№ 207/1688/13-ц
№ 2/207/35/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : ГОРБ С.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 : ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом Р О Ж К О В А ОСОБА_5 до С І З О В О І ОСОБА_6, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2013 року представник позивача ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві згідно статей 16, 1241, 1261, ч. 1 статті 1269, ч. 1 статті 1270, ч. 3 статті 1272 ЦК України представник позивача просив суд визначити для ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 09 грудня 2010 року у місті Дніпродзержинську, Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві і в судових засіданнях представник позивача ОСОБА_2 вказав, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року частково задоволена апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.04.2012 року в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову, а саме у продовженні строку прийняття спадщини з підстав невірності обрання способу захисту порушеного права.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року встановлено, що висновки Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.04.2012 року з посиланням на пропуск ОСОБА_1 без поважних причин строку звернення до нотаріуса є передчасним, що підтверджується копією рішення суду. Крім того, в даному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.03.2013 року були встановлені обставини, які відповідно до ст. 61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають.

Так, судом другої інстанції було встановлено, що 09.12.2010 року померла мати позивача ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією спадкової справи та копіями судових рішень.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є відповідачка ОСОБА_3, на імя якої померла ОСОБА_7 11.06.1994 року склала заповіт, що підтверджується копією заповіту, та позивач ОСОБА_1, який є сином померлої та на момент відкриття спадщини був непрацездатним за віком (ІНФОРМАЦІЯ_1), що підтверджується копією свідоцтва про його народження, та має право на обовязкову частку у спадщині.

24 грудня 2010 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що інших спадкоємців після померлої ОСОБА_7 немає, що підтверджується копією її заяви, яка мається в спадковій справі.

12 липня 2011 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою відповідачці ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1.

Також в рішенні суду вказано, що в матеріалах спадкової справи мається нотаріально посвідчена заява позивача від 14.02.2011 року, яка свідчить про прийняття ним спадщини після смерті матері, що підтверджується копією заяви.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.10.2011 року вищезазначеною нотаріальною конторою відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку для звернення за її прийняттям та у звязку із зазначенням відповідачкою ОСОБА_3 інформації про відсутність спадкоємців, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У звязку з похилим віком позивача, проживанням його в іншій державі Росії (м. Тюмень) та неможливістю приїхати в Україну для особистого прийняття спадщини, він не міг своєчасно прийняти спадщину. Також пропущення строку повязано з технічними незручностями, про які він не був в змозі знати. Як вказує його представник, позивачем була своєчасно написана заява про прийняття спадщини після смерті матері, але з яких причин вона не була зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції нотаріальної контори йому невідомо, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Статтею 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом, або за законом.

Відповідно до статті 1241 ЦК України право на обовязкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець), та непрацездатні батьки, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд у відповідності з ч.3 ст.1272 ЦК України має право визначити додатковий строк для її подання.

В судових засіданнях представник позивача ОСОБА_2 підтримував позов і просив суд його задовольнити . Спадкоємець ОСОБА_1 проживає в м. Тюмені Російської Федерації , є особою похилого віку, має право на обовязкову частку у спадщині, але у нього відсутні кошти для проїзду в м. Дніпродзержинськ. Він своєчасно написав заяву про прийняття спадщини, підпис в якій посвідчив державний нотаріус м. Тюмені. З якої причини відсутня реєстрація цієї заяви у книзі вхідної кореспонденції Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори йому не відомо.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 проти позовної вимоги заперечував у повному обсязі і пояснив, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області позивачеві надано право повторного звернення з позовом тільки з підстав невірно обраного способу останнім захисту порушеного права, який не передбачено ЦК України в редакції від 16 січня 2003 року. Позивач не надав жодного доказу в підтвердження поважності причин пропуску строку, яка б унеможливлювала подання посвідченої нотаріусом м. Тюмені заяви про прийняття спадщини до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Відсутні обєктивні, незалежні від волі спадкоємця причини, які перешкоджали позивачеві своєчасно подати заяву. Надані позивачем докази : заява про прийняття спадщини, підпис в якій посвідчено нотаріусом м. Тюмені, інші документи спадкової справи не містять відповідних відміток нотаріуса « згідно з оригіналом » та не скріплені печаткою, як передбачено правилами ведення нотаріального діловодства при видачі таких копій заінтересованим особам, тобто одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Окрім того, надана копія заяви позивача про прийняття спадщини, не містить реквізитів реєстрації про наявність її у спадковій справі. Позивач визнає і не оспорює законність та обґрунтованість постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність сумісного проживання зі спадкодавцем за однією адресою та позивачем не була подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_7

Представник третьої особи -- Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з'являвся, про причини цього не повідомлялося. Разом з тим в листі від 10 серпня 2013 року (а.с. 25) Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора запропонувала суду розглянути питання щодо вирішення судового спору без участі представника нотаріальної установи. Ще пізніше в листопаді 2013 року Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора на лист № 207/435/13-ц від 13.11.2013 року надіслала до суду завірену копію спадкової справи після смерті гр. ОСОБА_7, померлої 09.12.2010 року, яка надійшла до суду 22 листопада 2013 року.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, за відсутності представника Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

09 грудня 2010 року померла спадкодавець ОСОБА_7, яка заповідала належну їй на праві власності квартиру в м. Дніпродзержинську по пр. Ювілейному 49 -9 своїй дочці ОСОБА_3.

24.12.2010 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася з заявою про прийняття спадщини до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори .

14.02.2011 року позивач ОСОБА_1 засвідчив підпис у заяві про прийняття спадщини у нотаріуса міста Тюмень РФ та засвідчив довіреність, якою надав повноваження на представництво своїх спадкових інтересів своїй дочці ОСОБА_8.

09.06.2011 року сплинув 6-місячний термін після смерті спадкодавця ОСОБА_7

Стаття 1270 ЦК України встановлює строки для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини , а стаття 1269 ЦК України зобовязує спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Пункт 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами надає можливість направлення такої заяви поштою при цьому, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

До 12 .07.2011 року ні позивач ОСОБА_1, ні його повірена ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори не зверталася . Тому 12. 07. 2011 року нотаріусом було видано відповідачці ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

В пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30. 05.2008 року № 7 зазначено : якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦКУ вважається таким, що спадщину не прийняв і правонаступником спадкодавця не є.

12.09.2011 року ОСОБА_8, діючи за довіреністю від імені ОСОБА_1, подала до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори документи щодо отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7

05.10.2011 року нотаріус встановив, що пропущено 6-ти місячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини і своєю постановою відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, де зазначив : вказана нотаріальна дія не може бути здійснена за таких обставин : пропущено строк для прийняття спадщини, передбачений ст. . 1270 ЦК України, а саме у відповідності до ст. 1268 ЦК України не була подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_7, померлої 09.12.2010 року та відсутня сумісна реєстрація разом із спадкодавицею за однією адресою.

Стаття 49 Закону України «Про нотаріат» зобов'язує нотаріуса або посадову особу, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

В резолютивній частині нотаріус зазначив, що відповідно до ст. 104 КАС України в разі якщо особа вважає, що порушено її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин, вона має право оскаржити цю постанову в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 і його повірена ОСОБА_8 фактично визнали законність та обґрунтованість вказаної постанови нотаріуса, оскільки не оскаржували її ні одразу, ні будь-коли пізніше.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 неодноразово заявляв, що заява про прийняття спадщини була подана до нотаріальної контори міста Тюмені для пересилання до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але ніяких доказів про вчинення такої нотаріальної дії не надав.

Стаття 80 Основ законодавства РФ про нотаріат зазначає ,що нотаріус засвідчує тільки справжність підпису на документі, зміст якого не суперечить законодавчим актам Російської Федерації. Стаття 86 тих же Основ передбачає можливість прийняття заяви для пересилання її за адресою, але це є окрема нотаріальна дія, яка реєструється та фіксується, про що відправнику надається відповідне підтвердження.

Надані позивачем ксерокопії документів зі спадкової справи померлої ОСОБА_7 - заява про прийняття спадщини ОСОБА_3, заява її представника ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на прізвище ОСОБА_3 мають реєстраційні відмітки Сьомої державної нотаріальної контори про надходження їх до нотаріальної контори із зазначенням дати надходження. На заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини, свідоцтві про його народження, паспорті та його перекладі такі відмітки відсутні.

Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При цьому причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. Тому не може бути визнано поважною причиною пропуску строку, наприклад, умисне неодержання особою поштової кореспонденції з суду;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд враховує також те, що листом Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" надається роз'яснення, зокрема, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Стаття 60 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 цього не зробили.

Оцінивши пояснення представників сторін та інші наявні по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставним та необґрунтованим. Тому суд вважає, що в задоволенні цього позову необхідно повністю відмовити.

Керуючись статтями 16, 1241, 1261, ч. 1 статті 1269, ч. 1 статті 1270, ч. 3 статті 1272 ЦК України, статтями 3, 11, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Р О Ж К О В А ОСОБА_5 до С І З О В О І ОСОБА_6, третя особа Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, п о в н і с т ю в і д м о в и т и .

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга на рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я : ОСОБА_9