Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» (далі - КП «ОШЗ №1», завод) - ОСОБА_2 про розяснення рішення апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2012р. у задоволенні позову КП «ОШЗ №1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання посвідчення недійсним та усунення перешкод у здійсненні права власності та за позовом ОСОБА_3 до КП «ОШЗ №1», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про надання іншого житлового приміщення у звязку з виселенням з гуртожитку відмовлено (т.4 а.с.82-84).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2012 року скасовано.

Позовну заяву КП «ОШЗ №1» задоволено.

Зобовязано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити нежитлове приміщення за адресою м. Одеса, вул. Слобідська 56, позначене у технічному паспорті КП «ОМБТІ та РОН» від 9 червня 1999р. під літ. «Д-1».

Визнано недійсним посвідчення № 10 на право вселення в квартиру №2 жилою площею 19 кв.м. в гуртожитку для малосімейних по вул. Слобідська 56, видане на ім'я ОСОБА_3 на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ОООП «КООТ» № 20 від 18 травня 1993р.

У задоволені позову ОСОБА_3 до КП «ОШЗ №1» про надання іншого житлового приміщення відмовлено (т. 4 а.с.200-205).

У грудні 2013 року представник заводу ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розяснення рішення, посилаючись на те, що йому не зрозуміло чи має право КП «ОШЗ №1» на підставі цього рішення звернутися з заявою до органів Державної міграційної служби України про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в порядку, передбаченому п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077 (т. 4 а.с. 218-219).

Заслухавши суддю-доповідача, представника заводу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Заводом, як власником нежилого адміністративного приміщення, розташованого у м. Одесі по вул. Слобідська, 56 заявлено вимоги про усунення перешкод у здійснені права власності шляхом:

- зобовязання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити вказане нежитлове приміщення;

- визнання недійсним посвідчення № 10 на право вселення в квартиру №2 жилою площею 19 кв.м. в гуртожитку для малосімейних по вул. Слобідська 56, видане на ім'я ОСОБА_3 на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ОООП «КООТ» № 20 від 18 травня 1993р.

і саме ці вимоги вирішив апеляційний суд.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року є зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення, не ускладнює його реалізацію та може бути виконане державним виконавцем в частині зобовязання відповідачів звільнити нежитлове приміщення за правилами ОСОБА_7 7 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції не вирішував вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2010 року провадження у справі в цій частині було закрито та вказана ухвала сторонами не оскаржувалась (т.2 а.с.145).

За таких обставин доводи представника завода про те, що рішення суду є незрозумілим не заслуговують на увагу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на звернення з заявою до органів Державної міграційної служби про зняття відповідачів з реєстраційного обліку залежить від волевиявлення позивача, а не від ухвали суду про розяснення рішення.

У разі непогодження з рішенням, діями або бездіяльністю вказаного органу завод може звернутися з відповідним позовом до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника Колективного підприємства «Одеський шкіряний завод №1» - ОСОБА_2 про розяснення рішення апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2012 року відхилити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7