Справа № 415/1711/14-ц
Провадження № 2/415/954/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Мягкій І.В., Добуграй В.К.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису та встановлення факту визнання батьківства, треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису та встановлення факту визнання батьківства, треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що в 1956 році мати позивача, ОСОБА_4, уклала шлюб із ОСОБА_2, відповідачем по справі, який вони зареєстрували у Новодружевському міському бюро запису актів цивільного стану. 17 січня 1978 року ОСОБА_4 народила ОСОБА_3, а 23 січня 1978 року зареєструвала її у Новодружеському міському бюро реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 5. Шлюб між відповідачем і ОСОБА_4 був розірваний в 1980 році на підставі рішення Лисичанського міського суду, про що внесено відповідний запис про розірвання шлюбу між ними органом РАЦС, при цьому, ані свідоцтво про укладення та розірвання шлюбу не збереглось до теперішнього часу. Батьком народженої дитини, згідно з ст. 54 Кодексу про шлюб та сімю України, що діяв на той час було записано відповідача, хоча в дійсності батьком позивачки він не являється. В дійсності її батьком є ОСОБА_5, який помер 12 березня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 311 від 14.03.2014 року. Разом з цим він ще за життя визнав позивачку як свою доньку. Факт визнання батьківства ОСОБА_5 стосовно позивачки підтверджується доказами, наявними у додатках, що з достовірністю підтверджують визнання померлим батьківства відносно позивачки. Встановлення факту визнання батьківства необхідно позивачці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 Зважаючи на те, що оспорювання позивачкою батьківства особи, яка записана батьком дитини, відбувається за відсутності заяви її справжнього батька про визнання ним батьківства щодо неї, у звязку з його смертю, представник позивача вважає за необхідне визнати батьківство за рішенням суду, обєднавши в одному позовному провадженні вимоги про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_2 з актового запису і встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_5, стосовно позивачки.

На підставі викладеного, представник позивача просив суд: 1) виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису № 5 від 23 січня 1978 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3; 2) встановити факт визнання батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив викладене у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував, пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_3 не є його донькою, і що її батьком є ОСОБА_5

Представник третьої особи відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати без їхньої участі у звязку з великою кількістю справ та неможливістю бути присутнім в судовому засіданні. Проти задоволення вимог позивача не заперечувала.

Представник третьої особи Перша Сєвєродонеьцка державна нотаріальна контора, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення..

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що знайома з родиною позивачки та добре знає відповідача по справі. ОСОБА_5 вона знає давно, 15 років, вони з ним дружили. Разом відпочивали, спілкувались по телефону. Під час сумісного відпочинку була присутня і позивачка. Їй було відомо, що померлий ОСОБА_5 є батьком позивачки. Він завжди про неї говорив, розповідав та казав, що це його донька. Позивач поховала ОСОБА_5. У ОСОБА_5 була родина, а саме: дружина та син, яких він вже давно поховав. Більше дітей у нього не має.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає позивачку по справі та ОСОБА_9 З ними він познайомився більше 10 років потому. З слів ОСОБА_5 йому відомо, що ОСОБА_3 є його донькою. Він часто бував у ОСОБА_5 вдома у місті Сєвєродонецьку, де бачив ОСОБА_3 Також знає, що похованням займалася ОСОБА_3 та послугу на поховання ОСОБА_9 оплачувала вона.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 був її хорошим другом, у них за час життя склалися дружні стосунки. Вона знає ОСОБА_5 ще з 1963 року. Вони познайомилися, бо проживали на одній вулиці. Їй відомо, що у ОСОБА_5 народилася позашлюбна дочка, позивач по справі ОСОБА_3 ОСОБА_5 приходив часто до її батьків з ОСОБА_3, яка достатньо часто до нього приїжджала. Вона особисто знає ОСОБА_3 ще з того часу, коли позивачці було три роки. Під час свого життя ОСОБА_5 не заперечував того факту, що ОСОБА_3 є його рідною донькою. Він її утримував. ОСОБА_3 відвідувала ОСОБА_5 у лікарні, займалася організацією поховання. Під час життя ОСОБА_5, ОСОБА_3, коли зверталася до нього, то називала його татом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 знає більше 50 років, ще з часів інституту, у них були добрі дружні стосунки, які вони підтримували протягом життя. Їй відомо, що у ОСОБА_5 була родина, а саме: дружина та син, які вже померли. Їй відомо, що ОСОБА_3 є позашлюбною дитиною ОСОБА_5. Під час життя ОСОБА_5 він матеріально допомагав позивачці. ОСОБА_3 завжди, коли зверталася до ОСОБА_5, називала його батьком. Вона деякий час потому поїхала до Росії, де зараз і проживає, але протягом життя ОСОБА_5, який позивач знаходилася у Росії, вона до нього постійно дзвонила.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_9, у звязку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка міста Новодружеськ Ворошиловградської області є громадянкою ОСОБА_12 Федерації, про що свідчить паспорт громадянина ОСОБА_12 Федерації, серія 46 08 266163, виданий ТП в сел. Богородському ВУФМС Росії по Московської області в Сергиєво-Посадському районі від 01.07.2088 року, код підрозділу 500-151 (а.с. 4-5).

Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕД № 321834, виданим Новодружеським бюро РАГС Ворошиловградської області від 23 січня 1978 року, ОСОБА_3 народилась 17.01.1978 року, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 5. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_4 (а.с. 8), що також підтверджується актовим записом про народження № 5 від 28.01.1978 року по м. Новодружеськ Луганської області (а.с. 66).

Згідно з паспортом громадянина України серії ЕМ352948, виданого 19 жовтня 1999 року ІІІ МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_4, 24 травня 1938 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.03.1988 року з ОСОБА_13 (а.с.6-7).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 398015, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер 12 березня 2014 року у віці 82 років, про що 14 березня 2014 року складено відповідний актовий запис № 311 (а.с. 10), що також підтверджується актовим записом про смерть № 311 від 14.03.2014 року, наданим ВДРАЦС Сєвєродонецького МУЮ (а.с. 68).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 38237178, виданого 29.08.2014 року та листом № 814/01-16 від 29.08.2014 року, наданого державним нотаріусом ОСОБА_14, після смерті ОСОБА_5, померлого 12.03.2014 року, спадкова справа не заводилася, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 36883905 від 14.03.2014 року (а.с. 62-64, 79-80).

Оскільки правовідносини виникли у 1978 році, то в силу п. 1 Прикінцевих положень СК України 2004 року, згідно з яким цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, норми ст.ст. 128, 130 СК України на правовідносини сторін про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини ІНФОРМАЦІЯ_5 не поширюється. Таким чином, до даних правовідносин застосування підлягають норми Кодексу про шлюб та сімю України 1969 року.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 КпШС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 між собою в зареєстрованому шлюбі не перебували. Спільна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо визначення походження ОСОБА_3 від ОСОБА_5 відсутня, у звязку з викладеним та в силу положень ст. 53 КпШС України, у позивача - ОСОБА_3 - виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 КпШС України, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Підставою для встановлення батьківства є будь-які відомості, що підтверджують визнання відповідачем батьківства, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України .

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про встановлення факту визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

На підтвердження встановлення факту визнання батьківства суду були надані фотографії, на яких відображені позивач та ОСОБА_5, копії особистих листів ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які були оглянуті в судовому засіданні, окрім цього, цей факт було встановлено з показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, допитаних у судовому засіданні та які підтвердили факт визнання батьківства ОСОБА_5 під час його життя стосовно ОСОБА_3 та факт утримання ОСОБА_5 ОСОБА_3, що є належними та допустимими доказами, у звязку з чим, суд вважає позовні вимоги в частині встановлення факту визнання батьківства, такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до розяснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕД № 321834, виданим Новодружеським бюро РАГС Ворошиловградської області від 23 січня 1978 року, ОСОБА_3 народилась 17.01.1978 року, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 5. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_4 (а.с. 8), що також підтверджується актовим записом про народження № 5 від 28.01.1978 року по м. Новодружеськ Луганської області (а.с. 66).

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині виключення відомостей про батьківство з актового запису є такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису та встановлення факту визнання батьківства, треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст. 53 КпШС України, п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису та встановлення факту визнання батьківства, треті особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українцем, громадянином України, стосовно доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна.

Вилучити відомості про батька ОСОБА_2 із актового запису № 5 від 23 січня 1978 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3.

Копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА