведення ветеринарної документації; перевіряє правильність та своєчасність заповнення карт на тварин, а також достовірність внесеної до них інформації.

Посадовою інструкцією Головного лікаря ветеринарної медицини, затвердженої директором Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» 07.01.2011 року, з якою позивач ознайомлений під розпис, передбачено, що головний лікар ветеринарної медицини несе відповідальність за несвоєчасне, неякісне та невчасне виконання обовязків та завдань, покладених на нього наказами директора підприємства, інструкціями та рекомендаціями управління ветеринарної медицини та посадовою інструкцією, та за дії, які можуть завдати матеріальної шкоди або псувати імідж підприємства (п. 6.1.).

На підставі показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3 судом встановлено, що ситуація з громадянкою ОСОБА_15 зіпсувала імідж підприємства, адже фактично внаслідок відсутності належного контролю за підпорядкованими працівниками, невиконанням посадового обовязку щодо перевірки правильності заповнення первинної документації на тварин, що відноситься до посадових обовязків позивача, підприємство представило себе як установа, що обманює нових володільців домашніх тварин.

За фактом перевірки скарги громадянки ОСОБА_15 позивачем були надані пояснення, що не спростовують наявність порушення щодо заповнення документації на собаку по кличці «Ліза», а вказують лише на сумнівність стерилізації цієї собаки.

Враховуючи відсутність поважних причин, які б свідчили про неналежне виконання посадових обовязків позивачем, відповідно до положень ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до позивача було застосовано стягнення звільнення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтоване застосування до позивача саме звільнення як заходу дисциплінарного стягнення. На момент перевірки головного лікаря ветеринарної медицини протягом 1 року було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догани. На підставі матеріалів скарги ОСОБА_15, доповідної записки заступника директора КП «Центр поводження з тваринами» ОСОБА_18 про проведену перевірку та виявлені факти порушень посадових обовязків, у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обовязків, до позивача згідно п. 3. ч. 1 ст. 40 КЗпП України було застосовано такий захід стягнення як звільнення.

Враховуючи, що оголошення доган, звільнення позивача здійснено за наявності на те підстав та з дотриманням процедури, визначеної законом, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви щодо скасування наказів про оголошення доган та поновлення на роботі. Так само, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, адже звільнення відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,57,88,209,214,215 ЦПК України, п. 3. ч. 1 ст. 40, ст.ст. 139-142, 147-150 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр поводження з тваринами» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення збитків відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя