Справа № 565/830/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

- головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Гончар В.П.,

- представника позивачки - ОСОБА_1 ,

- відповідача - ОСОБА_2 ,

- представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:
12 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якому, покликаючись на ст.ст.2, 60, 61, 69-72 СК України, просить: визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за відповідачем право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири АДРЕСА_1 . Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 17 вересня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №167. На даний час шлюб між ними розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місцем проживання дітей є спірна квартира АДРЕСА_1 . За період шлюбу з відповідачем ними було нажите майно, що є предметом їхньої спільної сумісної власності, а саме: двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв.м. Вказана квартира була придбана сторонами згідно договору купівлі-продажу від 19 лютого 1997 року. Як вказує позивачка, на даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають сторони із дітьми. Згідно доводів ОСОБА_4 , сторони не спроможні вирішити спір щодо вказаного майна в добровільному порядку. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу даного майна в договірному порядку. В обгрунтовання своїх позовних вимог щодо поділу майна, ОСОБА_4 вказала у позові, що право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 виникло у неї та відповідача 19 лютого 1997 року, з моменту укладення договору купівлі-продажу даної квартири, в період перебування у шлюбі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримала зазначені позовні вимоги та просила суд їх задоволити, зазначивши про те, що вона із відповідачем ОСОБА_2 добровільно даний спір не вирішили, вказане майно не поділили. Позивачка стверджує, що квартиру АДРЕСА_2 придбали разом, в період перебування їх у шлюбі. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 пояснила, що зазначена квартира була придбана за в переважній частині за її кошти, які були нею позичені у родичів, зокрема, у мами, в рідного та у двоюрідного брата. Як стверджує позивачка, відповідач ОСОБА_2 на той час інколи їздив на заробітки до м.Москви Російської Федерації, однак гроші привозив не завжди, пояснюючи це тим, що його обікрали чи не заплатили за роботу. ОСОБА_4 вказала, що не була присутня під час оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири, оформленням займався відповідачем. Позивачка також пояснила в судовому засіданні, що продавець квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , будучи приятелем її рідного ОСОБА_8 , погодився отримувати гроші за продану ним квартиру частинами. Таким чином, як пояснила ОСОБА_4 , вона перепозичувала у своїх родичів гроші, та частинами віддавала їх ОСОБА_7 .

Представник позивачки - ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги заявлені позивачкою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та по суті позову пояснила наступне. Квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя і це не потребує доведення, тому що на той час сторони перебували у шлюбі, і дану квартиру купували разом. ОСОБА_1 пояснила, що на час придбання спірної квартири позивачка перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому довірила відповідачу оформлення договору купівлі-продажу даної квартири.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнав повністю позовних вимог ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стверджуючи, що не всі пояснення позивачки є правдивими. Згідно доводів відповідача, кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 він заробив самостійно, працюючи на заробітках у м.Москва Російської Федерації. ОСОБА_2 стверджує, що на заробітки їздив протягом тривалого часу, починаючи з 1994 року. Окрім того, відповідач вказав, що з 1998 року почав займатися підприємницькою діяльністю торгівлею м`яса. Відповідач підтвердив у судовому засіданні, що частина коштів на придбання спірної квартири була позичена у родичів позивачки, однак вказав на те, що за свій рахунок, особисто віддав усі борги та розрахувався із ОСОБА_7 за придбану у нього квартиру АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позицію ОСОБА_2 та заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 надала пояснення з яких слідує, що спірна квартира була придбана за кошти відповідача, зароблені ним у м.Москва російської Федерації та виручені від торгівлі м`ясом. Представник позивача підтвердила, що незначна частина коштів була позичена у родичів сторін. Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з огляду на те, що хоча квартирі АДРЕСА_1 і була придбана в період перебування сторін у шлюбі, однак, придбана вона була переважно за кошти відповідача, тому вказана квартира не може вважатись об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дослідив та надав оцінку показанням свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , і ОСОБА_10 , та письмовим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З договору купівлі-продажу квартири серії ААЕ №602551, укладеного між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 19 лютого 1997 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Кузнецовської державної нотаріальної контори Ріцькою Г.І. 19 лютого 1997 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-594, слідує, що за цим договором ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка складається з 2 (двох) кімнати, загальною площею 42,3 кв.м. (житлова площа 29,3 кв.м.).

Свідок ОСОБА_8 , який є рідним братом позивачки вказав, що у 1997 році він позичив ОСОБА_4 гроші в сумі 500 (п`тсот) доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 . Свідок також підтвердив, що його мати ОСОБА_11 та їх з позивачкою двоюрідний брат ОСОБА_12 також позичали для ОСОБА_4 гроші в невідомій йому сумі, на придбання спірної квартири. Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що відповідач їздив на заробітки, однак не зміг вказати які суми грошей той заробляв і чи вкладав він ці кошти у придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю відповідача в судовому засіданні надала показання, з яких слідує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана виключно за кошти відповідача. ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_2 їздив на заробітки, займався підприємницькою діяльністю, завдяки чому мав можливість придбати дану квартиру. Як пояснила свідок, на її думку позивачка не позичала ні в кого гроші на придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_5 брат відповідача в судовому засіданні вказав, що квартира АДРЕСА_1 купувалася за гроші відповідача, так як він їздив в той час на заробітки в АДРЕСА_4 та привозив достойні суми грошей, а також на той час займався підприємницькою діяльністю здійснював торгівлю м`яса.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надав показання, якими стверджував, що протягом 1999-2002 років спільно із відповідачем займався підприємницькою діяльністю торгівлею м`яса. Свідок вказав, що дохід у них був достатній для того, щоб самостійно придбати квартиру. ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтвердив, що окрім заняття підприємницькою діляністю відповідач їздив у Російську Федерацію на заробітки.

Із змісту письмових пояснень ОСОБА_7 , засвідчених приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Приймасом В.О. 18 липня 2014 року (серіяНАА 985432), зареєстрованих в реєстрі за №1192, слідує, що в лютому 1997 року він вирішив продати належну йому квартиру АДРЕСА_1 . З приводу придбання вказаної квартири до нього звернулася ОСОБА_4 , з якою він особисто вів перемовини щодо документального оформлення купівлі-продажу квартири та проведення розрахунків по її продажу. У даних письмових поясненнях ОСОБА_7 стверджує, що оскільки сім`я позивачки в той час знаходилась у скрутному становищі, ОСОБА_4 пропросила його почекати з оплатою за придбання квартири до отримання нею коштів по лікарняному листку по вагітності і пологах та коштів від продажу квартири АДРЕСА_5 . ОСОБА_7 у письмових поясненнях також вказав, що так як у ОСОБА_4 на той час була маленька новонароджена дитина, він увійшов в положення і погодився на свій ризик формально укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Серез деякий час, приблизно у 1998 році ОСОБА_4 передала йому кошти за придбану квартиру в сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 вересня 1994 року у відділі РАЦС м.Кузнецовська Рівненської області, актовий запис №167, - розірвано. Із вказаного судового рішення слідує, що судом при розгляді зазначеного спору були встановлені наступні обставини: сторони з березня 2011 року не підтримують шлюбні відносини, окремо ведуть господарство та проживають у різних кімнатах, відповідач зловживає спиртними напоями, нищить квартиру та спільне майно, негативно впливає на виховання неповнолітніх дітей, відносини між подружжям стали ворожі, позивачка категорично наполягає на розлученні, сім`яфактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо.

Вказані обставини, встановлені рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2011 року в цивільній справі, що набрало законної сили, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають.

Згідно рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності та встановлення розміру часток у праві спільної часткової власності позивачці по даній справі було відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду від 07 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права спільної часткової власності та встановлення розміру часток у праві спільної часткової власності відхилена, а рішення Кузнецовського міського суду від 07 квітня 2014 року залишено без змін.

Вищенаведене свідчить про те, що квартира АДРЕСА_1 , яка придбана сторонами 19 лютого 1997 року, під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Також згідно статті 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Згідно статті 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Статтею 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити вед засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Отже, за сукупністю доказів справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана сторонами в період перебування ними у шлюбі. За таких обставин позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст.22, 24, 28 КпШС, ст.ст.68-71 СК України, ст.372 ЦК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.ч.1, 3 ст.61, ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.2 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд