Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/5457/14 Головуючий у 1 інстанції: Тітова Т.А.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22» грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною завою до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 3 вересня 2012 року по 06 липня 2013 працював на шахті «Білозерська» прохідником підземним з повним робочим днем у шахті у шкідливих і небезпечних умовах. Загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 26 років 10 місяців 08 днів.

Внаслідок впливу шкідливих факторів отримав професійне захворювання «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим, м'язово-тонічним синдромами, стійким корінцевим сіндромом зліва, зі статико-динамічними порушеннями функцій хребта та ходи», що підтверджується актом №5 форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.07.2013 р. Згідно акту профзахворювання виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, низького рівня трудових процесів, переміщення важких предметів вручну в межах робочого місця.

Згідно з довідками Обласної МСЕК від 06.08.2013 р. №24519, №439318 йому була встановлена 3 група інвалідності з втратою професійної працездатності у розмірі 40% з переоглядом 06.08.2015 р. Отримує страхові виплати.

Вважає, що професійним захворюванням йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в наступному.

Його турбує біль у попереку, обмеження рухів у поперековому відділі хребта, біль іррадірує вздовж лівої ноги, що викликає судоми. Біль посилюється при невеликих фізичних навантаженнях, нахилах, підйомах сходами, викликає загальну слабкість, відчуття розбитості, порушення сну. Нерідко німіє стопа лівої ноги. Відчуває значні утруднення при ходьбі.

Лікувався амбулаторно і стаціонарно в неврологічному відділенні КЛПУ «Добропільська центральна міська лікарня» з 18 по 27 грудня 2012 року, з 01 березня по 29 квітня 2013 року, з 20 травня по 8 червня 2013 року з діагнозом «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія у стадії затягнутого загострення зі стійким вираженим больовим, м'язово-тонічним, корінцевим синдромами, чутливими порушеннями, порушеннями статико-динамічної функцій хребта помірного ступеню». 18 червня 2013 року був направлений у 1 неврологічне відділення КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» з діагнозом «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним стійким больовим, м'язово-тонічним синдромами, корінцевим синдромом справа та легким парезом правої стопи зі статико-дінамічними порушеннями функцій хребта та ходи», де перебував на стаціонарному лікуванні до 27 червня 2013 року.

Він не має можливості вести повноцінний спосіб життя, відчуває страждання, психологічний дискомфорт; в нього порушена душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху за своє майбутнє та майбутнє сім'ї. Не може в повному обсязі виконувати роботи у побуті.

Внаслідок професійного захворювання був звільнений з підприємства на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. Сум, що виплачуються в рахунок відшкодування шкоди здоров'ю, не вистачає для забезпечення сім'ї.

Моральну шкоду оцінює в 25000 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 25000 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 12000 грн.

Стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

В апеляційній скарзі ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», посилаючись недоведеність позивачем факту спричинення моральної шкоди, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Сторони надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Висновок суду про відповідальність ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», а також про наявність і розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 у зв'язку з втратою професійної працездатності та інвалідністю через професійне захворювання є правильним та таким, що підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність спричинення моральної шкоди позивачу є безпідставними, зважаючи на наступні факти.

Частиною 1 ст. 57, ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Чинним законодавством передбачено, що обов'язок щодо доказування відсутності причинного зв'язку між умовами праці і моральною шкодою, покладається саме на власника підприємства, у якому працював потерпілий.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен вправі заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, що забезпечується в тому числі належними, безпечними і здоровими умовами праці.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в тому числі відшкодування моральної шкоди як одного зі способів захисту особистих немайнових прав громадян.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», працював на шахті «Білозерська» прохідником підземним з повним робочим днем в шахті в шкідливих і небезпечних умовах (а.с.7-12).

Шкідливі умови праці призвели до виникнення професійного захворювання з діагнозом «хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим, м'язово-тонічним синдромами, стійким корінцевим сіндромом зліва, зі статико-динамічними порушеннями функцій хребта та ходи» (а.с. 3-4).

Відповідно до акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 №5 від 16 липня 2013 р. причиною професійного захворювання визнано роботу у шкідливих умовах, відхилення від технологічного регламенту, недостатній рівень механізації виробничого процесу, переміщення вантажів вручну з перевищенням норми (а.с.3,4).

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК від 06 серпня 2013 року позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та його визнано інвалідом третьої групи; визначено, що позивач потребує лікування, у тому числі, санаторно-курортного (а.с.6).

Зазначені докази спростовують заперечення відповідача щодо відсутності вини підприємства та доводять, що втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання ОСОБА_3 трудових обов'язків, і ушкодженням здоров'я спричинені йому моральні та фізичні страждання.

Відповідач не ставив питання про призначення медико-соціальної експертизи щодо встановлення факту заподіяння моральної шкоди. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд обґрунтовано виходив з наявних у справі доказів, зокрема акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання, довідки до акту огляду МСЕК, виписки із історії хвороби та епікризу, консультативного висновку спеціаліста Академії медичних наук України інституту невідкладної і відновної хірургії, які відповідно до ст. 64 ЦПК України є письмовими доказами, та яким дана оцінка судом за правилами ст. 212 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між захворюванням ОСОБА_3 та впливом на нього шкідливих виробничих факторів й відповідно підстав для часткового задоволення позову.

Моральна шкода, заподіяна ОСОБА_3 умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на здоров'я. Встановлення інвалідності та професійного захворювання свідчить про втрату здоров'я ОСОБА_3, обмеження фізичної і соціальної активності, звиклого способу життя у зв'язку з необхідністю довготривалого лікування і постійного спостереження лікарів.

Розмір відшкодування судом визначений з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, зокрема, фізичного болю та фізичних страждань, психоемоціонального навантаження, яких ОСОБА_3 зазнав у зв'язку з професійним захворюванням і його наслідками, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості. Вищенаведене відповідає п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Обізнаність ОСОБА_3 про роботу у шкідливих та небезпечних умовах і його згода на роботу в цих умовах ,на що зроблено посилання в апеляційній скарзі, не звільняє відповідача від відповідальності за втрату здоров'я працівником. Обізнаність позивача про ризик роботи у шкідливих умовах була врахована судом при визначені розміру моральної шкоди.

При вирішенні спору судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: