АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6507/14 Справа № 205/2725/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н. В. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, прокуратура Ленінського району м. Дніпропетровська - про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити (фактично скасувати) рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2014 року, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційний суд вважає скаргу необґрунтованою, а рішення законним, таким, що підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3. перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1997 року по 2000 рік, мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2000 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно та до повноліття дитини. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 1/4-21 від 21.01.2014 року, вважається за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його сина ОСОБА_4, оскільки цим Органом встановлено, що батько дитини - ОСОБА_3. вихованням сина не займається, матеріально його не підтримує, подальшою долею сина не цікавиться, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відмовляючи у позові про позбавлення відповідача батьківських прав, райсуд вірно взяв до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадках їх винної поведінки, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема. Коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

У пунктах 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Закон вимагає від позивача надання суду доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками та їх підтвердження. У даному випадку суд виходив з того, що позивачка не вказала та не надала відповідних доказів того, що ОСОБА_3 свідомо та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім висновку Органу опіки та піклування інших доказів матеріали справи не містять.

У той же час, суд 1-ї інстанції критично оцінив висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки вважав такий висновок передчасним, оскільки орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради мав можливість застосувати до відповідача інші передбачені законом заходи, наприклад, попередити ОСОБА_3 про необхідність змінення ставлення до виховання дитини, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Той факт, що відповідачем не сплачуються аліменти, є заборгованість, не означає, що ця обставина сама по собі є безперечною підставою для застосування до відповідача такого засобу як позбавлення батьківських прав, оскільки законом визначені інші способи вирішення питання щодо стягнення заборгованості з аліментів.

Виходячи із наведеного, райсуд вірно вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Посилання у скарзі на те, що суд не заслухав думку дитини, не є підставою для скасування рішення, оскільки для суду це не є обов*язковою процесуальною дією.

Розглядаючи справу, суд врахував усі її обставини та докази і дав їм правильну оцінку, вірно застосувавши матеріальний та процесуальний закон.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

С У Д Д І Н.Є. Колодяжна

О.П. Бараннік

Н.М. Лисична