Номер провадження: 22-ц/785/6726/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Доценко Л.І.,

суддів Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» про захист права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

25.07.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця» про захист права власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позивачка обгрунтовувала свої вимоги тим , що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром № 17897 від 11.12.2005 року, вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,0985 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 165. Це право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 915382.

Відповідач постійно порушує право власності на земельну ділянку і право користування нею шляхом встановлення шлагбауму на ділянки позивача.

Позивачка просила зобов'язати відповідача не вчиняти перешкод у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, не перешкоджати вільному проїзду до земельної ділянки та у відновленні меж земельної ділянки, зобов'язати демонтувати встановлені на земельній ділянці шлагбаум і металеві ворота, заборонити встановлювати на земельній ділянці будь-які споруди та обладнання.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів того, що її право власності на земельну ділянку порушено відповідачем.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі державного акту, серія ЯГ № 915382, на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0, 0985 га, розташованої в м. Одесі, Фонтанська дорога, 165. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надала копію державного акта про право власності на земельну ділянку, з якого не вбачається , що її земельна ділянка межує з земельною ділянкою, на якій знаходиться санаторій ім. Горького ( а.с.4). Також позивачка надала три фотографії, з яких не можна зробити висновок про те, що відповідач перешкоджає ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою.( а.с.5-6).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідача визнавав факт створення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_2, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_2 не визнавав, що підтверджується журналом судового засідання ( а.с.46-47).

В апеляційній скарзі вказується про наявність протесту прокурора м. Одеси від 18.06.2008року № 101/07-08, який було подано до Одеської міської ради з метою позбавлення права власності власника земельної ділянки, яке виникло на підставі рішення Одеської міської ради № 3633-V1 від 28.01.2005року « Про зміну цільового призначення, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у приватну власність громадянам України земельної ділянки , загальною площею 3,3155га за адресою : м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 165 для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка не надавала суду першої інстанції протест прокурора м. Одеси від 18.06.2008року як доказ по справі і в суді апеляційної інстанції не вказала якими поважними причинами було зумовлено неподання їх до суду першої інстанції. Тому колегія суддів не приймає дані доводи до уваги.

Крім того, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачка не надала доказів того, що геодезичні межові знаки спірної земельної ділянки встановлювались і в подальшому були зруйновані, що відповідач чинить перешкоди у відновленні межових знаків, чинить перешкоди у встановлені огорожі, що адміністрацією санаторію зводяться споруди або встановлюється якесь обладнання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4