Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4783/14 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
2014 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ УМВС України у Запорізькій області, про позбавлення права користування приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, який у ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_2, третя особа: ВГІРФО Ленінського РВ УМВС України у Запорізькій області, про позбавлення права користування приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

У позові зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованому у реєстрі за № 130, придбала у відповідача за 356632 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок продавця, квартиру АДРЕСА_1.

Після посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Запорізької міської нотаріальної контори ОСОБА_4, отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за нею прав власності за № 20526078 від 15.04.2014 року, отже стала повноправним власником зазначеної квартири.

Відповідно до вимог ст. 662 ЦК України та умов п.19 договору купівлі-продажу, продавець ОСОБА_2 передав, а вона, як покупець, прийняла одночасно з квартирою технічну документацію на неї та ключі. За умовами договору, відповідач також зобов'язувався знятися з реєстрації з адреси проданої ним квартири, однак вказане зобов"язання ним не виконано, що призводить до накопичування у неї боргів з оплати комунальних послуг.

Посилаючись на те, що реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає реалізовувати їй, як власнику майна, права щодо вільного користування та розпорядження цим майном, просила суд позбавити відповідача, як колишнього власника, права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на зазначену квартиру шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, зобов'язати ВГІРФО Ленінського РВ УМВС України у Запорізькій області зняти відповідача з реєстраційного обліку за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Усунуто перешкод у здійсненні ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Виконання рішення суду в частині зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 покладено на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ УМВС України у Запорізькій області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з"ясування судом фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду просить скасувати і у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованому у реєстрі за № 130, за яким позивач придбала у відповідача за 356632 грн., які були перераховані на розрахунковий рахунок продавця, квартиру АДРЕСА_1(а.с.4).

Право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.04.2014 року( а.с.6).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За визначенням ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом позбавлення ОСОБА_2, як колишнього власника квартири, права користування приміщенням квартири АДРЕСА_1, суд виходив з їх доведеності.

Висновки суду про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що погоджуються з вимогами норм матеріального права.

Згідно роз"яснень п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення(п.3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Розглядаючи спір по суті, суд правильно виходив з того, що у даному випадку втрата ОСОБА_2, як колишнім власником квартири, права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, обумовлена припинення його права власності на це приміщення у відповідності до норми п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Висновки суду про правомірність вимог позивачки про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження придбаним майном погоджуються і з положеннями ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до яких зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно недійсності договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2014 року, як укладеного під впливом обману, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не погоджуються з встановленою ст. 204 ЦК України презумпцією правомірності правочину та з визначеним ст. 11 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства.

Питання, пов"язані з оспорюванням вказаного правочину, предметом розгляду даної справи не являлися. На момент розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції, договір купівлі-продажу квартири від 15.04.2014 року ОСОБА_2 в судовому порядку не оспорений, судове рішення про визнання вказаного правочину недійсним не ухвалювалось.

Крім того, наявність такого судового рішення у разі оспорення угоди купівлі-продажу може бути підставою для перегляду ухваленого по даній справі рішення в порядку ст.ст. 361- 365 ЦПК України, отже у зв"язку з нововиявленими обставинами, за відсутності відповідного судового рішення висновки про недійсність угоди є передчасними.

Інших доводів, які б давали підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Такти чином, при ухваленні рішення суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: