Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Бурлай О.Б.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини та у спілкуванні із нею, -

у с т а н о в и в :

12.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини та у спілкуванні із нею і просив суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні їх спільної малолітньої доньки шляхом визначення його участі у вихованні дитини в формі спілкування із нею першого та третього тижня кожного місяця з 10-ї год. суботи до 20-ї год. неділі та кожний вівторок і четвер кожного місяця з 16-ї год. до 20-ї год. за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні їх спільної малолітньої доньки шляхом визначення його участі у вихованні дитини в формі спілкування із нею першого та третього тижня кожного місяця з 10-ї год. суботи до 20-ї год. неділі та кожний вівторок і четвер кожного місяця з 16-ї год. до 20-ї год. за адресою: АДРЕСА_1 за участі дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_7 В зв'язку з вказаними уточненнями позивачем було заявлене клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яке ухвалою суду було задоволене. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.08.2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб і від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони не проживають разом, в судовому порядку вирішується питання про розірванню шлюбу, при цьому, за твердженням позивача, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позивач вказує, що у зв'язку з такими діями відповідачки, він був змушений звернутись до органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації і розпорядженням Дніпровської РДА №564 від 04.10.2013 року та висновком органу опіки і піклування Дніпровської РДА №856/41/2/103 від 06.02.2014 року йому було визначено дні та години спілкування з дитиною за участі батьків позивача. За твердженням позивача, відповідачка не виконує вказане розпорядження, не відкриває двері своєї квартири, на телефонні дзвінки або не відповідає взагалі, або ж у відповіді категорично ігнорує його прохання приймати участь у вихованні дитини. У час визначений в розпорядженні Дніпровської РДА, а саме 19.10.2013 року, 02.11.2013 року, 16.11.2013 року та 07.12.2013 року позивач за адресою відповідачки хотів побачитись з дитиною, але двері вона не відчиняла та не відповідала на телефонні дзвінки. Позивач посилається на те, що за вказаних вище умов він не має можливості приймати участь у вихованні дитини, піклуватись про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди у здійсненні прав та обов'язків батька дитини, а тому він змушений звернутись до суду за захистом своїх батьківських прав.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній з урахуванням наданих позивачем уточнень, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що у своїх письмових запереченнях на позовну заяву відповідачка та її представник вказують недостовірні відомості. Позивач зазначає, що він не вживає алкогольних напоїв, оскільки алкоголь протипоказаний йому за станом здоров'я. Про свою дитину піклується від самого її народження, має досвід догляду за нею, до того як він та відповідачка роз'їхались позивач постійно здійснював прогулянки з донькою та був завжди із нею поряд. Позивач вказує, що на даний час відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною і якби такого не було, то в нього не було б і підстав звертатись до органу опіки і піклування, в міліцію та до суду. Крім того, позивач посилається на те, що відповідачка відправляючи йому телеграми з датами та часом в який він може відвідати дитину, навмисно вказувала робочий час щоб він не зміг прийти, а коли приїздив трохи пізніше, вона вже відмовляла йому в побаченні з донькою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що жодним достовірним доказом не доведено, що позивач вживає спиртні напої і систематичність та кількість вживання позбавляє його права на спілкування з дитиною. Також представник посилається на те, що в даному випадку спілкування дитини з батьком без участі матері та в присутності бабусі і дідуся дитини буде гармонійним і природнім, враховуючи напружені стосунки між сторонами у справі.

Відповідачка в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що за час окремого проживання з позивачем вона не чинила перешкод у спілкуванні його з дитиною, а навпаки бажає цього, але позивач не хоче знайти компромісу, погрожує, тисне. Про свої приїзди до дитини позивач не попереджав і лише після викликів до міліції відповідачка дізнавалась, що позивач приїздив одразу після того як вона виходила з дому, тому відповідачка припускає, що позивач навмисно слідкував за тим коли вона вийде з кварти і звертався до правоохоронних органів. На думку відповідачки, дії позивача мають виключно матеріальний характер у зв'язку з розлученням, поділом майна подружжя та кримінальним провадженням по факту перереєстрації автомобілів підприємства, яке належить відповідачці, на батька позивача, при цьому, про дитину позивач не думає. На даний час позивач не дзвонить та не цікавиться дитиною, а лише тисне на відповідачку щоб вона забрала з міліції заяву про вчинення ним шахрайських дій. Відповідачка вказує, що і на даний час вважає, що оскільки позивач батько її дитини, вона не буде перешкоджати йому у спілкуванні із нею, але тільки у її присутності, враховуючи малолітній вік доньки, яка потребує серйозного режиму. Відповідачка вважає нісенітницями те, що у разі її присутності при спілкуванні дитини з батьком, вона може негативно впливати на доньку та створювати будь-яку негативну атмосферу. Крім того, відповідачка посилається на те, що позивач є інвалідом та вживає спиртні напої, свідком чого вона ставала не раз. На даний час дитина починає розмовляти і, за твердженням відповідачки, її ніхто крім неї не зрозуміє, а якщо дитину залишити без відповідачки, у доньки буде стрес, вона буде плакати і позивач не зможе її заспокоїти, оскільки дитина має сильну емоційну прив'язаність до відповідачки. При цьому, відповідачка зазначає, що коли подружжя проживало разом, вона не мала змоги навіть на одну годину вийти з квартири, оскільки дитина починала плакати і позивач не міг її заспокоїти. Стосовно батьків позивача, відповідачка вказує на те, що вони навіть не привітали онуку з днем народження, а позивач лише відправив смс повідомлення, при цьому, з днем народження дитину вітали батьки відповідачки та хрещена мати дитини. За останні дев'ять місяців раціон дитини дуже змінився, а позивач нічого про це не знає, отже, на думку відповідачки, не зможе за її відсутності належно за нею доглядати. На даний час дитина вже їсть практично усе, окрім смаженого, жирного, свинини, оскільки дітям до 3-х років вживання таких продуктів не рекомендоване, при цьому, відповідачка продовжує грудне вигодовування і у разі задоволення позовних вимог не зможе цього продовжувати. Також відповідачка посилається на те, що їй не було відомо про будь-які засідання органів опіки та піклування.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях та усних поясненнях відповідачки, просить відмовити у задоволенні позову і додатково пояснив суду, що при вирішенні даного спору треба враховувати не лише права батька, а також його обов'язки і найголовніше - інтереси дитини, а враховуючи стан здоров'я позивача, те що він є інвалідом і зловживає спиртними напоями, спілкування доньки з батьком буде не на користь дитині. Також представник посилається на те, що в матеріалах справи наявні розпорядження Дніпровської РДА та висновок органу опіки і піклування датовані різними датами і зміст яких є різним, при цьому, представник вказує, що відповідні документи мають оформлюватись виключно розпорядженням, тому до висновку органу опіки і піклування датованому 06.02.2014 року слід віднестись критично. Як зазначає представник, відповідачка не була повідомлена про засідання органу опіки і піклування, працівники органу опіки та піклування не спілкувались із нею, а отже не мали можливості зробити правильний висновок при визначенні способу участі батька у вихованні дитини.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представника, третя особа підтримує видане розпорядження про участь батька у вихованні дитини та просить прийняти рішення згідно чинного законодавства України, виходячи з інтересів дитини.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просить позов задовольнити і пояснив суду, що має велике бажання спілкуватись зі своєю онукою та щоб родина об'єдналась і дитина зростала у повноцінній сім'ї, разом з батьком та матір'ю. Третя особа зазначає, що разом зі своєю дружиною - бабусею малолітньої дитини, постійно дзвонить відповідачці, але вона не відповідає на дзвінки. 01.02.2014 року, за твердженням третьої особи, він разом зі своєю дружиною та сином прийшли додому до відповідачки, двері були відкриті і всередині стояв батько відповідачки, але коли вони спробували зайти відповідачка їх вигнала сказавши, що це не гуртожиток.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просить позов задовольнити і пояснила суду, що повністю підтримує слова свого чоловіка - дідуся малолітньої ОСОБА_8 та маючи 35-й річний досвід роботи лікарем стверджує, що жоден лікар не міг видати таку довідку як надала суду відповідачка про те, що аби не зашкодити нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини її не можна залишати без матері та не можна змінювати для неї звичайного способу життя. За твердженням третьої особи, такі довідки можуть бути видані лише за наявності у дитини тяжкого психічного захворювання, а ОСОБА_8 здорова дитина. Третя особа посилається також на те, що годування груддю дитини перебуваючи у такій емоційній напрузі в якій перебуває відповідачка, категорично заборонено, оскільки це дуже негативно впливає на емоційний стан самої дитини. ОСОБА_6 зазначає, що має велике бажання аби в родині був мир та спокій і всі негаразди якомога швидше закінчились та все було добре, але на даний час відповідачка не дозволяє бачитись з дитиною не дивлячись на те, що вона є її бабусею і має право на участь у спілкуванні та вихованні онуки. Також третя особа пояснила, що її син - позивач у справі, має вроджену патологію нирки внаслідок впливу аварії на ЧАЕС у зв'язку із чим у 13-ть років одну нирку прийшлось видалити, тому він є інвалідом 3-ї групи з дитинства і алкоголю не вживає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що має дружні стосунки зі сторонами у справі майже протягом 9 років і під час спільних вечірок та відпочинку позивач як і усі інші вживав алкогольні напої. Свідок вказує, що не може сказати, що позивач зловживає спиртними напоями, але п'є як усі, а у червні 2012 року перебуваючи на відпочинку на морі, вона зустріла позивача в ресторані де він розпивав спиртні напої зі своїм товаришем. Позивач непогано ставиться до дитини, але в півроку покинув її з відповідачкою і сам поїхав відпочивати на море. Як вказує свідок, більше нічого поганого про його ставлення до дитини вона сказати не може, але позивач дійсно неодноразово випивав зайвого. Відповідачка є її подругою з якою вона познайомилась в інституті ще до заміжжя відповідачки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що мав дружні стосунки зі сторонами у справі протягом 8 років, все було добре, а рік тому дізнався, що вони розлучаються і не зрозуміло з яких причин. Свідок зазначає, що позивач ніколи не відмовлявся від вживання спиртних напоїв, пив переважно коньяк та віскі, при цьому, відповідачка вживала максимум 1 бокал шампанського і позивача намагалась стримати від надмірного вживання алкоголю. До останнього часу міг назвати позивача своїм другом, але тепер в цьому свідок сумнівається. Особисто свідок вважає, що надмірне вживання алкоголю це випити більше 3-х маленьких чарочок, а позивач випивав часто, хоча і не сказати, що був дуже п'яним. З відповідачкою та свідком ОСОБА_9 свідок познайомився у 2002 році, ще до заміжжя відповідачки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду показала, що вона є рідною сестрою відповідачки та хрещеною матір'ю її дитини, тому дуже тісно спілкувалась з цією родиною. За твердженням свідка, після народження дитини вона почала відвідувати цю родину дуже часто по вечорах та бачила, що позивач систематично вживає алкогольні напої після чого він ставав агресивним, вчиняв сварки та вдавався до фізичного насильства по відношенню до відповідачки. Свідок вказує, що одного разу відповідачка прийшла до неї додому о 3-й годині ночі і повідомила, що нетверезий чоловік її побив після чого залишались ночувати у неї, а вранці прийшов позивач і після довгої розмови відповідачка вибачила його, з метою збереження родини, і вони поїхали до себе додому. Сама відповідачка вже багато років взагалі не вживає алкоголю і завжди просила позивача цього не робити. Свідок зазначає, що ніколи не бачила щоб позивач піклувався про дитину, а коли ОСОБА_8 народилась, він сам без неї та дружини кілька разів їздив на відпочинок, а свідок допомагала відповідачці з дитиною. Також свідок стверджує, що позивач є залежним не лише від алкоголю, але й від комп'ютерних ігор.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, а також пояснення третіх осіб і покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2005 року від цього шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони разом не проживають. Відповідачка проживає по АДРЕСА_2, а позивач в квартирі свого батька за адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №564 від 04.10.2013 року, визначена участь позивача у виховання його малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі спілкування з малолітньою донькою першого та третього тижня кожного місяця з 10-ї години суботи до 20-ї години неділі, за участю дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_6

За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 15.10.2013 року №6924/41/2/103, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування визначив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 години спілкування з малолітньою онукою ОСОБА_8: першого та третього тижня кожного місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі.

За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.02.2014 року №856/41/2/103, керуючись ст. 158 СК України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити такі години спілкування ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_8, 2012 року народження, за участі дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_6: кожного вівторка та четвергу з 16-00 години до 20-00 години; першого та третього тижня кожного місяця з 10-00 години суботи до 20-00 години неділі за адресою проживання батька дитини ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, а квартира за адресою якої позивач має намір спілкуватись зі своєю дитиною, належить на праві приватної власності його батьку ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.10.2005 року виданим Головним управлінням житлового забезпечення.

Факт того, що відповідачка чинить позивачу та третім особам перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини підтверджується, як наявністю зазначених вище висновків органу опіки та піклування і розпорядження Дніпровської РДА, так і листами Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві адресованих позивачу від 18.11.2013 року, 05.12.2013 року та від 17.12.2013 року, зі змісту яких вбачається, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів у зв'язку з тим, що відповідачка чинить перешкоди у побаченнях з донькою ОСОБА_8, при цьому, працівниками в межах їх повноважень здійснювались відповідні перевірки та проводились бесіди з відповідачкою.

За змістом довідки Сер. КНО-І огляду МСЕК від 29.09.2009 року, позивач є інвалідом 3-ї групи з дитинства, що пов'язане з впливом наслідків аварії на ЧАЕС і йому протипоказана тяжка фізична праця, що також підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкадкою НОМЕР_1 до вказаного посвідчення.

Згідно довідки №322943 від 05.02.2014 року виданої Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія», позивач за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відповідно до консультативного висновку лікаря НДСЛ «ОХМАТДИТ» від 06.02.2014 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізично здорова. Перебуває на грудному вигодовуванні за потребою, має сильну емоційну та психологічну прив'язаність до матері. Аби не зашкодити нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини, лікар рекомендує не залишати дитину без матері та не змінювати для неї звичний спосіб життя.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного нормативного обгрунтування.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання (ст. 158 СК України).

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ст. 159 СК України).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (ст. 257 СК України).

Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, при цьому, з огляду на вік дитини (2 повних роки), суд вважає законними вимоги позивача щодо визначеної ним періодичності та часу спілкування із донькою, адже у зазначеному віці дитина потребує більшого часу знаходження із матір'ю, а ніж з батьком, тому в даному випадку ідеальної рівності часу у спілкуванні з дитиною на користь батька визначити не можливо з метою дотримання потреб фізично-емоційних інтересів дитини.

Стосовно посилань представника відповідачки на те, що рішення органу опіки та піклування не може видаватись у формі висновку, а має бити виключно у формі розпорядження, суд зазначає, що при вирішенні спору вказаний висновок органу опіки та піклування від 06.02.2014 року №856/41/2/103 приймається судом до уваги як результат вивчення повноважним органом умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення у відповідності до положень ч. 1 ст. 158 СК України і свідчить про можливість надання позивачу і третім особам права спілкування з малолітньою дитиною у встановленні в висновку дні та години.

Суд не вбачає у стані здоров'я позивача підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, адже позивач є інвалідом 3-ї групи з дитинства не через психічний розлад здоров'я, а у зв'язку з впливом наслідків Чорнобильської аварії, що потягло за собою втрату позивачем однієї нирки. При цьому, позивачу протипоказана лише тяжка фізична праця, що у відповідності до положень ст. 159 СК України не може бути підставою для обмеження його прав на виховання та спілкування зі своєю дитиною.

Також, суд вважає відсутнім факт зловживання позивачем алкогольними напоями, адже з огляду на показання свідків, для кожної особи зловживання є суб'єктивною оціночною категорією, крім того всі допитані свідки є в першу чергу друзями відповідачки або її близькими родичами, які познайомились з позивачем після одруження сторін у справі, що вказує на необхідність більш глибокої та критичної оцінки їх показів, при цьому, відповідно до наявної в матеріалах справи медичної документації, позивач не перебуває на наркологічному обліку. З наведених підстав суд оцінює також і ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків та приходить до висновку про наявність відповідального ставлення позивача до своїх обов'язків і бажання належним чином виконувати їх, про що свідчить, зокрема, і саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Щодо посилань відповідачки та її представника на велику емоційну прив'язаність дитини до матері та відсутність у позивача навичок догляду за дитиною відповідно віку, слід зазначити, що дитина в будь-якому віці має міцний емоційний зв'язок з матір'ю, при цьому, за для нормального, здорового психоемоційного та фізичного розвитку дитина неодмінно потребує спілкуванні і зі своїм батьком, а також бабусею та дідусем. Враховуючи досить малолітній вік дитини, та з метою належного забезпечення її потреб по догляду, суд вважає за доцільне визначення спілкування дитини зі своїм батьком за участі діда та баби дитини, які окрім безсумнівно тривалого життєвого досвіду, мають також великий стаж медичної роботи, що відповідає положенням ст. 159 СК України про обумовлення судом побачення з дитиною в присутності інших осіб у зв'язку із тим, що це викликано інтересами дитини. При цьому, оскільки саме дідусь має у приватній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1, визначення цієї адреси, як місця спілкування з дитиною не суперечить нормам чинного законодавства України, адже відсутність у позивача власного житла не може бути підставою для позбавлення його права та спілкування та виховання дитини.

Оцінивши обставини справи суд приходить до висновку про те, що позивачу слід надати можливість спілкування з дитиною без присутності відповідачки, адже конфліктна ситуація та емоційна напруженість, яка на даний час панує між сторонами, буде не на користь нормальному розвитку дитини і задля забезпечення їй належного психоемоційного стану дитина не повинна бачити негативність відносин між батьками, оскільки метою правильного розвитку дитини є виховання у неї поваги та любові до обох батьків в однаковій мірі.

Стосовно посилань відповідачки на те, що дитина досі знаходиться на грудному вигодовуванні, суд зазначає, що з огляду на пояснення, які були надані позивачем та третіми особами в судовому засіданні, вони не мають будь-якого наміру чинити перешкоди у цьому, тому відповідачка за наявності бажання матиме змогу погодувати дитину у такий спосіб за адресою спілкування батька з дитиною, або ж має можливість обрати інший спосіб годування дитини грудним молоком, який не пов'язаний з обов'язковою присутністю при цьому матері. Отже наведена відповідачкою обставина не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд критично ставить до наданого відповідачкою консультативного висновку стосовно рекомендацій лікаря про те, що аби не зашкодити нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини, лікар рекомендує не залишати дитину без матері та не змінювати для неї звичний спосіб життя, адже за даними цього ж консультативного висновку та іншої наявної у справі медичної документації, дитина фізично здорова, її звичний спосіб життя в змозі забезпечити позивач та його батьки на час перебування дитини на їх вихованні, а велика емоційна та психічна прив'язаність лише до матері, на думку суду, не є нормальним становищем і пов'язана передусім з відсутністю спілкування дитини з батьком, і саме відсутність участі батька та інших близьких родичів у вихованні дитини не сприятиме нормальному фізичному та психологічному здоров'ю дитини.

Враховуючи все вище викладене, встановлені судом обставини та викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог, що не лише відновить порушені права одного з батьків на спілкування з дитиною, а й передусім спрямоване на захист інтересів дитини та забезпечення її повноцінного розвитку для формування в подальшому здорової як у фізичному так і в психологічному плані особистості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 157, 158, 159, 257 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини та у спілкуванні із нею - задовольни.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, перешкод у вихованні їх спільної дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі спілкування з малолітньою донькою першого та третього тижня кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі та кожний вівторок і четвер кожного місяця з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 за участі дідуся малолітньої дитини ОСОБА_5 та бабусі малолітньої дитини ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -