Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5703/14 Головуючий у 1 інстанції: Скляров В.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, відшкодування моральної шкодиого верстатобудування", -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ«Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку, відшкодування моральної шкодиого верстатобудування", який в процесі розгляду справи уточнив.

Позивач зазначав, що він працював у відповідача з 28 жовтня 2013р. по 13 червня 2014р. на посаді фрезерувальника і був звільнений по ст. 36 п.1 КЗпП України, за згодою сторін. При звільненні з ним не провели розрахунок. Коли він звернувся до суду йому 01 вересня 2014р. сплатили заборгованість по заробітній платні в сумі 4 424,46грн. На теперішній час просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості з дня звільнення по день звернення до суду в сумі 13055,80грн., моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

23 грудня 2014 року відповідач, своєчасно повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився у судове засідання апеляційного суду, надіслав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на складність транспортного сполучення між Краматорськом та Запоріжжям та необхідність підготовки обґрунтованої правової позиції з приводу апеляційної скарги. Колегія суддів визнала неповажною причиною його неявки у судове засідання і у відповідності до ст.ст. 169, 305 ЦПК України розглянула справу за відсутності відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював у Публічному акціонерному товаристві «Краматорський завод важкого верстатобудування» з 28 жовтня 2013р. по 13 червня 2014р. на посаді фрезерувальника і був звільнений по ст. 36 п.1 КЗпП України - за згодою сторін (а.с. 7-8).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як установлено судом і цей факт не оспорюється відповідачем, відповідач не виплатив у передбачений ст. 116 КЗпП України строк належні ОСОБА_2 при звільненні суми. Остаточний розрахунок з позивачем був проведений ним тільки після звернення ОСОБА_2 до суду - 01 вересня 2014р., коли йому була сплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 4 424,46 грн. (а.с. 41).

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив із того, що невиплата належних позивачу при звільненні сум відбулася у зв'язку з форс-мажорними обставинами - проведенням на території Донецької області АТО та пов'язане з цим наростаюче звільнення працівників, тобто - не з вини відповідача.

Проте, проведення на території Донецької області антитерористичної операції (АТО) та недостатність коштів не виключає вини ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, оскільки товариство продовжує господарську діяльність.

Висновок торгово-промислової палати №2199 від 06 серпня 2014 року щодо форс-мажорних обставин стосується відстрочення сплати відповідачем податків та обов'язкових платежів, а не виплат належних звільненому працівникові коштів (а.с. 46-47,48).

З довідки про доходи №143 від 03 жовтня 2014 року та індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с. 24, 43) вбачається, що середньоденний заробіток фрезерувальника ОСОБА_2 складав 225 грн. 10 коп., із розрахунку (5 917,16 грн. + 3 086,75 грн.) : (21 роб. дн. + 19 роб. дн.).

Тому середній заробіток за час затримки розрахунку складає 13 055 грн. 80 коп. (225 грн. 10 коп. * 58 дн.).

Крім того, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки порушення законних прав ОСОБА_2 призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації його життя, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України підлягають частковому задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною 3 статті 23 ЦК України судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відповідне часткове задоволення вимог позивача.

На підставі статті 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачі за позовами про поновлення на роботі звільнені від сплати судових витрат, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 листопада 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 13 055(тринадцять тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 80 коп. та моральну шкоду у розмірі 500 (п'ятсот) грн., а загалом 13 555(тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять)грн. 80 коп., а також в дохід держави судовий збір у розмірі 487(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: