САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 2-к-1/12
Провадження №2-к/726/1/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В. при секретарі Руснак Н.В.,розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Чернівці клопотання громадянина республіки ОСОБА_1 Домбровської про примусове виконання рішення іноземного суду та звернення до примусового виконання рішення іноземного суду в порядку ст. ст. 393-395 ЦПК України

ВСТАНОВИВ :

Заявник подав до суду клопотання про примусове виконання рішення іноземного суду та звернення до примусового виконання рішення іноземного суду в порядку ст. ст. 393-395 ЦПК України. Просив суд надати дозвіл на примусове виконання рішення вироків районного суду м.Вадовіцах (ОСОБА_2) від 25 травня 1999 року у справах №ІІІ КС 634/98 та від 17 червня 2004 року у справі №ІІІ КС 5/04 за позовом Габрєлі ОСОБА_3 про стягненя аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3. Просив суд стягнути з ОСОБА_4 Мізюка борг по аліментах за період з 06.10.1998 по 30.11.2003 роки 18600 польських злотих, за період з 01.12.2003 року по 29.12.2009 роки 36500 польських злотих.

Звернення до суду мотивує тим, що вироки іноземного суду є судовим рішенням іноземного суду, відповідно до ст. ст. 2, 8, 390, 392 ЦПК України, п. 10 ч. 1 ст.1, ст. 2, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 50, 51, 52 Міжнародного Договору між Україною та ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні за місцезнаходженням боржника ОСОБА_4 Мізюка.

Боржник в порядку ст. 395 ЦПК України подав до суду заперечення, в яких просив у задоволенні клопотання відмовити. Заперечення мотивовані тим, що до клопотання не додано доказів належного повідомлення Боржника про час і місце розгляду справи іноземним судом (а.с.33-35).

У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, наведених в ньому, а також, додатково пояснив, що боржника було належним чином повідомлено про судовий розгляд справи, що підтверджується належно завіреною копією зворотного повідомлення про вручення.

У судовому засіданні представник боржника підтримав заперечення та надав свої пояснення.

Заслухавши доводи та пояснення представників заявника та боржника, дослідивши надані матеріали справи, суд вважає, що порушене клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

25 травня 1999 року районним судом у м.Вадовіцах (ОСОБА_2) було постановлено вирок у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_4 Мізюка на користь Габрєлі ОСОБА_3 (Домбровської) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 300 польських злотих щомісячно, починаючи з 06.10.1998 року.

17 червня 2004 року цим же судом було збільшено розмір аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини до 500 польських злотих щомісячно, починаючи з 01.12.2003 року.

Відповідно до підтвердження одержання видно, що повідомлення від 05.05.1999 рку надсилалося ОСОБА_4 в Чарніовку по вул. М.Тореза, 127, а не ОСОБА_5 (а.с.17).

Відповідно до підтвердження одержання видно, що повідомлення від 12.05.2004 року надсилалося на адресу ОСОБА_4 Мізюка, але населений пункт написаний нерозбірливо (а.с.22).

08 жовтня 2010 року Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці надано дозвіл на виконання на території України рішення районного суду м.Вадовіци республіки Польща від 25.09.1999 року та 17.06.2003 року за позовом Габрієлі ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6.

31 жовтня 2012 року Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області - ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 08 жовтня 2010 року скасовано та передано на новий розгляд до цього ж суду.

16 грудня 2013 року на виконання доручення Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2012 року про витребування оригіналів документів, надійшли з районного суду у м.Вадовіцах належно завірені ксерокопії підтверджень одержання, які вже є в наявності в матеріалах клопотання (а.с.166-169).

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або з а принципом взаємності.

Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом 3 років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відповідно до ч. 2 ст. 394 ЦПК України, додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору до клопотання відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст. 394 ЦПК України, додаються: офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили; документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Згідно із ст. 396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання відповідно до п. 1, 2, 3, 5 частини 2 ст. 396 ЦПК України, може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави на території якої воно постановлене, не набрало законної сили, якщо сторона, стосовно якої постановлене рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України строк предявлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

Договором між Україною та ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах в пунктах 1, 2, 3, 6 ст. 50 передбачено, що рішення, підлягають визнанню і виконанню на території іншої договірної сторони, якщо: згідно з законодавством тієї договірної сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню; суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього договору, а у випадку відсутності такого врегулювання в договорі - на підставі законодавства тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане; сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а зокрема, сторона, яка не приймала участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно та належним чином, при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим договором, а у випадку відсутності такого врегулювання в договорі - на підставі законодавства тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане та виконане.

Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 51 зазначеного вище міжнародного договору до клопотання про визнання і виконання рішення потрібно додати: рішення або його завірену копію разом із підтвердженням, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню; документ, який підтверджує, що сторона відносно якої винесене рішення і яка не приймала участі у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином, згідно із законодавством тієї договірної сторони, на території якої рішення було винесене.

Відповідно до ст. 52 договору між Україною та ОСОБА_2, визнання та виконання рішення належить до компетенції суду тієї договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. При розгляді справи суд обмежується перевіркою виконання умов, передбачених ст. 50 та 51. Для визнання та виконання рішення застосовується законодавство Договірної сторони, на території якої рішення має бути визнане та виконане, це стосується також форми клопотання про визнання та виконання рішення.

З наданих заявником до клопотання про надання дозволу на виконання рішення іноземного суду документів вбачається, що в заочному вироці від 25 травня 1999 року зазначено про набрання даним рішенням законної сили і здійснення 05.10.1999 року Вадовіце, дня 17.12.2009 року (а.с.14-15), а в заочному вироці від 17 червня 2004 року зазначено про набрання даним рішенням законної сили і здійснення 16.12.2004 року, м.Вадовіце, дня 17.12.2009 року (а.с.20).

При цьому, судом беруться до уваги норми ст. 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції, а у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, банками та іншим фінансовими установами, а тому суд не є тим органом, якому може бути предявлено рішення для примусового виконання. За таких обставин, та враховуючи положення ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», подача суду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, не перериває встановлений ст.391 ЦПК України строк предявлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і пр. скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» коли документ, поданий на підтвердження виклику сторони в судове засідання, не свідчить про те, яким чином та коли їй вручено цей виклик, і вона оспорює даний факт, суд повинен зясувати дійсні обставини її виклику на підставі інших поданих сторонами доказів, а в необхідних випадках запитати із суду, що постановив рішення, й оглянути документи про виклик сторони, встановлені процесуальним законодавством, за яким провадився розгляд справи. Порядок звернення до іноземного суду визначений ст.ст. 415, 416 ЦПК України.

Також, згідно з поясненнями сторін та наданими доказами до матеріалів справи, розгляд справи іноземним судом відбувся, але беззаперечних доказів, які б підтвердили, що боржник, відносно якого винесене рішення і який не приймає участі в розгляді справи, отримав виклики у судове засідання своєчасно і належним чином, заявником не надано. Оскільки, документи з іноземного суду в м. Вадовіце було вручено боржнику в особі ОСОБА_4, а не ОСОБА_5, а про розгляд справи в м. Вадовіце боржник не повідомлявся взагалі. Крім того, представником боржника було піддано сумніву справжність підписів на підтвердженнях одержання, проте не наполягав на розгляді клопотання про проведення почеркознавчої експертизи зазначених доказів.

Отже, відповідно до п. 1, 2, 3, 6 ст. 50 Договору між Україною та ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання заочних вироків районного суду м.Вадовіцах (ОСОБА_2) від 25 травня 1999 року у справах №ІІІ КС 634/98 та від 17 червня 2004 року у справі №ІІІ КС 5/04 за позовом Габрєлі ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 не може бути задоволено.

На підставі зазначених обставин справи та керуючись ст. ст. 33, 50-52 Договору між Україною та ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ст. 3, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 390-396 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання громадянина республіки ОСОБА_1 Домбровскої про примусове виконання рішення іноземного суду та звернення до примусового виконання рішення іноземного суду в порядку ст. ст. 393-395 ЦПК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_7