Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5403/14 Головуючий у 1-й інстанції: Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із втратою працездатності на виробництві.

Посилався на те, що він з 01.03.2004 року перебував трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. 01.11.2012 року звільнився з посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України у зв'язку з переходом на пенсію.

Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 29.11.2013 року, в пунктах 16,17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленим впливом промислового фактора - фізична праця. Згідно атестації робочих місць: потужність зовнішньої роботи (Вт) при роботі з участю м'язів нижніх кінцівок та тулуба 191,3 Вт (ПДР-90Вт), теж при роботі с переважною участю м'язів плечового поясу 120,8 Вт (ПДР-45Вт), маса вантажу 35 кг.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» № 1969/1794 від 27.09.2013 року йому було встановлено діагноз хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним м'язові-тонічним, больовим, корінцевим синдромами. Супутині захворювання поперековий остеохондроз, протрузия дисків L3-L5, L5-S-1,спондильоз, спондилоартроз.

19.12.2013 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено 40% первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, з наступною перекомісією 19.12.2015 року. Крім того, згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 958 від 19.12.2013 року реабілітаційний потенціал середній, відновлення обмеження життєдіяльності часткове. Відновлення професійної та трудової діяльності також тільки часткове.

Вважає, що у зв'язку із шкідливими умовами праці він отримав професійні захворювання на підприємстві і тому відповідач йому повинен відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок професійних захворюваннь він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров'я. Розмір моральної шкоди визначив в 50 000 грн. та просив суд стягнути зазначену суму з відповідача на його користь.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» подало апеляційну скаргу, в якій зазначало, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставини справи, не дав належної оцінки доказам у їх сукупності, тому невірно визначив суму, яку слід стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди. Просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову або зменшити суму, стягнуту на користь позивача у відшкодування моральної шкоди.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Апелянт про причини неявки суд не сповістив. ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, апеляційну скаргу просив відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, з відповідача слід стягнути 15 000 грн. При цьому навів в рішення відповідні доводи з посиланням на надані докази та норми матеріального права.

Вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, є законним і справедливим.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Висновок суду про доведеність факту заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення обов'язку по її відшкодуванню на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами чинного трудового законодавства, зокрема, статей 153, 237-1 КЗпП України, ґрунтується на доказах.

Судом встановлено, що з 01.03.2004 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем він, працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. 01.11.2012 року звільнився з посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України у зв'язку з переходом на пенсію.

Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 29.11.2013 року, в пунктах 16,17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленим впливом промислового фактора - фізична праця. Згідно атестації робочих місць: потужність зовнішньої роботи (Вт) при роботі з участю м'язів нижніх кінцівок та тулуба 191,3 Вт (ПДР-90Вт), теж при роботі с переважною участю м'язів плечового поясу 120,8 Вт (ПДР-45Вт), маса вантажу 35 кг.

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» № 1969/1794 від 27.09.2013 року йому було встановлено діагноз: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним м'язові-тонічним, больовим, корінцевим синдромами. Супутині захворювання поперековий остеохондроз, протрузия дисків L3-L5, L5-S-1,спондильоз, спондилоартроз.

19.12.2013 року згідно висновку Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) йому було встановлено 40% первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, з наступною перекомісією 19.12.2015 року. Крім того, згідно з Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 958 від 19.12.2013 року реабілітаційний потенціал середній, відновлення обмеження життєдіяльності часткове. Відновлення професійної та трудової діяльності також тільки часткове.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, що у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди з 19.12.2013 року на підставі встановленої висновком МСЕК втрати професійної працездатності. Отже, задовольняючі частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як потерпілий на виробництві внаслідок надбаних професійних захворювань має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця.

Зазначені висновки суду не оспорюється сторонами.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд послався на засади розумності, справедливості, врахував перенесені позивачем внаслідок професійних захворювань фізичні страждання, визначений МСЕК розмір втрати працездатності 40%, стан здоров'я та інші обставини, що відповідає вимогам ст. 23 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення суми, яка стягнута у відшкодування моральної шкоди, не підтверджено належними доказами.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням її доведеності. Всі обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом перевірки та оцінки суду першої інстанції.

Будь-які нові докази, які б могли вплинути на визначення розміру моральної шкоди, апелянт не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскільки суд першої інстанції вирішив питання у відповідності до вимог закону і обґрунтування висновків виклав у рішенні у відповідності до вимог ст.ст. 213,214 ЦПК України, тому згідно зі ст. 303 ЦПК України відсутні підстави для переоцінки доказів і для визначення моральної шкоди судом апеляційної інстанції.

За таких обставин незгода відповідача з присудженою судом першої інстанції сумою відшкодування моральної шкоди не може бути підставою для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: