Справа № 138/3399/14-ц
Провадження №:2/138/986/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 грудня 2014 р.
Могилів-Подільський
міськрайонний суд Вінницької області у
складі:

головуючої судді
Капацин Л.В.

за участю: секретаря
Політанської Т.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Могилів-Подільського міськрайонного
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ТОВ «ЕкономКомфорт» м. Житомир про
захист прав споживача, визнання
договору недійсним, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в сумі
12297,40 грн., -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «ЕкономКомфорт» м.
Житомир про захист прав споживача,
визнання договору недійсним,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в сумі 12297,40 грн.,
мотивуючи тим, що маючи намір придбати
автомобіль та з ціллю взяти на його
купівлю кредит в розмірі 50000 грн. він
21.08.2014 року уклав з відповідачем
договір № 03045/14 з додатками та договір
№ 03045 у відділенні м. Вінниця. Також між
сторонами був складений акт
прийому-передачі виконаних робіт.
Після цього позивач у відділенні
Укрсиббанку сплатив 3500 грн. за надання
консультаційних послуг за договором №
03045/14 від 21.08.2014 року, де йому відкрили
банківський рахунок за договором №
НОМЕР_1, на який мали б перераховуватися
кредитні кошти. Через два дні він
зателефонував на гарячу лінію ТОВ
«ЕкономКомфорт», як йому рекомендували
працівники відповідача при укладенні
вищевказаних договорів, йому
повідомили, що в нього є всі шанси на
тримання коштів, так як будуть
розігруватися Свідоцтва учасників.
Зрозумівши, що його ошукали і кредит
йому не дадуть, позивач надіслав до
відповідача заяву про розірвання
договору №03045/14 з вимогою повернути
сплачені кошти в розмірі 3500 грн.
Відповідно до листа №Кл-14892 від 15.09.2014
року відповідач зобов'язався повернути
вказані кошти на підставі п.9 додатку №2
договору, а згідно з листом №888 від
01.10.2014 року договір № 03045/14 від 21.08.2014
року є розірваним. Проте, на день
звернення до суду сплачені позивачем
кошти йому не повернуто. Вважає, що
договори № 03045/14 та № 03045 від 21.08.2014 року
були укладені шляхом введення його в
оману, через ненадання йому необхідної,
доступної та достовірної інформації
про умови договорів, що мають істотне
значення, участі в пірамідальній схемі.
Просить визнати дані договори
недійсними та стягнути з відповідача
на його користь матеріальну шкоду в
розмірі 7297,40 грн. та моральну шкоду в
розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, надали суду
пояснення, аналогічні тим обставинам,
що викладені у позові. Крім того,
позивач пояснив суду, що він народився
та виріс в Росії, української освіти не
має, тому довірився працівникам ТОВ
«ЕкономКомфорт», які, на його думку
виявилися шахраями. Вважає, що відносно
нього порушені норми Закону України
«Про захист прав споживача». Зокрема,
ч.1 ст. 19 вказаного закону забороняється
нечесна підприємницька практика,
оскільки відповідач формує та
обслуговує фінансову піраміду. Згідно
з ч.6 даної статті правочини, здійснені
з використанням нечесної
підприємницької практики, є недійними.
Відповідно до ч.2 ст.229 ЦК України
сторона, яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки в подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину. Заподіяна
позивачу матеріальна шкода у
фактичному розмірі складає 3648,70 грн., а
у подвійному - суму 7297,40 грн., яку він і
просить стягнути з відповідача на свою
користь. Крім того, діями працівників
ТОВ «ЕкономКомфорт» йому завдана
моральна шкода, яка виявилась в тому, що
сплачені позивачем кошти були спільним
майном його, дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Внаслідок цього між ними виникають
постійні суперечки, стосунки в сім'ї
різко погіршилися, що значно
відбивається на здоров'ї позивача.
Заподіяну йому моральну шкоду позивач
оцінює у 5000 грн. та разом з матеріальною
шкодою просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надіславши до
суду заперечення на позовну заяву, у
якому просить розглянути справу без
участі відповідача, позов не визнає,
оскільки позивачеві були роз'яснені
всі умови отримання позики. Крім того,
позивач жодного разу не звернувся до
відповідача з вимогою роз'яснити чи
уточнити умови договору, цим самим з
ними погоджуючись. Відповідач також
заперечує твердження позивача щодо
кваліфікації його діяльності у якості
«пірамідальної схеми», оскільки
відсутні обов'язкові для цього ознаки,
що передбачені п.7 ч.3 ст.19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
зокрема, основною ознакою відсутності
«пірамідальної схеми» є її товарність,
тобто, передбачення надання споживачу
товару або оплати його вартості в обмін
на внесені ним кошти. При цьому
відповідач посилається на ухвалу ВССУ
від 18.06.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_6
до ТОВ «ЕкономКомфорт» про визнання
недійсним договору , згідно з якою
договори, що укладаються ТОВ
«ЕкономКомфорт» з фізичними особами,
відповідають законодавству у сфері
захисту прав споживачів, а також на
аналогічну позицію ВСУ, викладену у
постанові Судової палати у цивільних
справах ВСУ від 11.09.2013 р. у справі
№6-40цс13. Просить відмовити у позові в
повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 надала суду
показання, у яких підтвердила, що
позивач є її чоловіком. Маючи намір
придбати бувший у користуванні
автомобіль, подружжя вирішило взяти на
це кредит. Чоловік прочитав у газеті
«Краяни» оголошення, як вигідно
позичити гроші, та звернувся за
вказаними в ньому телефонами.
Домовившись про зустріч, вони
наступного дня поїхали у м.Вінниця у
відділення ТОВ «ЕкономКомфорт», де
чоловік оформляв усі документи, а вона
знаходилася поряд. Працівник
відповідача сказала, що для отримання
кредиту необхідно зробити перший
внесок в розмірі 3500 грн. та відкрити у
відділення УкрСиббанку рахунок, що
вони і зробили. Через два дні чоловік
зателефонував на гарячу лінію, щоб
дізнатися, чи перераховані гроші на
його рахунок, але йому відповіли, що
треба здійснювати щомісячно платежі, і
тоді вони зрозуміли, що їх ошукали. При
оформленні договорів чоловік не читав
їх змісту, оскільки не знає української
мови, а вона хоч і знає її, але погано
бачить, тому також їх не читала. При
цьому ніхто не позбавляв їх можливості
при бажанні ознайомиться із змістом
документів. Про те, що необхідно мати
при собі 3500 грн. для сплати при
укладенні договору, працівники
відповідача їх попередили напередодні
по телефону, пояснивши, що таким чином
вони мають довести свою
платоспроможність.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, показання свідка,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Згідно з укладеним між позивачем та
відповідачем договором № 03045 від 21.08.2014
року відповідач взяв на себе
зобов'язання за плату забезпечити
позивачу дбайливе оформлення договору
про участь у програмі з дотриманням
вимог чинного законодавства та
надавати інформаційні, консультативні,
роз'яснювальні і довідкові послуги з
питань діяльності та подальшої участі
позивача у програмі . Відповідно до п.2.1
цього договору сторони дійшли згоди, що
оплата наданих послуг становить 3500 грн.
З акту приймання-передачі виконаних
робіт, наданих послуг від 21.08.2014р.
встановлено, що замовник отримав усі
коректно надані та сумлінно виконані
послуги від виконавця. Жодних
претензій по якості та обсягу робіт
замовник до виконавця не має (а.с. 17).

Того ж дня сторонами було укладено
договір №03045/14, згідно з яким
відповідач за згодою позивача
зобов'язався вчинити за плату та за
рахунок останнього певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару,
визначеного в додатку №1 до цього
договору, а саме, надати 50000 грн., які
позивач повинен повернути відповідачу
шляхом здійснення 90 платежів у сумі 555,56
грн. та сплатити адміністративні
виплати, які складають 75,00 грн.(а.с.10-14).

Зі змісту вказаних договорів
встановлено, що програма ТОВ
«ЕкономКомфорт» формується виключно
на коштах його учасників, без залучення
коштів товариства. Оплата товарів
здійснюється за кошти, внесені
учасниками; учасник, який отримав
кредит, в подальшому сплачує внески,
які фактично компенсують кошти іншим
учасникам. Учасник сплачує
адміністратору не за одержання коштів
чи послуги, а фактично за можливість їх
одержання за рахунок залучення інших
споживачів і їх коштів.
Згідно з банківськими
квитанціями №8 від 21.08.2014р. позивачем
сплачено 3500 грн. за надані послуги ТОВ
«ЕкономКомфорт» за договором № 03045/14
від 21.08.2014р. та 42.00 грн. комісії АТ
«УкрСиббанк» (а.с.19). Відповідно до
розрахунку, проведеного позивачем,
загальна сума завданої йому
матеріальної шкоди складає 7297,40 грн.
(а.с.28).

Як вбачається з листа ТОВ
«ЕкономКомфорт» від 15.09.2014 року №Кл-14892
договір № 03045 від 21.08.2014 року за заявою
ОСОБА_1 розірвано з 12.09.2014 р.(а.с.24).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу. Недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на порушення
відповідачем Закону України «Про
захист прав споживачів», зокрема,
положень статті 19 даного Закону.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч.3, ч.6 цієї статті, забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність ( дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, згаданим законом
закріплена можливість визнання
недійсними правочинів, здійснених з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми, та визначено
ознаки, які відносять діяльність
суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми»: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару. При цьому, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.
Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана правова позиція викладена і у
постанові Верховного Суду України від
11.09.2013 року у справі № 6-40цс13, яка згідно
зі ст. 360-7 ЦК України є обов'язковою для
всіх судів України.

Крім того, відповідно до п.11-1 ч.1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» до фінансових послуг віднесено
послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.

Враховуючи, що укладені сторонами
даного спору правочини передбачають
одержання споживачем необхідного йому
товару, визначають умови, за яких такий
товар може бути одержаний, суд дійшов
висновку про відсутність у діях
відповідача обману та ознак
«пірамідальної схеми» під час
укладення цих договорів.

При цьому, на думку суду, не можуть
вважатися обґрунтованими доводи
позивача відносно того, що він підписав
спірні договори, попередньо не
ознайомившись з їх змістом, бо не може
читати українською мовою. Зазначені
обставини не є підставою щодо
визнання оскаржуваних правочинів
недійсними, оскільки позивач уклав
дані угоди з відповідачем з власної
волі, без будь-якого примусу, що також
підтвердила свідок ОСОБА_4

Таким чином, дослідивши у сукупності
зібрані по справі докази, суд вважає, що
позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЕкономКомфорт» м.
Житомир про захист прав споживача,
визнання договору недійсним,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в сумі 12297,40 грн.
задоволенню не підлягає.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 215 , ст. 360-7 ЦК
України, ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів", постанови
Верховного Суду України від 11.09.2013 року
у справі № 6-40цс13, керуючись ст.ст. 10, 60,
212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ТОВ «ЕкономКомфорт» м. Житомир про
захист прав споживача, визнання
договору недійсним, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в сумі
12297,40 грн. - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні - у той же
строк з дня отримання копії рішення.

Повний текс рішення виготовлений
22.12..2014 року.

Суддя