Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5147/14 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко Е.А
суддів:Ломейко В.О.
Кухаря С.В.
при секретаріСеменчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 який діє в інтересах недієздатної ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя про визнання договорів дарування недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_9 звернувся до суду в інтересах своєї недієздатної матері ОСОБА_7 з позовом про визнання недійсними договору дарування квартири від 16.11.2011 року, договору дарування садового будинку від 05.12.2011 року, договору дарування земельних ділянок від 05.12.2011 року зазначивши, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 - є рідною матір'ю його та відповідача ОСОБА_5. Вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1. У 1997 році її збив автомобіль і з цього часу вона почала скаржитися на постійні головні болі, а з кінця 1997 року у неї погіршилася пам'ять. З цього часу її здоров'я та розумові здібності погіршилися. Вона часто виходила з дому, а потім не могла знайти дорогу до дому, їй в кишеню клали записку з її прізвищем та адресою. Вона перестала розумітися у грошах, не впізнавала своїх рідних та близьких.

Рішенням суду від 27.07.2012 року ОСОБА_7 була визнана недієздатною та над нею оформлено опіку. За рішенням суду від 22.08.202 року опікуном недієздатної матері став позивач.

Згодом, позивач дізнався, що 16.11.2011 року ОСОБА_7 оформила договір дарування на квартиру АДРЕСА_1 яка належала їй на праві власності, а 05.12.2011 року підписала договори дарування на садовий будинок та земельні ділянки, які також належали їй на праві власності.

Позивач вважає, що мати після перенесених захворювань не розуміла своїх дій і не могла керувати ними під час підписання договорів, тому дані правочини слід визнати недійсними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним Договір дарування квартири від 16.11.2011 року, квартиру АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий 11364, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_10, та повернути сторони в первинний стан.

Визнано недійсним Договір дарування садового будинку від 05.12.2011 року садового будинку, реєстровий 12217, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8., яким ОСОБА_7,, подарувала відповідачу ОСОБА_5, садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці площею 0,0680 га. кадастровий номер :05:001:0221 та повернути сторони в первинний стан.

Визнано недійсним Договір дарування земельних ділянок від 05.12.2011 року, реєстровий 12218, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, яким - ОСОБА_7, - подарувала відповідачу ОСОБА_10, земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки-для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:0066 та земельну ділянку площею 0,0680 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:0221 та повернути сторони в первинний стан.

Скасовано держану реєстрацію про право власності за ОСОБА_5, на квартиру АДРЕСА_1.

Скасовано держану реєстрацію про право власності за ОСОБА_5, на садовий будинок за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільска рада, «Чугун-79» садівниче товариство» обслуговуючий кооператив, будинок за номером 2 (стара адреса АДРЕСА_2 який розташований на земельній ділянці площею 0,0680 га. кадастровий номер :05:001:0221.

Скасовано держану реєстрацію про право власності за ОСОБА_5, на земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки-для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:0066 та земельну ділянку площею 0,0680 га, розташовану за адресою: Запорізька область. Запорізький район. Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:0221.

Визнано за ОСОБА_7, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7, право власності на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2; розташований на земельній ділянці площею 0,0680 га. кадастровий номер :05:001:0221.

Визнано за ОСОБА_7, право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки- для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:0066 та земельну ділянку площею 0,0680 та, розташовану за адресою: Запорізька область. Запорізький район, Лукашівська сільська рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, кадастровий номер :05:001:022.1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_10, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 - є рідною матір'ю позивача та відповідача.

Відповідно до вказаних договору дарування квартири від 16.11.2011 року, договору дарування садового будинку від 05.12.2011 року, договору дарування земельних ділянок від 05.12.2011 року ОСОБА_7 як дарувальник подарувала вказане майно відповідачу у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.07.2012 року ОСОБА_7 була визнана недієздатною та над нею оформлено опіку (а.с. 15). За рішенням того ж суду від 22.08.202 року опікуном недієздатної матері став позивач.

Задовольняючи позов про визнання вказаних угод недійсними суд першої інстанції виходив з того, що волевиявлення дарувавальника не було вільним і не відповідало його внутрішній волі з підстав ст. 225 ЦК України.

Такий висновок суду є вірним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, відсутність в особи на момент вчинення правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності є підставою для недійсності такого правочину.

Згідно зі ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

За змістом зазначеної норми для визнання правочину недійсним необхідно достовірне встановлення факту, що особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справа про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішується з врахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 331 від 05.06.2014 року наданого Комунальним закладом "Обласна клінічна психіатрична лікарня" Запорізької обласної ради ОСОБА_7 в силу свого здоров'я та віку під час підписання договорів дарування від 16.11.2011 року та 05.12.2011 року виявляла ознаки атеросклеротичної деменції, в силу чого вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином у справі наявні достатні та допустимі докази для визнання вказаних правочинів недійсними за ст. 225 ЦК України оскільки є доведеною неспроможність особи в момент вчинення цих правочинів розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав, для визнання рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування чи зміни цього рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: