Справа № 415/1953/14-ц
Провадження № 2/415/1040/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Мягкій І.В., Добуграй В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової суми за проведення технічної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової суми за проведення технічної експертизи, в якій зазначили, 13.03.2013 року Лисичанський міський суд ухвалив рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_1, відділ землевпорядкування Держкомзему України в м. Лисичанську про зобовязання знести споруди та зобовязав ОСОБА_3, ОСОБА_6 припинити самочинне будівництво на території земельної ділянки, виділеної для обслуговування житлового будинку № 138 по вул. Міліцейська м. Лисичанська на відстані одного метра від будинку 138 по вул. Міліцейська в м. Лисичанську; знести самочинно побудовану споруду на території земельної ділянки, виділеної для обслуговування житлового будинку № 138 по вул. Міліцейська в м. Лисичанську. Під час слухання цієї цивільної справи була проведена судова будівельна експертиза від 12.12.2012 року. Під час розгляду справи, відповідачі відмовилися нести витрати, щодо проведення судової будівельної експертизи. У звязку з цим, позивачами було сплачено послуги за проведення цієї експертизи у розмірі 942,72 грн. На підставі викладеного, просили суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на їх користь витрати за оплату послуг по проведенню судової будівельної експертизи від 12.12.2012 року по цивільній справі Лисичанського міського суду ун. 2-26/12 н.п. 2/4159/13 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_1, відділ землевпорядкування Держкомзему України в м. Лисичанську про зобовязання знести споруди у розмірі 952,15 грн., солідарно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій просила суд розглядати справу без її участі. Позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7М в судове засідання не зявилась, до суду надала письмову заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності, позов не визнала.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 3 Конституції України держава взяла на себе обов'язок гарантувати забезпечення прав і свобод людини, а у статті 124 Конституції України встановила, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Незалежно від того, що Конституцією України особі гарантовано право на судовий захист, це не позбавляє її обов'язку дотримуватися порядку звернення до суду, встановленого законом, тобто Цивільного процесуального кодексу, виходячи із принципу єдиної процесуальної форми.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду № 2-26/12 від 13.03.2013 року, суд задовольнив позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_1, відділ землевпорядкування Держкомзему України в м. Лисичанську про зобовязання знесення споруди, Зобовязав ОСОБА_7, ОСОБА_6 припинити самочинне будівництво на території земельної ділянки, виділеної для обслуговування житлового будинку 138 по вул. Міліцейській м. Лисичанська на відстані одного метра від будинку 138 по вул. Міліцейській в м. Лисичанську; зобовязав ОСОБА_7, ОСОБА_6 знести самочинно побудовану споруду на території земельної ділянки, виділеної для обслуговування житлового будинку № 138 по вул. Міліцейська в м. Лисичанську, на відстані одного метра від будинку 138 по вул. Міліцейській в м. Лисичанську. Стягнув з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати: державне мито 8 грн. 50 коп., виплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., а всього 45 (сорок пять) грн. 50 коп. (а.с. 12-13).

При розгляді вищевказаної цивільної справи була призначена судова земельна експертиза, проведення якої було доручено експертам Луганського відділення науково-дослідного інституту судових експертиз. Витрати за проведення експертизи було покладено на позивача.

Відповідно до довідки № 3885 від 21.01.2014 року, наданої АТ «Ощадбанк» вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 942 гривні 72 копійки за експертизу № 1538/23 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначені витрати на проведення експертизи не є шкодою в розумінні глави 82 ЦК України, а є судовими витратами, понесеними при розгляді конкретної цивільної справи.

Отже, заявлені позивачами вимоги не відносяться до спірних матеріально - правових вимог, а стосуються питання, яке повинне судом вирішуватись шляхом ухвалення додаткового рішення у справі, у зв'язку з провадженням якої на позивача було покладено обовязок сплатити за судову експертизу. Наведене свідчить про те, що між сторонами у даній цивільній справі відсутній матеріально-правовий спір, а відтак вимоги позивачів не ґрунтуються на нормах Цивільного та Цивільного процесуального кодексів України та відповідно відсутні правові підстави для їх задоволення поза межами провадження цивільної справи, у якій зазначені судові витрати були понесені позивачем. Окрім цього, вибраний позивачами спосіб захист порушених прав не передбачений ст. 16 ЦК України.

З урахуванням наведених вище обставин та норм права, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 79, 208, 209, 212-215, 218, 220 ЦПК України, ст.ст. 3, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошової суми за проведення технічної експертизи, відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА