Номер провадження № 22-ц/785/2207/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Троїцької Л.Л.,

суддів Кварталової А.М., Фальчука В.П.,

при секретарі Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

24.09.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до ОСОБА_3 та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 9/100 частин дачного будинку та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 84 та визнати за ним право власності на вказану частину зазначеного дачного будинку.

Позов обґрунтований тим, що він є власником 13/100 частин будинку та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 84 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2011 року, яке набрало законної сили.

Також, зазначеним рішенням було визначено порядок землекористування між співвласниками дачних будівель, які знаходяться за вищевказаною адресою, саме: земельною ділянкою, загальною площею 6158,97 кв.м, відповідно до якого ОСОБА_3 користується земельною ділянкою, площею 655,56 кв.м, а ОСОБА_2 - 735,40 кв. м.

Всупереч вимог чинного законодавства України, відповідач здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці. Зазначене будівництво знаходиться частково на території земельної ділянки, що перебуває в його користуванні.

Після зведення нерухомого майна, ОСОБА_3 звернулась до нього з проханням надати згоду на зведене будівництво та оформлення правоустановчих документів і запропонувала йому укласти договір купівлі-продажу своєї частки домоволодіння.

Позивач погодився, але всупереч досягнутої домовленості, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення зазначеного договору (а.с. 2-4).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу 9/100 дачного будинку та споруд, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. довга, 84, де частка складається: літ. «А» 2-1 коридор, 2-2 житлова, 2-3 коридор, 2-4 кухня, 2-5 санвузол, загальною площею 43,9 кв. м, житловою площею 23,3 кв.м, літ. «Ш» - літня кухня, «Ш, Д» - сараї, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - дійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 9/100 дачного будинку та споруд, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 84. де частка складається: літ. «А» 2-1 коридор, 2-2 житлова, 2-3 коридор, 2-4 кухня, 2-5 санвузол, загальною площею 43,9 кв. м, житловою площею 23,3 кв. м, літ. «Ш» - літня кухня, літ. «Ш,Д» - сараї (а.с. 141).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в позовних вимогах ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Він неодноразово сповіщувався судом про час і місце розгляду апеляційної скарги за адресою, яку сам вказував і в позовній заяві і інших документах, що є в матеріалах справи, а саме: АДРЕСА_1. Відомості про то, що він проживає за іншою адресою в матеріалах справи не має.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.303-1, ч.2 ст.305 ЦПК України, а також враховуючи те, що ОСОБА_2, будучи позивачем по справі, не цікавиться її розглядом та порушує вимоги ч.3 ст.27 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового про відмову позивачу у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду 1-ої інстанції і ухвалення нового рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, та інше.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до угоди № 1 від 01.06.2009 року ОСОБА_3 дала згоду на отримання від нього грошової компенсації за переселення її і членів її родини з належної їй 14/100 частин спірного будинку.

При цьому керувався вимогами ч.2 ст.220, ст.ст. 525, 526 ЦК України та відповідними нормами цивільно-процесуального законодавства.

Між тим, колегія суду з такими висновками погодитись не може.

Роблячи такий висновок судом не враховане те, що вказана вище угода взагалі ОСОБА_3 не підписувалась (а.с. 61-63).

Ніяких допустимих доказів того, що між сторонами існувала будь-яка домовленість про продаж спірної частини дачного будинку та споруд ні позивачем, ні його представником суду не надані і в матеріалах справи такі докази відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не визнавала наявність між нею та ОСОБА_2 будь-якої угоди стосовно дачного будинку.

Не має доказів у справі, які б підтверджували і те, що відповідачка здійснила самочинне будівництво і воно частково знаходиться на території земельної ділянки позивача.

Колегія вважає, що висновки зроблені судом першої інстанції не відповідають обставинам справи і при її розгляді взагалі неправильно застосовані вимоги ст.ст. 525,526 ЦК України.

Колегія також вважає, що судом неправильно застосовані і вимоги ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки вказана норма права не застосовується щодо правочинів, які підлягали і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, так як момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України (в редакції, діючої до 01.01.2013 року) повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду вказаній нормі права не відповідає, так як постановлене з порушенням норм і матеріального, і процесуального права, воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову ОСОБА_2 в позові.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 9/100 частин дачного будинку та споруд, розташованих по вул. Довга, 84, в м. Одесі відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7