АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Придніпровська залізниця» оскаржує рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, посилаючись на його необґрунтованість, невідповідність фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає скаргу необґрунтованою, а рішення таким, що повинне бути залишено без змін, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Акту розслідування причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді 115км + 566м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці в с. Городище Дніпропетровської області сталася ДТП, в результаті зіткнення електровоза ВЛ-8 НОМЕР_2 з рейсовим автобусом БАЗ - А079 «Еталон». Загинуло 43 особи та 10 осіб травмовано.

Від вказаної ДТП загинула матір позивачки - ОСОБА_4.

Згідно акту розслідування - автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3», перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на перевезення НОМЕР_3, дійсна до 29.11.2014р., видана на фізичну особу ОСОБА_3

Електровоз ВЛ-8 НОМЕР_2 приписаний до Криворізького локомотивного депо Придніпровської залізниці.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 листопада 2009 року, укладеного ПАТ «СК «ТАС» з ОСОБА_3 цивільна відповідальність останнього застрахована. ПрАТ «Страхова група «ТАС» несе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу не більше 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

А тому, суд вірно вважав, що різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, повинен сплатити ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Крім того, в п. 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК.

Отже, оскільки внаслідок зіткнення двох транспортних засобів - джерел підвищеної небезпеки (автобуса та поїзда), загинула матір позивачки, яка була пасажиром автобуса, то висновок суду про те, що володільці цих джерел підвищеної небезпеки несуть солідарну відповідальність перед позивачкою - є законним.

Виходячи із встановлених фактів, вимог закону, суд першої інстанції, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнув на її користь з ПрАТ «Страхова група «ТАС» у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 550 грн.; з ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 солідарно, на користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн..

Доводи апеляційної скарги про те, що між діями водія автобусу ОСОБА_5 (володільцем якого є ОСОБА_3) та локомотивної бригади, яка керувала електровозом ВЛ-8 НОМЕР_2 відсутні сукупні дії у заподіянні шкоди, що виключає солідарне зобов'язання щодо відшкодування шкоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться тільки до особистого тлумачення апелянтом норм права, без обґрунтування незаконності рішення суду щодо встановлених ним обставин у справі.

Крім того, необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки про спричинення позивачці такої шкоди свідчить сам факт загибелі її матері під час аварії. Щодо розміру моральної шкоди, то вона визначена судом з врахуванням вимог розумності та справедливості.

Інші доводи ДП «Придніпровська залізниця» апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, такими, що зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалено з повним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Придніпровська залізниця» - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

Н.М. Лисична