Справа № 442/4913/14-ц
Провадження № 2/442/1677/2014
УХВАЛА

14 жовтня 2014 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г. перевіривши ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позивач подав суду заяву про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на будинок № 12 по вул. Зеленій в с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області та спільно придбане майно, яке знаходиться в будинку. В обгрунтування поданої заяви посилається на те, що його колишня дружина привела в спірний будинок свого співмешканця, який там проживає, користується всіма його речами, він не має можливості проживати у спільно придбаному будинку, а тому з метою запобігання незаконному відчуженню житлового будинку та зникнення майна, яке знаходиться в ньому та підлягає поділу як спільно нажите просить забезпечити позов.

Перевіривши заяву про забезпечення позову вважаю, що таку слід повернути позивачу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Однак, в порушення вище зазначених вимог процесуального закону, подаючи заяву про забезпечення позову позивач не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і належним не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач подаючи заяву про забезпечення позову в порушення п.2 ст. 151 ЦПК України вказує виключно субєктивні обставини не посилаючись на жодні докази, атому враховуючи викладене, заяву про забезпечення позову слід повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Г.Коваль