Справа № 442/1336/14-ц
Провадження № 4-с/442/14/2014
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови про повернення виконавчого документу, за участю зацікавлених осіб ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, державного виконавця органу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2014 року скаржниця звернулася до суду зі скаргою, якою просить визнати постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.12.2013 року неправомірною, зобов»язавши, такого виконавця виконати рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.07.2012 року по справі №1306/3061/2012. В обґрунтування наведеного покликається на те, що 20.12.2013 року державним виконавем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, згідно із якою, виконавчий документ №1306/3061/12, виданий 23.01.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 заборгованості по кредитному догвоору в розмірі 25000 грн. та судовий збір у розмірі 250 грн., повернуто стягувачеві, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано заходи примусового виконання рішення суду. Вважає, що така постанова винесена неправомірно, так як виконавчі дії були вчинені не в повному обсязі як і не були вжиті всі можливі заходи для виконання рішення по суті, не вчинено жодних дій по виявленню коштів у боржника і подальшого їх вилучення. Державний виконавець не скористався своїми правами, передбаченими в ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження».

В судовому засіданні скаржниця та її представник адвокат ОСОБА_1 вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають зазначеним доводам. Додатково вказали, що державним виконавцем не надано доказів належного предявлення до виконання постанови на привід боржника, а також не було можливості оскаржити ухвалу про відмову в обмежені у праві тимчасового виїзду боржника.

Представник зацікавленої особи, державний виконавець Лютик Х.В. заперечила проти задововолення скарги з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена правомірно, здійснювались всі заходи спрямовані на виконання рішення суду, жодного майна за боржником не виявлено.

Зацікавлена особа - боржник ОСОБА_3 на розгляд справи не зявилася, на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд визнав її неявку неповажною.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

20.12.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №38951681, про повернення виконавчого документа стягувачеві ОСОБА_2, а саме виконавчого листа №1306/3061/12, виданого 23.01.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 25000 грн. та судовий збір у розмірі 250 грн. (а.с.4).

Оскаржувану постанову скаржниця отримала 13.02.2014 року (а.с.5- довідка УДП ПЗ «Укрпошта» ЦПЗ №3 від 18.02.2014 року №37, а.с.7-копія поштового конверту), до суду звернулася 22.02.2014 р. (а.с.7-поштовий конверт), а отже згідно вимог ч.1 ст.385 ЦПК України строк для звернення до суду із скаргою не пропущений.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Встановлено, що в ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем проведені заходи на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», вжито усі можливі дії щодо розшуку майна та коштів, належних боржнику шляхом : винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження здійснення запитів щодо виявлення будь-якого майна боржника, за якими ВРЕР від 23.11.2013 року, РС Дрогобицького МРУЮ від 18.11.2013 року за №8063567, надано відомості про відсутність майна у боржника, також надано відповідь Управлінням Пенсійного фонду у м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області від 13.11.2013 року про те, що в системі персоніфікованого обліку відомостей відсутні індивідуальні відомості ОСОБА_3 та від 13.11.2013 року про те, що ОСОБА_3 на обліку в Управлінні як пенсіонер не числиться; відповіддю ДПС № від 04.11.2013 року про те, що інформація щодо ОСОБА_3 відсутня, відповідь ДПС № від 05.11.2013 року про те, що інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками від відповідних фінансових установ не надходила; застосування заходів приводу боржника постанова від 22.11.2013 року щодо ОСОБА_3, однак про хід виконання такої невідомо про, що також ствердила державний виконавець.

Поряд з цим, 25.10.2013 року державним виконавцем було заявлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, у якому 19.11.2013 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду, справа №442/8092/13- відмовлено. Покликання скаржниці та її адвоката, про те, що таке ними не оскаржено не може судом братися до уваги.

21.11.2013 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання рішень суду згідно виконавчого документу для перевірки майнового стану та встановлено, що боржника немає вдома, двері квартири зачиненні.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця, які передували винесенню оскаржуваної постанови здійснені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах наданих повноважень, а тому скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Поряд з цим, що стосується вимог про зобовязання виконавця виконати рішення суду такі є передчасними, так як згідно умов ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В скарзі про визнання постанови ВП №38951681, про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.12.2013 року, визнання дій державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, неправомірною, зобовязання до вчинення дій відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя: А.П. Івасівка