Провадження №2/761/9236/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові
О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Київпастранс» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
моральної шкоди, мотивуючи тим, що
09.10.2014 року позивача було звільнено з
посади контролера в Службі організації
збору та обліку виручки КП
«Київпастранс». В день звільнення з
позивачем не був проведений розрахунок
по заробітній платі. Лише 28.10.2014 року
відповідач виплатив позивачу належні
кошти.

Враховуючи те, що відповідач
несвоєчасно провів розрахунок при
звільненні, позивач просить стягнути з
відповідача середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 1468,91 грн
та моральну шкоду в розмірі 10000 грн,
оскільки в зв'язку з несвоєчасною
виплатою коштів позивач нервувала та
переживала про те, що не має коштів для
придбання продуктів харчування та
іншого необхідного товару.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку визнав,
заперечував проти позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди,
оскільки позивачем не надано доказів,
що з боку відповідача їй було завдано
моральну шкоду.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1
працювала в КП «Київпастранс» на
посаді контролера в Службі організації
збору та обліку виручки. 09.10.2014 року
позивач звільнилась з роботи на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за
угодою сторін.

При звільненні позивача з роботи
відповідач не провів всіх розрахунків,
передбачених трудовим законодавством,
а саме: позивачу не було виплачено
заборгованість по заробітній платі.

Як було вставлено в судовому
засіданні, про що не заперечувалось
сторонами, належні позивачу кошти були
виплачені відповідачем 28.10.2014 року.

Статтею 47 КЗпП України передбачено,
що власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116
КЗпП України.

Згідно ст.. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Частина 1 ст. 117 КЗпП України визначає,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до довідки про середню
заробітну плату, середньоденна
заробітна плата позивача складала в
розмірі 112,62 грн. Однак, при розрахунку
середнього заробітку за час затримки
розрахунку позивач зазначила в
позовній заяві середньоденну
заробітну плату в розмірі 73,44 грн. При
цьому позивач в судовому засіданні
просили розглядати справу в межах
позовних вимог і зазначила, що вона
підтримує позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку з урахуванням
середньоденної заробітної плати в
розмірі 73,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд вважає за можливе
стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 1468,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як було встановлено в судовому
засіданні, позивачу було завдано
моральну шкоду, оскільки її життєві
устої були порушені в зв"язку з
несвоєчасним проведенням розрахунку
при звільненні, а тому суд, виходячи з
вимог розумності та справедливості
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Судові витрати суд розподіляє
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Київпастранс» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 1468,91 грн. (одна
тисяча чотириста шістдесят вісім грн..
91 коп), моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
(одна тисяча грн.) та на користь держави
судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя