Провадження № 2-к/487/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року Суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Андрощук В.В., розглянувши клопотання Закладу освіти Білоруського державного технологічного університету про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Ленінського району міста Мінська Республіка Білорусь від 22.12.2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

ЗО «Білоруський державний технологічний університет» звернувся до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Ленінського району міста Мінська Республіка Білорусь від 22.12.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Білоруського державного технологічного університету заборгованість у розмірі 24457490 рублів.

Згідно ч.1 ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом ч. 2 та ч. 3 ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

З матеріалів, які надав стягувач до суду, вбачається, що дане клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення не відповідає вимогам ст. 394 ЦПК України.

Так, стягувач ЗО «Білоруський державний технологічний університет», у своєму клопотанні просить визнати та дозволити примусове виконання на території України рішення Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22 грудня 2012 року.

Разом з цим, відповідно до наданих суду документів (завіреної копії рішення) вбачається, що рішення суду Ленінського району міста Мінська Республіки Білорусь, яке просять визнати та дозволити виконати на території України, винесено 13 серпня 2012 року.

Крім того у рішенні зазначено, що рішення суду Ленінського району міста Мінська від 22 грудня 2012 року не оскаржено і набрало законної сили 2 січня 2013 року.

Таким чином суд вважає необхідним повернути клопотання і документи, що додаються до нього, для уточнення дати рішення у самому рішенні, та у доданих документах.

Згідно ч. 4 ст. 394 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 390-398 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Закладу освіти Білоруського державного технологічного університету про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду Ленінського району міста Мінська Республіка Білорусь від 22.12.2012 року залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Андрощук