Справа № 466/4083/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Пришляк З.В., Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та догляду,

у с т а н о в и в:

20 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та догляду.

В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що 17 грудня 2013 року між нею та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання та догляду. За умовами цього договору вона передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартири №129 на вул. Ю.Липи,45 в м. Львові, а остання зобовязалась довічно утримувати та доглядати її, а саме: матеріально забезпечувати її в грошовій формі в розмірі 200 грн. щомісячно; забезпечувати щоденними продуктами харчування (хлібом, молоком, цукром, сметаною, кефіром, тощо) та за потребою і її бажанням; надавати побутові послуги, такі як прання білизни, прибирання квартири в міру необхідності, або за її проханням; забезпечувати необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, а у випадку захворювання забезпечити амбулаторним лікуванням; зобовязувалась сплачувати житлово-комунальні послуги по квартирі та ін.

Однак після укладення договору відповідач ОСОБА_2 не виконує взяті на себе договірні зобовязання, не звертає уваги на її потреби, стан здоровя , не забезпечує її матеріально в розмірі 200 грн. щомісячно, не забезпечує продуктами харчування, не купує медикаменти, не надає побутові послуги, не оплачує за житлово-комунальні послуги, за які вона змушена сплачувати за рахунок своєї пенсії. Оскільки розірвати договір довічного утримання та догляду в добровільному порядку відповідач відмовляється, вона, позивач, змушена звернутись в суд.

З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким розірвати договір довічного утримання та догляду, який був укладений з відповідачем ОСОБА_2 17 грудня 2013 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позивачку ОСОБА_1 вона знає тривалий час, оскільки чоловік позивачки, який помер в 2013 року, являвся дядьком її, ОСОБА_2 чоловіка. Оспорюваний договір був укладений на прохання ОСОБА_1 та після укладення договору вона періодично привозила позивачці продукти харчування. Один раз вона пропонувала ОСОБА_1 100 грн., а другий раз 200 грн., однак грошові кошти остання не брала. Необхідності в придбанні медикаментів для ОСОБА_1 не було, оскільки вона є практично здоровою людиною. Крім цього, вони з своїм чоловіком, який є співвласником іншої половини квартири АДРЕСА_1, зробили в цій квартирі побілку. Якщо б позивач ОСОБА_1 повернула їй затрачені кошти, то вона не заперечувала б проти розірвання вищевказаного договору.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку, та подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_4, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утримання та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а договір довічного утримання, за яким передається нерухоме майно підлягає також державній реєстрації.

Згідно ст.ст. 755, 756 цього ж Кодексу договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем своїх обовязків за договором. Відчужувач набуває право власності на майно, яке ним було передано, і має право вимагати його повернення.

В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання та догляду, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2479. За умовами вищевказаного договору позивач ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартиру №129 на вул. Ю.Липи,45 в м. Львові, а остання зобовязалась довічно утримувати та доглядати її, а саме: матеріально забезпечувати її в грошові формі в розмірі 200 грн. щомісячно; забезпечувати щоденними продуктами харчування (хлібом, молоком, цукром, сметаною, кефіром, тощо) та за потребою і її бажанням; надавати побутові послуги, такі як прання білизни, прибирання квартири в міру необхідності, або за її проханням; забезпечувати необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами, а у випадку захворювання забезпечити амбулаторним лікуванням; зобовязувалась сплачувати житлово-комунальні послуги по квартирі та ін.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, долученою до справи копією договору довічного утримання та догляду та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала взяті на себе за вказаним договором зобовязання, зокрема, не забезпечувала позивачку ОСОБА_1, яка є особою похилого віку, необхідним доглядом, не купляла їй ліки, не надавала грошові кошти. не сплачувала за житлово-комунальні послуги тощо. Крім цього, вона рідко відвідувала ОСОБА_1 та жодного разу не ночувала в квартирі.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні є підставними та підлягають до задоволення.

Доводи відповідача ОСОБА_2 в заперечення позову та показання свідка ОСОБА_4 не спростовують цих висновків суду, а тому такі доводи і показання суд не може взяти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 744, 755, 756 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання та догляду, який був укладений 17 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2479.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_5