Номер провадження № 22-ц/785/2926/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановила:

28 листопада 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі прожиткового мінімуму на дитину віком до 6-ти років у сумі 1032 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17 червня 2029 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона разом із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач має можливість забезпечувати сина але добровільно цього робити не бажає, просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково та було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просив вищезазначене рішення Київського районного суду м. Одеси скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 20% від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із вимог, передбачених ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 25 березня 2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 не надає, має нерегулярний та мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, а тому з нього мають бути стягнуті аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі, що передбачено ст. 184 СК України.

Що стосується розміру аліментів, то суд також дійшов обгрунтованого висновку про необхідність стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно.

При цьому колегія суддів зазначає, що саме цей розмір аліментів забезпечить належне утримання дитини, враховуючи, що позивачка також має нести витрати на утримання сина.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що розмір аліментів є значно завищеним, є безпідставними і не підтверджуються жодним доказом, який мається в матеріалах справи. Так, відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою і взмозі отримувати належний дохід як для забезпечення свого життя, так і на утримання малолітнього сина.

Також є безпідставними вимоги заявника апеляційної скарги про необхідність стягнення з нього аліментів у пропорційному відношенні до його доходів, у розмірі 20 %, так як це протирічить вимогам ст. 184 СК України, враховуючи при цьому, що відповідач ОСОБА_3 підтвердив суду той факт, що має нерегулярний і мінливий дохід.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Разом з тим, обґрунтованим є посилання заявника апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції незаконно застосував до спірних правовідносин вимоги ч. 2 ст.182 СК України щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що обгрунтовано вирішуючи питання про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що передбачено ст.184 СК України, суд неправомірно застосував ч. 2 ст.182 СК України та визначив, що аліменти мають стягуватись у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зазначена стаття в даному випадку не підлягає застосуванню, а підлягає застосуванню лише при стягненні аліментів у пропорційному відношенні до регулярно отриманих доходів відповідача.

З цих підстав колегія суддів вважає за необхідне виключити із абзацу першого резолютивної частини рішення слова наступного змісту: «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, відповідає вимогам розумності та справедливості, за виключенням вищезазначеного, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині виключення із абзацу першого резолютивної частини рішення вказівку про необхідність стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013 змінити.

Виключити із абзацу першого резолютивної частини рішення слова наступного змісту: «але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2