Провадження № 6/761/2144/2014
У Х В А Л А

27 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому засіданні в
залі суду в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за поданням старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві Савчук К.П.,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві Савчук К.П.
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2

В обґрунтування вимог
посилається на те, що на примусовому
виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві перебуває виконавчий лист
Київського районного м. Сімферополя
№2-1759/2011 від 22 травня 2012 року про
стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти в розмірі 500 грн. на кожну
дитину щомісячно, починаючи з 25 березня
2011 року, до досягнення дітьми
повноліття.

Виконавче провадження з
виконання вищезазначеного виконавчого
листа відкрито 16 липня 2012 року.

В порядку примусового виконання
рішення суду встановлено, що за
боржником рухоме та нерухоме майно не
зареєстровано.

На неодноразові виклики
державного виконавця, якими було
зобов'язано боржника з'явитись до
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві для дачі пояснень
щодо ухилення від виконання рішення
суду ОСОБА_2 не реагує та жодного разу
до державного виконавця не з'явився.

Станом на 31 жовтня 2014 року існує
заборгованість по сплаті ОСОБА_2
аліментів на загальну суму 43000 грн. та
боржником на користь стягувача не
сплачуться у зв'язку з повним
ігноруванням останнім рішення суду.

У зв'язку з тим, що рішення суду
боржником добровільно не виконується
та вчиняються перешкоди щодо вчинення
виконавчих дій, рішення суду
залишається не виконаним.

У відповідності до ч.2 ст. 377-1 ЦПК
України суд розглядає подання без
виклику сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Рішенням Київського районного суду м.
Києва від 18 травня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в розмірі 500 грн.
на кожну дитину щомісячно, починаючи з
25 березня 2011 року, до досягнення дітьми
повноліття..

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про
виконавче провадження» старшим
державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у місті Києві
Савчуком К.П. 16 липня 2012 року на
підставі виконавчого листа, виданого 22
травня 2012 року Київським райсудом м.
Сімферополя, було відкрито виконавче
провадження.

Проте вказане рішення суду боржником
не виконано.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

У відповідності до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно з п.2 ч.1 ст.6 вказаного Закону
громадянин України може бути тимчасово
обмежений у праві виїзду за кордон,
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконанні зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках.

Відповідно до ст.8 даного Закону у разі
відмови громадянину у виїзді за кордон
він може оскаржити цю дію у судовому
порядку.

Проте стаття 19 ЗУ «Про державну
прикордонну службу України» вказує, що
обмеження права громадян на виїзд з
України належить до виключної
компетенції Адміністрації Державної
прикордонної служби України, а пункт 8
зазначеної статті покладає на державну
прикордонну службу України обов'язок
запобігання і недопущення в'їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно з законодавство не дозволено
в'їзд в Україну або яких тимчасово
обмежено в праві виїзду з України

За викладених обставин суд не вбачає
правових підстав для задоволення
подання державного виконавця щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника.

Керуючись ст.ст. 208, 212, 213, 214, 377-1 ЦПК
України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві Савчук К.П.,
заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України.

Ухвала підлягає оскарженню до
апеляційного суду м. Києва протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: