Справа № 510/1527/14-ц Р І Ш Е Н Н Я
17.12.2014 року Ренійський районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Памбук Л.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:
Копія довідок про право особистої власності від 23.08.2013 та 27.06.2014 року; копія заповіту ОСОБА_3; копія паспорту ОСОБА_1; копія технічного паспорту на домоволодіння №22 по вул. Рибацька, у м. Рені; копія державного акту на право власності на земельну ділянку; копія свідоцтва про право на спадщину за законом; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4К, копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 17 рудня 2011 року помер ОСОБА_4, який був вітчимом позивачки. Шлюб матері із вітчимом був зареєстрований 3 вересня 1987 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Родинні відносини позивачки із матірю свідоцтвом про народження позивачки.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, а саме:
- Житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями №22 по вул. Рибацька у с. Лиманське, Ренійського району, який складається і цілому з: житлового будинку літ. А, тамбуру літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, Д, вбиральні літ Г., огорожі №1-5; споруди №6 та який розташований на земельній ділянці площею 1531 кв. м. Право власності на будинок підтверджує свідоцтво про право на спадщину від 12.02.1982 року, реєстр №392.
Заповідальне розпорядження померлий під час життя не залишив, тому спадкування повинне здійснюватися за законом. Мати позивачки, дружина померлого, ОСОБА_2 проти позову не заперечує, відмовилася від спадщини. На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем, піклувалася про нього, вела спільне господарство.
Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-місячній термін, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок та земельну ділянку відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Позивачка проживала разом із спадкодавцем з 1987 року, тобто більше 5 років, вела спільне господарство та витрати.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті вітчима, ОСОБА_4 Вона на час відкриття спадщини мешкала разом із вітчимом, після його смерті залишились проживати у будинку, несе всі витрати по утриманню житлового будинку, сплачує необхідні комунальні платежі, отже вважається такою, що прийняла спадщину фактично.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому визнання права власності здійснюється за законом. Позивач, прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та 17.10.2014 року, Державним нотаріусом ОСОБА_6, було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.
Таким чином, позивачка прийняла спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на житловий будинок №22, по вул. Рибацька, у с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області, та земельну ділянку площею 0,1510 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради, Ренійського району.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями №22 по вул. Рибацька у с. Лиманське, Ренійського району, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А, тамбуру літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, Д, вбиральні літ Г., огорожі №1-5; споруди №6 та який розташований на земельній ділянці площею 1531 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя К.В. Сорокін