Справа № 0603/2-1065/11 Провадження № 2/0274/1219/14
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

08.09.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В.,

розглянувши матеріали позовної заявиОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство 11837"
провідновлення законного права на безплатний проїзд як інваліда війни та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить:

встановити справедливість та відновити його законне право на безплатний проїзд автобусами міських і приміських маршрутів у м. Бердичеві, котре було незаконно обмежено, відмінено і скасовано Товариством з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство 11837", та зобов'язати в примусовому порядку Товариство з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство 11837" на всіх автостанціях в м. Бердичеві на видних місцях біля кожної білетної каси по продажу проїзних квитків, у кожному приміському і міському автобусі вивісити копії Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та інші нормативно-правові акти і закони, що стосуються надання безоплатного проїзду в автобусах пільговим категоріям громадян України;

встановити справедливість і відновити його законне право як інваліда війни на безплатний проїзд в автобусах м. Бердичева;

стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство 11837" грошову компенсацію на умисно заподіяну моральну (немайнову) шкоду в розмірі 300,00 грн.

Вказана позовна заява має бути залишена без руху з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3, 5 та 6 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Між тим, позовна заява цим нормам Цивільного процесуального кодексу України не відповідає.

Суд зазначає, що зміст позовних вимог це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Цей зміст має бути конкретним, зрозумілим суду, що б можна було ухвалити зрозуміле рішення, яке може бути виконано, та особам, які беруть у справі, що б ті могли надати пояснення щодо позовних вимог та докази на їх підтвердження.

Однак, зміст позовних вимог ОСОБА_1 не є зрозумілим.

Так, не є зрозумілим, яким чином суд має відновити законне право ОСОБА_1 на безплатний проїзд автобусами міських і приміських маршрутів у м. Бердичеві.

Крім того, вимоги про зобов'язання в примусовому порядку Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство 11837" на всіх автостанціях в м. Бердичеві на видних місцях біля кожної білетної каси по продажу проїзних квитків, у кожному приміському і міському автобусі вивісити копії Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та інші нормативно-правові акти і закони, що стосуються надання безоплатного проїзду в автобусах пільговим категоріям громадян України, є загальними, тобто незрозумілими, що, в свою чергу, робить рішення суду про задоволення цих вимог (у разі задоволення) таким, що завідомо не може бути виконано, оскільки не зрозуміло, про автостанції за якими адресами йдеться, так само як і не зрозуміло, про які йдеться автобуси (кому вони належать, ким вони експлуатуються тощо), а також про які конкретно інші нормативно правові акти та Закони України, що стосуються надання безоплатного проїзду в автобусах пільговим категоріям громадян України, йдеться.

У зв'язку з наведеним у попередньому абзаці суд вважає, що рішення за цими вимогами стосуватиметься прав та обов'язків невизначеного кола осіб, а відтак цих осіб має бути залучено до участі у справі, проте суд позбавлений такої можливості через відсутність відомостей про цих осіб.

Суд вказує, що у позовній заяві не зазначено, якими доказами підтверджується основна підстава позову обставина того, що 18.12.2010 р. о 14:00 на кінцевій автобусній зупинці в районі залізничного вокзалу ОСОБА_1 зайшов у маршрутний автобус марки "Газель", державний № НОМЕР_1, і при посадці в автобус пред'явив водієві посвідчення інваліда війни ІІ-ї групи, однак всупереч Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" водій автобус, який повідомив, що його прізвище ОСОБА_2, категорично відмовився надати безоплатний проїзд.

Також у позовній заяві не зазначено, якими доказами підтверджується завдання ОСОБА_1 моральної шкоди та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Згідно ж з пунктом 4 постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р. у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частиною першою статті 121 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням часу для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями, 119, 121, 208 210 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви п'ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Корбут