Справа № 146/1660/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" грудня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого-судді
Пилипчука О.В.

з участю секретаря
Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Томашпіль
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, до
Великорусавської сільської ради
Томашпільського району про визнання
права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з цим позовом, в якому просить
визнати за ним право власності на
спадкове майно його батька ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Велика
Русава Томашпільського району
Вінницької області, що складається із
земельної частки (паю) розміром 2,90 в
умовних кадастрових гектарах, що
розташована на території
Великорусавської сільської ради
Томашпільського району Вінницької
області (сертифікат на право на
земельну частку (пай) серії ВН № 0243884,
виданий Томашпільською районною
державною адміністрацією 10 квітня 1997
року на підставі рішення
Томашпільської районної державної
адміністрації від 17 вересня 1996 року №
209 на ім'я ОСОБА_4).

Даний позов ОСОБА_1 обґрунтував
наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Велика Русава
Томашпільського району помер батько
позивача ОСОБА_4

Після його смерті залишилось спадкове
майно, яке складається із земельної
частки (паю) площею 2,90 умовних
кадастрових гектара, розташованої на
території Великорусавської сільської
ради Томашпільського району
Вінницької області.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем
майна спадкодавця за законом. Також
позивач зазначає, що крім нього
спадкоємцем залишився його брат
ОСОБА_2, який відмовився від своєї
частки спадщини на його користь.

ОСОБА_1 вказує, що фактично спадщину
прийняла протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини він прийняв, а саме
розпорядився належним спадкодавцю
майном. Однак право на спадкове майно
належним чином не оформив, пропустивши
строк подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини, в
зв'язку з чим нотаріусом йому було
відмовлено у прийнятті заяви про
прийняття спадщини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явився, однак подав до суду заяву, в
якій просить справу за його позовом
слухати у його відсутності, позов
підтримує повністю, просить його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, однак подав до
суду заяву, в якій просить справу
слухати у його відсутності, позовні
вимоги визнає, не заперечує проти їх
задоволення.

Представник відповідача
Великорусавської сільської ради
Томашпільського району Вінницької
області в судове засідання не з'явився,
однак голова сільської ради надіслав
до суду заяву, згідно якої позов визнав,
просить справу розглянути за
відсутності представника.

Суд вважає можливим розглянути
справу у відсутності сторін, які
заявили про розгляд справи за їх
відсутності, на підставі наявних у
справі доказів, відповідно вимог ст.158
ЦПК України.

Суд, розглянувши заяви сторін по
справі, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до наступного висновку.

До відносин спадкування необхідно
застосовувати законодавство чинне на
час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
день смерті спадкодавця ОСОБА_4 В цей
час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього,
зазначений нормативно-правовий акт
потрібно застосувати для вирішення цих
спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963
року) для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Момент відкриття спадщини
міститься в правилі ст. 525 цього
Кодексу, а саме моментом відкриття
спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного
Кодексу, прийняття спадщини -це акт,
який поширюється на всі об'єкти
спадкування водночас і свідчить про
бажання скористатися правом на
спадщину. До спадкоємця в момент
виникнення правонаступництва
переходять і ті права, які в цей час ще
не були відомі.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі прийняття
спадщини.

Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року
визначала, що право на земельну частку
може бути передано у спадщину в порядку
і на умовах, передбачених цивільним
законодавством щодо спадкового майна.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
в с.Велика Русава Томашпільського
району помер ОСОБА_4. Після його смерті
залишилось спадкове майно, а саме
земельна частка (пай), розташована на
території Великорусавської сільської
ради.

Згідно довідки Великорусавської
сільської ради Томашпільського району
№ 502 від 20.08.2014 року після смерті ОСОБА_4
спадкоємцем за законом залишилися
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно довідки Великорусавської
сільської ради Томашпільського району
№ 726 від 08.12.2014 року після смерті ОСОБА_4
його сертифікат на право власності на
земельну частку (пай) по даний час
перебуває у його сина ОСОБА_1

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963
року), якщо спадкоємець в установлений
ст. 549 цього Кодексу строк вступив в
управління або володіння спадковим
майном чи його частиною, суд з цих
підстав вирішує питання не про
продовження пропущеного строку, а про
визнання права на спадкове майно (п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до п. 5 Указу Президента
України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про
порядок паювання земель переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» передбачена видача
сертифікатів на право на земельну
частку.

Згідно ст.1-2 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)», зі
змінами станом на 02.10.2012 року, право на
земельну частку (пай) мають колишні
члени колективних
сільськогосподарських підприємств,
які отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку. Основним
документом, що посвідчує право на
земельну частку (пай), є сертифікат на
право на земельну частку (пай), виданий
районною (міською) державною
адміністрацією. Документами, що
посвідчують право на земельну частку
(пай), також є: - рішення суду про
визнання права на земельну частку
(пай)».

Згідно п. 16, 17 Перехідних положень
Земельного кодексу України, зі змінами
станом на 01.07.2014 року, сертифікат на
право на земельну частку (пай) є виданим
державою документом, що підтверджує
наявність у особи права на земельну
частку (пай). Сертифікати на право на
земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними прав вимоги на
відведення земельної частки (пай) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства.

Сертифікати на право на земельну
частку (пай), є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.

Маючи земельну частку (пай), її власник
може вимагати виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) з
видачею державного акту на право
власності на землю (свідоцтва про право
власності на земельну ділянку). Для
виділення земельної частки (паю) в
натурі потрібно, щоб її власник виявив
таке бажання шляхом подання до
відповідної ради заяви про виділення
земельної частки (паю) у натурі.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4 помер, не подавши заяви про
виділення земельної частки (паю) у
натурі, а тому і не отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку.

Однак, сертифікат на право на земельну
частку (пай) покійного батька позивача
ОСОБА_4 підтверджує право позивача
ОСОБА_1 на земельну частку (пай)
розміром 2,90 в умовних кадастрових
гектарів, у землі, яка перебувала у
колективній власності колективного
сільськогосподарського підприємства
ім.Кірова, яке йому перейшло у спадок
від батька.

Отже, за наявності сертифіката на право
на земельну частку, виданого на ім'я
ОСОБА_4, спадкоємці успадковують право
на цю земельну ділянку, що є
передумовою для оформлення ними в
подальшому права власності на цю
земельну ділянку і отримання
відповідних документів про право
власності.

За наведених обставин вимога ОСОБА_1
про визнання за ним права власності на
земельну ділянку є передчасною, проте
за ним може бути визнано в порядку
спадкування право на земельний пай
покійного ОСОБА_4

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963
року), ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
до Великорусавської сільської ради
Томашпільського району про визнання
права власності на спадкове майно
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 майнове право в
порядку спадкування за законом на
земельний пай площею 2,90 в умовних
кадастрових гектарах без визначення
меж цієї частки в натурі (на
місцевості), розташований у землі, яка
перебувала у колективній власності
колективного сільськогосподарського
підприємства ім.Кірова (с.Велика Русава
Томашпільського району Вінницької
області), який згідно сертифікату на
право на земельну частку (пай) серії ВН
№ 0243884, виданого 10 квітня 1997 року
Томашпільською районною державною
адміністрацією, належав ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. В. Пилипчук