Справа № 459/4295/13 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/5225/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Глинського О.А.,

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації із співвласника нерухомого майна, стягнення коштів наданих за договором доручення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому на підставі ст.ст.70,71 СК України, ст.368, ч.ч.2,3 ст.372 ЦК України просив поділити спільне з ОСОБА_2 майно, виділивши йому у власність: м'яку частину вартістю 3500 гривень; шафу купе вартістю 7 000 гривень; шафу-купе і ліжко вартістю 7 000 гривень; кавоварку вартістю 2000 гривень; праску "Бош" вартістю 500 гривень;

Також позивач просив:

припинити його право власності на наступне майно: меблі на кухню та холодильник "Атлант" загальною вартістю 6 000 гривень; броньовані двері вартістю 2500 гривень; ліжко-диван вартістю 1500 гривень; котел "Вайлан" вартістю 5000 гривень та радіаторів; плазмового телевізора та пральної машинки загальною вартістю 5000 гривень;

стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 17 000 гривень за покращення квартири за адресою: м. Червоноград, вул. Корольова, 38/63;

стягнути з відповідач 210 000 гривень за договором доручення (а.с.1-4).

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2014 року позов задоволено частково.

Поділено спільно нажите майно сторін як подружжя та виділено у власність:

ОСОБА_4 - холодильник "Атлант" вартістю 3000 грн. кавоварку - 2000 грн., праску - 500 грн., меблі на кухню - 2000 грн., м'яку частину - 3500 грн., а всього майна вартістю - 11 000 грн.

ОСОБА_2 - броньовані двері вартістю 1500 грн., шафу-купе в спальну кімнату - 3000 грн., ліжко в спальну кімнату - 1000 грн., а всього майна вартістю - 7000 грн.

Ухвалено різницю в вартості майна з позивача не стягувати за клопотанням відповідачки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 2080 грн. несплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі посилається на те, що його довірителем надані докази того, що 29 271 грн 10 коп коштів є його особистими коштами, які він отримав як одноразову допомогу, місячні платежі та моральну шкоду. З цих 29 271 грн. 10 коп. він просив стягнути 17 000 грн., як такі, що витрачені під час спільного проживання, а решта - тобто 12 271 грн. є його збереженням, яке в числі 210 000 грн. зберігалось у свідків ОСОБА_6.

Однак у рішенні суду, як в мотивувальній так і в описовій частині відсутнє, будь-яке посилання на зазначені суми, а саме 17 000 грн та 29 271 грн 10 коп.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 не з'явилися, представником апелянта 12.11.2014 року була подана заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням ОСОБА_4 за кордоном, а його в іншому судовому засіданні, яка колегією суддів була відхилена як необґрунтована.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1985 року по 21 січня 2013 року, після чого розірвали шлюб в судовому порядку.

Під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали наступне майно: холодильник "Атлант" вартістю 3000 гривень, праску - 500 гривень, меблі на кухню - 2000 гривень, м"яку частину - 3500 гривень, броньовані двері - 1500 гривень, шафу-купе у спальну кімнату - 3000 гривень, ліжко в спальну кімнату 3000 гривень.

Вказані речі поділені між сторонами і в цій частині рішення суду сторонами не оспорюється.

Також встановлено, що плазмовий телевізор сторони придбали за спільні кошти і за домовленістю подарували племіннику позивача, а ліжко-диван в дитячій кімнаті та шафа купе в прихожій квартирі, придбані за власні кошти дочкою сторін.

Позивач також просив стягнути з відповідача 17 000 гривень за покращення квартири за адресою: м. Червоноград, вул. Корольова, 38/63, зроблених ним у 2001-2007 роках за його особисті кошти, отриманих як відшкодування шкоди, згідно рішення Червоноградського міського суду від 02 серпня 2002 року, та 210 000 гривень, або 21 000 євро, куди входять кошти зароблені за ним кордоном (197 729 гривень) та залишки сум відшкодування шкоди (12 271 гривень).

Відмовляючи у задоволенні вказаних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доказів проведення ОСОБА_4 ремонту у квартирі за адресою: м. Червоноград, вул.Корольова, 38/63 у період 2001-2007 років виключно за його кошти, отриманих як відшкодування шкоди не представлено, а судом не здобуто. На той час сторони проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, крім того, у вказаній квартирі є частка позивача і в даний час є судовий спір про поділ вказаної квартири між сторонами.

Не представлено позивачем також належних доказів того, що саме він заробив за кордоном кошти в сумі еквівалентній 197 729 гривень. Позивач не пояснив коли він заробив такі кошти, як перевозив через кодон, у яких банках зберігав їх. Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що у них на зберіганні знаходились 21 000 євро, які принесла ОСОБА_2 і через деякий час забрала, не свідчить про те, що вона забирала особисті кошти ОСОБА_4

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні таких вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.