Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/5896/14 Головуючий у 1 інстанції: Фісун Н.В.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про припинення договору оренди землі та стягнення несплаченої орендної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про припинення договору оренди землі та стягнення несплаченої орендної плати.

Позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 6,69 га. У 2010 році між ним та ТОВ «Запорізькі лани» в особі директора Новікової К.С. укладено договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 6,69 га строком на 10 років. Договір зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 02.06.2010 року за № 44.

Пунктом 8 договору визначений розмір орендної плати, що становить 1250,00 грн. або 3 тони зернових та 200 кг соняшнику на рік, яка згідно пункту 11 договору вноситься до 31 жовтня кожного року.

В порушення зазначених умов договору, орендна плата у 2012 та 2013 роках сплачувалася йому несвоєчасно. За 2012 рік орендар остаточно розрахувався лише у 2013 році і заборгованість за 2012 рік у натуральному вигляді становить 1500 кг зернових та 200 кг соняшнику. У 2013 році остаточний розрахунок відбувся після 31 жовтня, що є порушенням умов договору та його прав.

Пунктом 36 договору передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Також у п.13 договору зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач, посилаючись на положення статей 24, 32 Закону України «Про оренду землі», пункт д) частини 1 статті 141 ЗК України, на те, що ТОВ «Запорізькі лани» порушують умови договору оренди та вимоги чинного законодавства України - систематично не виплачують орендну плату, просив стягнути з ТОВ «Запорізькі лани» не сплачену орендну плату у натуральному вигляді за 2012 рік у розмірі 1500 кг зернових та 200 кг соняшнику, а також орендну плату за 2014 рік та припинити договір оренди землі земельної ділянки розміром 6,69 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району від 2010 році укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» в особі директора Новікової К.С., зареєстрований 02.06.2010 року за № 44 в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК».

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення невиплаченої орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що на час ухвалення судового рішення відповідач розрахувався з позивачем в повному обсязі.

Відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні позову щодо припинення договору оренди землі, суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 24, 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д) частини 1 статті 141 ЗК України», зі змісту яких вбачається, що підставою припинення права користування земельною ділянкою являється систематична невиплата орендної плати, виходив з того, що позивачем не доведено систематичність невиплати відповідачем орендної плати.

Основні доводи апеляційної скарги полягають в незгоді позивача з висновком суду щодо відсутності систематичності невиплати відповідачем орендної плати. Апелянт вважає, що доказами в справі доведено, що мала місце систематична невиплата орендарем орендної плати, оскільки за 2012 рік орендна плата виплачена була в жовтні 2014 року, за 2013 рік - із запізненням, а за 2014 рік - не до 31 жовтня, а 18 листопада 2014 року.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розміром 6,69 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, Запорізької області. У 2010 року між ТОВ «Запорізькі лани» та позивачем укладено договір оренди земельної частки (паю), що належить останньому на праві власності, площею 6,69 га, який був зареєстрований 02.06.2010 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель №44 (а. с. 4-7).

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін з договорі оренди.

За умовами укладеного між сторонами договору оренди орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у формі та розмірі 1250, 00 грн. або 200,00 кг насіння соняшника та 3 тони зернових на рік. Пунктом 10 цього договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно в термін до 31 жовтня поточного року. Частиною 1 ст.24 Закону України «Про оренду плати землі» передбачається, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

При вирішенні спору судом першої інстанції досліджені та проаналізовані докази, надані представником відповідача, а саме: відомості на видачу орендної плати за 2012, 2013 рік; видаткові касові ордери, квитанції про перерахування орендної плати за 2014 рік позивачу.

Судом встановлено, що в основному заборгованості з орендної плати у відповідача не має, тільки насіння соняшнику за 2012 рік було видане з порушенням строків, причиною яких були несприятливі погодні умови, згідно довідки про агрометеорологічні умови на території Запорізької області у період 25 квітня-31 липня 2012 року, які призвели до загибелі сільськогосподарських культур на площах Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани», що за висновком Торгово-промислової палати України визнано форс-мажорними обставинами (а. с. 28-29; 36).

Орендна плата за 2013 рік ОСОБА_2 виплачена відповідачем вчасно - до 31 жовтня 2013 року, що підтверджується відомостями на видачу орендної плати. В 2014 році відповідачем була сплачена ОСОБА_2 орендна плата в повному обсязі 18.11.2014 року, тобто з незначною затримкою (а. с. 77; 78-80).

Слід зазначити, що відповідачем, як орендарем, за 4 квартал 2012 року та 3 квартал 2013 року був сплачений податок із орендної плати у дохід держави, що підтверджується відповідними податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, що свідчить про додержання ним вимог земельного законодавства (а. с. 85-90).

Таким чином, висновок суд першої інстанції щодо відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю обставин, на які позивач посилався як на підстави своїх вимог про припинення права користування земельною ділянкою та стягнення не сплаченої орендної плати, є законним та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: