БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/1265/2014-ц
"24" грудня 2014 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі - головуючого судді Тіслюка 1.1,
секретар Циліцька А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоФінанс» про визнання договору фінансового лізінгу недійсним та стягнення сплаченої за договором комісії в сумі 6000 грн.,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоФінанс» в якому просить винести рішення про визнання договору фінансового лізінгу недійсним та про стягнення сплаченої за договором комісії в сумі 6000 грн.
На виконання умов вищезазначеного договору нею сплачено відповідачу комісію в сумі 6 000 грн.
Текст договору містить запис про те, що до договору додаються додатки: №1 - графік сплати першого лізингового платежу, №2 - графік сплати лізингових платежів після отримання предмету лізингу, №3 - специфікація.
При укладенні договору крім додатку №3, додатки №1 та №2 їй не надавались, а це є суттєвим порушенням умов договору, так як в них визначено процес надання фінансової послуги.
Тому, укладений між нею та ТОВ « Лізингова компанія « Автофінанс» договір порушує її законні права та інтереси, оскільки суперечить нормам права. Вона вбачає ознаки недійсності договору, так як відповідач не має відповідної ліцензії на надання фінансових послуг, що передбачено законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» . Під час її перебування в офісі ТОВ « Лізингова компанія «Автофінанс» в м.Луцьку представник компанії на її прохання не надав для ознайомлення ліцензію на здійснення діяльності. До головного офісу у м.Києві вона з питань про уточнення причин ненадання додатків вона не зверталась.
В даний час вона переконана в тому, що невидача їй додатків №1, №2 та непред'явлення ліцензії на надання фінансових послуг, є умисними діями, що спрямовані на незаконне заволодіння її коштами.
Також при укладенні договору, спілкуючись в м.Луцьку з представником відповідача, вона зробила висновок, що свою діяльність компанія здійснює без залучення власних коштів, а за рахунок коштів інших осіб, які також є учасниками програми.
Отже, договір є таким, що вводить її в оману як споживача, та таким, що використовує пірамідальні схеми, тобто він укладений з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів».
На її вимогу розірвати договір добровільно відповідач не відповів. Зазначені обставини спонукали її звернутись до суду і вона просить задовольнити її позов.
В судовому засіданні позивач позов підтримала.
Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився.
Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про правові позиції сторін та про їх взаємовідносини, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач.
На виконання умов даного договору нею сплачено відповідачу комісію в сумі 6 000 грн. за послуги.
Договір передбачає додатки до нього, а саме: №1 - графік сплати першого лізингового платежу, №2 - графік сплати лізингових платежів після отримання предмету лізингу, №3 - специфікація.
Позивач під час оформлення нею договору крім додатку №3, іншіх додатків не отримала, до головного офісу ТОВ « Лізингова компанія « Автофінанс» у м.Києві за роз`ясненнями не зверталась.
Також вона має внутрішнє переконання, що компанія «Автофінанс» здійснює діяльність без залучення власних коштів, а за рахунок інших осіб, які також є учасниками програми, а тому, договір слід вважати таким, що вводить її в оману як споживача, та є таким, що використовує пірамідальні схеми, а це свідчить про те, що він укладений з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів».
Оскільки відповідач на її вимогу розірвати договір добровільно не відповів, вона змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів і просила суд визнати вказаний договір недійсним з поверненням їй комісійної суми, передбаченої умовами договору, в розмірі 6000 грн.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що доводи позивача в обґрунтування її вимог не мають належного підтвердження, маючи характер лише особистих оцінок.
Тобто, на час звернення позивача до суду з даним позовом (21.11.2014 р.) договір був розірваний і позивач не зверталась до відповідача з проханням про його поновлення.
Згідно з ст.653 ч.2 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Правомірність дій відповідача по розірванню договору ґрунтується на волевиявленні позивача та узгоджується з ст.214 ч.2 ЦК України та ст.651 ЦК України, що передбачає зміну або розірвання договору лише за згодою сторін.
Доводи позивача стосовно того, що договір є таким, що вводить її в оману як споживача, та таким, що використовує пірамідальні схеми, тобто він укладений з порушенням норм Закону України «Про захист прав споживачів», не ґрунтуються на будь - яких доказах, які позивач зобов`язана надати суду у відповідності до ст.10 ч.3 ЦПК України, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Також, як встановлено судом, позивач авансових платежів не здійснювала.
Згідно з ст.653 ч.4 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, з огляду на встановлені факти, суд не знайшов необхідних та достатніх доказів обґрунтованості вимог позивача.
Керуючись п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст.18 , п.7 ч.3 , ч.б ст.19 , ст.20 Закону України «Про захист прав споживачів» , ст.ст.15 , 16 , 203 , 215, 216, 638, 653 , 901 , 907 Цивільного кодексу України , ст.ст. 10, 60, 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -
У позові ОСОБА_1, заявленого до Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоФінанс» про визнання договору фінансового лізінгу недійсним та стягнення сплаченої за договором комісії в сумі 6000 грн. - відмовити у повному обсязі заявлених вимог.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, якщо буде подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії цього рішення.

Суддя

Борзнянського районного суду ОСОБА_2