Номер провадження: 22-ц/785/2040/14
Номер справи місцевого суду: 522/9841/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Калараша А.А.,

З участю секретаря Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.11.2013р.,-

в с т а н о в и л а :

18.04.2013р. ДП «Іллічівський морський торговельний порт» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те,що відповідач працював начальником Іллічівського морського торговельного порту за контрактом.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 14.06.2011р. контракт був розірваний,а ОСОБА_2 був звільнений з посади.

Відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Одеській області на IV квартал 2012 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 01.04.2010 по 30.09.2012 року, якою встановлено ряд порушень та недоліків, які відображені в акті № 820-16/3 від 11.01.2013 р.

26.02.2013 р. до порту від Іллічівської об'єднаної державної фінансової інспекції надійшли вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень.

Як зазначено в акті ревізії, перевірка встановила перевищення фактичних витрат на благодійну допомогу над запланованими в період третього кварталу 2010 року та першого півріччя 2011 року, в якому відповідальним за фінансово-господарську діяльність був начальник порту ОСОБА_2

Оскільки сума прямої дійсної шкоди, заподіяної з вини ОСОБА_2 шкоди при виконанні ним трудових обов'язків перевищує його середньомісячну заробітну плату, відповідно до ст.132 КЗпП України відповідач повинен відповідати в розмірі свого середнього місячного заробітку ,який дорівнює 23 661,49 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму.

Представник ОСОБА_2 позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25.11.2013р. в позові відмовлено в зв*язку із спливом строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ДП ««Іллічівський морський торговельний порт» просить про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення вимог порту,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права,висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що відповідач працював начальником Іллічівського морського торговельного порту за контрактом,укладеним на термін з 16.09.2010р. по 15.09.2015р.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 53-0 від 14.06.2011р. контракт був розірваний,а ОСОБА_2 був звільнений з посади зв'язку з невиконанням показників ефективності використання державного майна і прибутку, показників майнового стану підприємства та показників і умов преміювання за 4 квартал 2010 р. та 1 квартал 2011 р., що свідчить про невиконання відповідачем умов укладеного з ним контракту.

Наказом №206-0 від 16 листопада 2011 р. внесено зміни до наказу №53-0 від 14 червня 2011 р. щодо звільнення ОСОБА_1 в перший робочий день, який слідує за останнім днем періоду його тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п.3.1.3.1 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Одеській області на IV квартал 2012 р. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 01.04.2010р. по 30.09.2012 р., якою встановлено ряд порушень та недоліків, які відображені в акті № 820-16/3 від 11.01.2013 р .

Перевіркою стану виконання фінансових планів встановлено, що внаслідок проведення фактичних витрат на благодійну, спонсорську та іншу допомогу з перевищення планових граничних показників затвердженого в установленому порядку фінансового плану на загальну суму 135,0 тис. грн., не дотримано вимог п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням комунального майна і фінансових ресурсів» , порушено п. 1 ст. 75 Господарського кодексу України та п. п. 9, 13 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, та їх дочірніх підприємств, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06. 2005 № 173,

що привело до збитків на суму 135 тис. гривень.

Факт перевищення фактичних витрат на благодійну допомогу над запланованими згідно фінансового плану порту підтверджується «Звітами про виконання фінансового плану підприємства» підписаними ОСОБА_2, поясненнями головного бухгалтера ОСОБА_3

Встановлені в ході перевірки порушення мали місце в період,в якому відповідальним за фінансово-господарську діяльність був начальник порту ОСОБА_2, який своїми діями заподіяв порту шкоду на суму 135 тис.грн.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно ст.133 КЗпП України керівники підприємств несуть обмежену відповідальність за шкоду,заподіяну підприємству,в розмірі заподіяної з їх вини шкоди,але не більше свого середнього місячного заробітку.

Вирішуючи спір,суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

Разом з тим, суд відмовив в задоволенні позову в зв*язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст.233 КЗпП встановлено річний строк для звернення в суд з позовом про відшкодування заподіяної працівником шкоди з дня її виявлення.

В п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992, № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Вважаючи строк звернення до суду пропущеним,суд правильно виходив з того,що адміністрації порту було відомо про порушення,допущені начальником порту ОСОБА_2 ще в липні 2011р.,коли комісією Міністерства інфраструктури України було проведено позапланову перевірку окремих питань фінансово - господарської діяльності державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» за період з 01.01.2009 р. по 01.06.2011 р. і по факту проведення перевірки був складений акт від 27.07.2011 р., в якому також були встановлені порушення, у тому числі, нецільове використання грошових коштів на благодійну допомогу (а.с.173-179, 187-215).

Свідок ОСОБА_3 пояснив,що на факти перевищення фактичних затрат над запланованими фахівці економічних служб звертали увагу начальника порту ОСОБА_4 під час його праці, а після його звільнення було проведено коригування фінансового плану порту на 2 півріччя 2011 р. Після звільнення ОСОБА_4 на вимогу Мінінфраструктури України витрати на благодійну допомогу у другому півріччі 2011р. були приведені до фактичних планових витрат без врахування перевитрат, допущених у першому півріччі. (а.с.88).

Оскільки з дня складання акту від 27.07.2011р. до дня подачі позову,тобто до 18.04.2013р., пройшло більше,ніж один рік,суд дійшов правильного висновку про пропуск строку звернення до суду та відмову в позові з цих підстав.

Не заслуговує на увагу довод апелянт про те,що при перевірці в 2011р. встановлені переплати з вини ОСОБА_4К.в сумі 120 тис грн..,а при перевірці в 2012 р. в сумі 135 тис грн..,тому строк звернення до суду,на думку апелянта, повинен відраховуватись із дня складання останнього акту від 11.01.2013р.,оскільки при проведенні обох перевірок встановлені ті ж самі порушення, за той же самий період робот порту,про наявність яких позивачу вже було відомо в липні 2011р.,а розмір заподіяної шкоди мав би вплинути на обсяг відповідальності ОСОБА_4 Адміністрація не використувала своє право на звернення до суду в порядку ч.3 ст.136 КЗпП України протягом року із дня виявлення порушень.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ДП «Іллічівський морський торговельний порт» відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25.11.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_5