Справа № 442/4993/14-ц
У Х В А Л А

"14" липня 2014 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М.. розглянувши заяву представника ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову, перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 970,33 доларів США, що за курсом НБУ від 31.03.2014 року складає 10629,58 гривень.

Разом з позовними вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, якими: накласти арешт в межах заявленої суми позовних вимог на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. В обґрунтування заяви покликається на те, що з порушенням зобов»язань перед банком відповідач може вчинити заходи, щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного ОСОБА_1О майна і коштів, що може відбуватись у вигляді передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування, чи проведенні інших операцій з майном та коштами. Вважає, що не прийняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову представник позивача не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, представник позивача взагалі не надає жодних доказів на підтвердження того, чи дійсно майно перебуває у власності відповідача та не надає доказів щодо його вартості. Таким чином, враховуючи, що у заяві не вказано, на яке саме майно необхідно накласти арешт і де це майно знаходиться, не обґрунтовано належно вид забезпечення позову, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача, не доведено, що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя