АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Британської компанії «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватні нотаріуси ОСОБА_6, ОСОБА_7 - про визнання недійсними односторонніх правочинів; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Британської компанії «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED», треті особи: ОСОБА_2, приватні нотаріуси ОСОБА_6, ОСОБА_7 - про визнання недійсними односторонніх правочинів, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2014 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне та невсебічне з'ясування обставин справи, невідповідність рішення вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПКУ.

Апеляційний суд, вивчивши скаргу, матеріали справи, вважає скаргу обґрунтованою, а оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3, яка діяла від імені компанії нерезидента України ТОВ «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED», в порядку передоручення видані, а приватними нотаріусами Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нотаріально посвідчені односторонні правочини - довіреності, а саме: ОСОБА_6 -довіреність від 10 травня 2011 року в порядку передоручення, на підставі Генеральної довіреності, виданої з правом передоручення 20.03.2011 року, на якій поставлено апостиль 1853873, завіреній 21.04.2011 року її Величності Головним Державним Секретарем із Іноземних Справ та Справ Співдружності, Лондон;

- ОСОБА_7 довіреність від 24 квітня 2012 року, на підставі аналогічної Генеральної довіреності, виданої з правом передоручення 08.03.2012.; завіреній 18.04.2012.;

- ОСОБА_7 довіреність від 22 квітня 2013 року, на підставі Генеральної довіреності, виданої з правом передоручення 08.03.2012., завіреній 20.03.2013.

На підставі цих довіреностей ОСОБА_5 представляв інтереси ТОВ «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED» у цивільній справі №2-739/11 (№22ц/774/9800/13/04), яку розглядав Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська за позовом Британської компанії «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 - про визнання недійсною довіреності від 14.03.2006 року, а також у інших цивільних справах у період 2009-2014рр.

Визнаючи перелічені довіреності недійсними, райсуд виходив з того, що приватні нотаріуси не мали права посвідчувати оспорювані довіреності, оскільки вони видані та посвідчені з порушенням законодавства України: перевірка основних - генеральних довіреностей на ім'я ОСОБА_3 від імені юридичної особи - нерезидента України нотаріусами не проведена через невнесення до Єдиного реєстру довіреностей в Україні, і, таким чином, не були підтверджені повноваження ОСОБА_3 як представника ТОВ «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED».

З такими висновками не можна погодитись, оскільки вони протирічить матеріалам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись за довіреністю.

Згідно ч. 1 статті 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати свої повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Правилами ч. 2 ст. 245 ЦК України передбачено, що довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 246 ЦК України - довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Статтею 42 Закону України «Про нотаріат» встановлено що нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень. Нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей, за винятком довіреностей, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами.

Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Матеріалами справи підтверджено той факт, що нотаріуси під час посвідчення спірних довіреностей на ім.*я ОСОБА_5 у відповідності до перелічених норм закону витребували та мали в наявності необхідні Генеральні довіреності, видані на ім.*я ОСОБА_3 з правом передоручення, складені за кордоном за участі іноземних властей з підписами і печатками та належним чином легалізовані уповноваженими органами з відповідним апостилєм. (а.с.141-177).

Наведене свідчить про те, що для перевірки довіреностей, складених за кордоном, існує інший порядок, а не за допомогою Єдиного реєстру довіреностей, а тому доводи позивачів та висновки райсуду про те, що нотаріуси не мали права посвідчувати оспорювані довіреності, оскільки через невнесення до Єдиного реєстру ними перевірка генеральних довіреностей не була проведена, а тому не підтверджені повноваження ОСОБА_3, - є необґрунтованими, такими, що спростовуються фактично встановленими обставинами та матеріалами справи.

Разом з тим, позовні заяви ОСОБА_2 та третьої особи-ОСОБА_4 та їх обгрунтування містять посилання на те, що ОСОБА_8 на підставі незаконно посвідчених довіреностей від імені юридичної особи звертається до них з позовними вимогами, оскаржує укладені ними правочини, судові рішення, підписує апеляційні та касаційні скарги, виступає в судових засіданнях, задає їм питання, тому вони вважають, що такими протиправними діями порушуються їх права.

Між тим, наведене є лише припущеннями позивачів без зазначення конкретних фактів, наслідків, доказів порушення їх прав саме з підстав незаконності довіреностей, а тому такі твердження позивачів не можуть розцінюватись як такі, що дійсно порушують їх права, обов'язки та інтереси. У разі, коли позивачі вважають, що з позовними вимогами до них звертається неналежний представник Позивача, то така обставина повинна встановлюватись та вирішуватись судом у передбаченому законом порядку під час розгляду конкретної справи.

Згідно роз*ясень, що містяться у Постанові № 9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову про визнання оспорюваного правочину недійсним, суд має відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, що встановлюють оспорюваність правочинів, а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що вчиненнням ОСОБА_3 від імені Британської компанії передорученням інтересів останньої іншому представнику ОСОБА_5 не зачіпаються права та інтереси позивачів. Підстав для задоволення позовів за вимогами ст.ст. 203, 215ч.1,3 ЦК, ЗУ «Про нотаріат» районний суд - не мав.

Рішення суду як таке, що не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального, процесуального -ст.ст. 213, 214 ЦПКУ- законам повинне бути скасованим, новим рішенням позовні вимоги - залишені без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 309пп.3,4, ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Британської компанії «COMMONDALE BUSINES INC. LIMITED» - про визнання недійсними односторонніх правочинів - в і д м о в и т и.

Рішення чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: