АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8414/14 Справа № 204/350/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нізік О. В. Доповідач - Бараннік О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 рік жовтень 09 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійського району у м. Дніпропетровську, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, уточнивши який, просила ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини разом з нею.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 22 листопада 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

В зв'язку з тим, що на протязі останніх років стосунки з відповідачем поступово погіршувалися, відповідач допускав рукоприкладство, що і призвело до припинення шлюбних відносин, позивачка разом з малолітньою дитиною переїхала мешкати до квартири своєї матері.

В подальшому, коли відповідач дізнався про звернення позивачки до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення з нього аліментів, він фактично викрав у неї дитину, яку залишив у своєї матері, забороняючи при цьому позивачці у спілкуванні з сином та налаштовуючи його проти неї.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що відповідно до 6 Принципу Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

ОСОБА_2, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_3, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій посилаючись на те, що мати дитини не працює і не має самостійного доходу, тоді коли він, батько дитини, є підприємцем, має самостійний дохід і при цьому має вільний режим праці, який визначає самостійно, просив визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, його батьком ОСОБА_2.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року визначено місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір'ю ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неналежне дослідження наявних доказів в матеріалах справи, просив рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, його батьком ОСОБА_2, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання позивачки - його матері ОСОБА_3.

Доводи ОСОБА_2 про те, що позивачка за основним позовом не працює, а надана нею довідка викликає сумніви з тих причин, що вона не працювала раніше, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з 18.12.2013 року ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання /а.с. 43 - 45/, а з 20.05.2014 року працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Кровля и Фасад» на посаді економіста по збуту з гнучким графіком де розмір її заробітної плати складає 1 650 гривень /а.с. 91/, і ці обставини підтверджуються матеріалами справи.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про те, що позивачка за основним позовом не має власного житла, оскільки як видно з матеріалів справи сам ОСОБА_2 мешкає у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належить його батькам, тоді коли мати дитини ОСОБА_3 мешкає в трьохкімнатній квартирі № 26, яка розташована в тому ж будинку, загальної площею 58,5 кв.м. та житловою 40,7 кв.м., де крім позивачки та її матері ОСОБА_7 ніхто більше не проживає.

З огляду на викладене, а також з врахуванням висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради № 713 від 27.05.2014 року /а.с. 93/ , за яким проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано за доцільним з його матерію ОСОБА_3, а також на те, що відповідно до 6 Принципу Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна, окрім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та проце6суального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :