Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4733/14 Головуючий у 1 інстанції: Колодіна Л.В.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 16» грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 серпня 2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3000 гри. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 24 березня 2014 року вона має заборгованість в розмірі 21 740 грн. 78 коп., з яких: 2 822 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 10 582 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 825 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 011 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова).

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в загальному розмірі 21 740 грн. 78 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2014 року позов задоволено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» суму заборгованості за договором № б/н від 27 серпня 2008 року у загальному розмірі 13 980 грн. (2 822 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 6 236 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 780 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 1 141 грн. 92 коп. - штрафи).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи частково в сумі 13980, 23 грн. позов Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», суд першої дійшов висновку, що банк не пропустив трирічний строк позовної давності за вимогами, що лежать в межах періоду з 31.03.2011 року по 24.03.2014 року, оскільки за договором від 27 серпня 2008 року ОСОБА_3 прийняла на себе обов'язки повертати кредит частинами, а саме щомісячними ануїтетними платежами, а остаточна дата повернення всієї суми кредиту станом на 24.03.2014 року ще не настала.

З таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 629 цього Кодексу зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено поняття належності та допустимості доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.08.2008 року Закрите акціонерне товариство «Акцент Банк», правонаступником якого є ПАТ«Акцент Банк», та ОСОБА_3 уклали договір без номеру (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти в сумі 3000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, про Умови кредитування Закритим акціонерним товариством «Акцент Банк» відповідач була ознайомлена 27.08.2008 року, про що свідчить її підпис під Умовами, які долучені до позовної заяви ПАТ «Акцент Банк» та знаходяться на арк. справи №11.

Відповідно до зазначених Умов кредитування процентна ставка за кредитом складає 24,00% на рік на суму залишку заборгованості, комісія за розрахункове обслуговування щомісячно - 3,5%; строк дїї кредиту складає 12 місяців, кількість платежів - 12.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_3 перед Банком станом на 24 03. 2013 року становить - 21 740 грн. 78 коп., з яких: 2 822 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 10 582 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 825 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 011 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За положеннями ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно висновку Верховного Суду України, що міститься у постанові від 18.06.2014 року по справі №6-61цс14, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що єдиний та останній платіж за договором відповідачем здійснено 15 жовтня 2008 року, а до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 14.04.2014 року (а.с.1,3).

За таких підстав, саме з часу здійснення відповідачем останнього платежу 15.10.2008 року почався відлік строків загальної позовної давності по окремих платежах, оскільки з настанням строку виконання зобов'язань за кредитним договором позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права.

У зв'язку з тим, що за умовами договору строк дії кредиту 12 місяців, кількість платежів - 12, останній платіж відповідач повинна була здійснити до 28.08.2009 року.

Отже, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (заяви ОСОБА_3, Умов договору) (а.с.10,12-14) та не спростовано позивачем, відповідач отримала кредит 28 серпня 2008 року, строк дії кредиту 12 місяців, кількість платежів - 12, пред'явлення позову 14.04.2014 року є порушенням строку позовної давності, про поновлення якого банк не просив.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про застосування строку позовної давності представник відповідача подав 04 вересня 2014 (а. с. 71).

Суд першої інстанції, в порушення ст.ст.58-59 ЦПК України, пославшись на Умови та правила надання банківських послуг (а.с.12-14), які містять умови надання кредиту Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» (юридичною особою, яка не існувала на час підписання договору) (а.с.20), не взяв до уваги Умови кредитування Закритого акціонерного товариства «Акцент Банк», з яким відповідач укладала кредитний договір, які містять підпис ОСОБА_3 та які були долучені до позовної заяви саме позивачем (а.с.11).

Встановивши, що ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості на підставі заяви позивача (а.с.10) та Умов надання кредиту Публічним акціонерним товариством «Акцент Банк» (а.с.12-14), суд не звернув уваги на те, що ані заява ОСОБА_3, ані вказані Умови не містять розміру процентної ставки за отримання кредиту.

Задовольняючи частково вимоги банку, суд першої інстанції зазначив, що строк повернення всього кредиту станом на 24.03.2014 року ще не настав, при цьому, судом взагалі не встановив строк повернення кредитних коштів за договором, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Акцент Банк» та ОСОБА_3

З огляду на викладене, рішення суду про часткове задоволення позовних вимог банку відповідно до п.п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ«Акцент Банк» в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: