Справа № 606/799/14-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційного посвідчення та визнання права власності на частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційне посвідчення та визнати за нею право власності на 3/5 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в місті Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові, та, обгрунтовуючи їх, зазначив, що 25 січня 1995 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після смерті матері на підставі заповіту позивач успадкувала 3/6 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Глещавецькій,4 в місті Теребовлі. У зв»язку із наведеним Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 10 квітня 1997 року ОСОБА_1 видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким за нею зареєстровано ? частину вказаного нерухомого майна. Відповідач ОСОБА_2 є власником 2/5 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул.Глещавецькій,4 в місті Теребовлі. Інших співвласників вказаного жилого будинку із господарськими будівлями та спорудами немає. У зв»язку із наведеними обставинами та неправильним визначенням часток у вказаному спадковому майні позивач та відповідач, як співвласники зазначеного нерухомого майна, не можуть виготовити свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав із підстав, викладених у ньому, та не заперечує проти його задоволення, пояснивши суду про те, що через допущену помилку у визначенні часток між спадкоємцями майна, належного його матері ОСОБА_4, він не може оформити своїх земельних прав на відповідну частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.Глещавецькій,4 в м.Теребовлі.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4.

ОСОБА_4 у 1985 році стала власником цілого будинковолодіння № 4 по вул.Глещавецькій, 4 в м.Теребовлі (3/5 частин належало їй відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Теребовлянською міською радою, та 2/5 частин належало їй відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Теребовлянською державною нотаріальною конторою).

1 жовтня 1985 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 (відповідачу у справі) 2/5 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування.

На підставі вказаного договору дарування Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 15 жовтня 1985 року зареєстровано право власності на 2/5 частин житлового будинку з надвірними побудовами № 4 по вул.Глещавецькій в місті Теребовлі Тернопільської області.

10 березня 1993 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким вона заповіла належний їй на праві власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області, ОСОБА_1.

25 січня 1995 року ОСОБА_4 померла.

Після її смерті ОСОБА_1 одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ААЕ № 894755 від 21 березня 1997 року, посвідчене Теребовлянською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 360, відповідно до якого вона успадкувала 3/6 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області.

Однак, на день смерті ОСОБА_4 їй належало 3/5 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області.

Таким чином, суд вважає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 березня 1997 року допущено помилку у визначенні частки у спадковому майні, яке належало померлій ОСОБА_4, тобто їй належало 3/5 частин, а не 3/6 у вказаному нерухомому майні.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи наведене і той факт, що на день смерті ОСОБА_4 їй належало 3/5 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області, які вона заповіла ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що видане останній 21 березня 1997 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким вона успадкувала 3/6 частин вказаного спадкового майна, є недійсним.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про недійсність зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то і реєстраційне посвідчення Теребовлянського бюро технічної інвентаризації від 10 квітня 1997 року про реєстрацію за ОСОБА_1 ? частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області, також є недійсним.

Таким чином, суд вважає, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/5 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Згідно з ст.524, 525, 527 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, підтверджені доказами, визнання відповідачем позову, яке не порушує прав інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, реєстраційного посвідчення та визнання за нею права власності на частину житлового будинку підлягають до задоволення.

Керуючись ст.10, 60, 179,213-215 ЦПК України, ст.524,525,527 ЦК України 1963 року, ст.1301 ЦК України 2003 року, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21 березня 1997 року серії ААЕ № 894755, видане ОСОБА_1 та посвідчене Теребовлянською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 360.

Визнати недійсним реєстраційне посвідчення про реєстрацію за ОСОБА_1 ? частин житлового будинку з надвірними побудовами №4 по вул.Глещавецькій в місті Теребовлі Тернопільської області, видане Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 10 квітня 1997 року за № 605.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Теребовлі по вул.Глещавецькій,4 Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 25 січня 1995 року ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

Суддя