Справа № 492/2159/14-ц
___________________________АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ_______________________
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання про
розшук боржника та тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина

18 грудня 2014 року

м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі – Рябчук О.А.,

розглянувши подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_1, погоджене з
начальником відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_2 про розшук боржника та
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянки ОСОБА_3, -

встановив:

Державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Арцизького районного управління
юстиції Одеської області (далі за
текстом - ВДВС Арцизького РУЮ) ОСОБА_1
звернулася до суду з поданням про
розшук боржника та тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, посилаючись на те, що у ВДВС
Арцизького РУЮ знаходиться на
виконанні наказ № 2н-2227/2007 від 11.06.2007р.,
виданий Київським районним судом
м.Одеса про стягнення з ОСОБА_3 на
користь КС «Авіаційних робітників
Міністерства оборони України»
заборгованості в розмірі 6140,50 грн. В
своєму поданні державний виконавець
вказує на те, що боржник ОСОБА_3 має
невиконане зобов’язання покладене на
неї виконавчим документом; на виклики
до державного виконавця не
з’являється; за адресою, вказаною у
виконавчому документі не проживає; за
адресою реєстрації не проживає. Таким
чином, посилаючись на норми п. 18 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 217, 375, 377-1 ЦПК
України, ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в’їзд в
Україну громадян України», державний
виконавець ВДВС Арцизького РУЮ просить
суд ухвалити рішення про оголошення
розшуку ОСОБА_3 та про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3 до повного та реального
виконання зобов’язань за виконавчим
вищевказаним документом.

Державний виконавець ВДВС Арцизького
РУЮ ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, але в поданні просила суд
розглянути справу без її участі.

Боржник та стягувач в силу положень ст.
ст. 375, 377-1 ЦПК України в судове
засідання не викликалися.

У зв’язку з неявкою сторін в судове
засідання, судом, у відповідності до ч. 2
ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, розглянувши подання державного
виконавця ВДВС Арцизького РУЮ ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, додані до
подання докази, приходить до
наступного висновку.

Як вбачається з наказу № 2н-2227/2007 від
11.06.2007р., виданого Київським районним
судом м.Одеса ОСОБА_3 має борг в сумі
6140,50 грн. (а.с. 5). На підставі заяви № 222
від 12.04.2013р. КС «Авіаційних робітників
Міністерства оборони України»
постановою державного виконавця від
13.11.2013р. відкрито виконавче провадження
(а.с. 4, 6). Відповідно до інформації № 3091
від 07.12.2013р. Арцизького РС ГУДМС України
в Одеській області місце проживання
ОСОБА_3 зареєстровано за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). З Акту державного
виконавця від 25.11.2014р. вбачається, що
ОСОБА_3 за адресою не проживає, майна на
яке можливо звернути стягнення не
виявлено (а.с. 15).

Згідно відповіді Державної податкової
служби України № НОМЕР_1, НОМЕР_2 від
24.10.2014р. інформація номери рахунків,
відкритих у банках, джерела доходів
ОСОБА_3 як боржника – фізичної особи
відсутня (а.с. 11). Постановою державного
виконавця про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 13.11.2003р. накладено арешт на все
майно ОСОБА_3 (а.с. 7). Згідно листа №
2-2-05/4380 від 12.12.2013р. у власності ОСОБА_3
земельні ділянки не зареєстровані (а.с.
12). Як вбачається з довідки № 1171 від
10.12.2014р., виданої Центром надання
послуг, пов’язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування Арцизького,
Саратського, Тарутинського і
Татарбунарського районів
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
Одеській області транспортні засоби за
ОСОБА_3 не зареєстровані (а.с. 14).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 375 ЦПК України,
розшук боржника оголошується за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання
(перебування) боржника чи
місцезнаходженням його майна, або за
місцем проживання (перебування)
стягувача.

Судом встановлено, що подання
державного виконавця, зумовлено
ускладненням виконання наказу №
2н-2227/2007 від 11.06.2007р., виданого Київським
районним судом м.Одеса про стягнення
боргу у зв’язку з тим, що боржниця за
зазначеною адресою у виконавчому
документі не мешкає, на виклики
державного виконавця не з’являється.
Майна на яке можливо звернути
стягнення не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відсутності відомостей про місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника - фізичної
особи державний виконавець
звертається до суду з поданням про
розшук боржника.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту
3.12 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5,
перед зверненням до суду з поданням про
винесення ухвали про розшук боржника -
фізичної особи або дитини, який
здійснюється відповідно до статті 40
Закону, державний виконавець вживає
заходів, спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо:
отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи; отримання інформації від
учасників виконавчого провадження та
інших осіб, у тому числі усно (в такому
випадку отримана інформація
відображається в акті державного
виконавця), про можливі місця
перебування боржника; перевірки
наявності боржника за можливими
місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій; отримання інформації
щодо місця роботи боржника; отримання
інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

З викладеного вбачається, що державний
виконавець, звертаючись до суду з
поданням про оголошення розшуку
боржника, не вжив всіх передбачених
заходів, спрямованих на встановлення
фактичного місця знаходження боржника,
наявність одного акту державного
виконавця про відсутність боржника за
місцем проживання зазначеним у наказі,
за зареєстрованим місцем проживання не
є достатньою підставою для задоволення
даного подання. Крім того, до подання не
додано доказів опитування мешканців
будинку, за адресою проживання
боржниці, вказаною у наказі та сусідів
боржниці про місце проживання ОСОБА_3,
про її родинні зв'язки, місце роботи,
засоби зв'язку і таке інше.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку про передчасність
направлення подання державного
виконавця про застосування правила ст.
375 ЦПК України, ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження» щодо
розшуку боржниці, а тому подання не є
обґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Що стосується вимог про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянки ОСОБА_3 суд
зазначає, що відповідно до ст. 8 ЦПК
України суд вирішує справи відповідно
до Конституції України, законів
України та міжнародних договорів,
згода на обов’язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником державної виконавчої
служби. У відповідності до частини 2
цієї ж процесуальної норми, суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця.

Згідно ч. 1, п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати заходи
примусового виконання рішень,
своєчасно та повно вчиняти виконавчі
дії.

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному хто на законних підставах
перебуває на території України свободу
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в’їзду в Україну громадян України»
підставою для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон є випадок, якщо діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов’язання - до
виконання зобов’язань, або
розв’язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Отже статтею 6 Закону України «Про
порядок виїзду і в’їзду в Україну
громадян України» встановлюються
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян за кордон,
зокрема, якщо особа ухиляється від
виконання зобов’язань, покладених на
нього виконавчим, до його виконання. Зі
змісту даної норми випливає, що таке
тимчасове обмеження може бути
застосовано до конкретної особи, яка
має намір виїхати за кордон, про що
подала заяву у відповідні органи.

Судом встановлено, що подання
державного виконавця, зумовлено
ускладненням виконання наказу №
2н-2227/2007 від 11.06.2007р., виданого Київським
районним судом м.Одеса про стягнення
боргу у зв’язку з тим, що боржницею
зазначений наказ не виконано.

З матеріалів справи безспірно
вбачається, що в провадженні ВДВС
Арцизького РУЮ знаходиться на
виконанні наказ № 2н-2227/2007 від 11.06.2007р.,
виданий Київським районним судом
м.Одеса про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості у сумі 6140,50 грн. Проте,
як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем 13.11.2013р. лише
відкрито виконавче провадження по
виконанню виконавчого документа,
однак, виконавцем не вжито будь-яких
заходів щодо розшуку боржника, а судом
не встановлено жодних обставин, які б
вказували на доведеність факту
ухилення ОСОБА_3 від виконання
зобов’язання, хоча законом
передбачено юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон, не за сам факт невиконання
зобов’язань, а саме - за ухилення від
цього.

Виходячи із наведеного і за
відсутності доказів про свідоме
невиконання ОСОБА_3 належних до
виконання зобов’язань, суд приходить
до висновку про необхідність відмови у
задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Арцизького РУЮ ОСОБА_1
про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_3 так як можуть бути порушенні
конституційні права громадянки ОСОБА_3,
встановлені та закріплені ст. 33
Конституції України, а тому внесене до
суду подання державного виконавця не
доведене та задоволенню не підлягає.

Суд також вважає за необхідне
роз’яснити, що ухвала суду не
перешкоджає державному виконавцю
повторно звернутися до суду з
аналогічним поданням, після вжиття
додаткових заходів по розшуку
боржника.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
313 ЦК України, ст. ст. 1, 6 Закону України
«Про порядок виїзду і в’їзду в Україну
громадян України», ст. ст. 375, 377-1 ЦПК
України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_1, погоджене з
начальником відділу Державної
виконавчої служби Арцизького
районного управління юстиції Одеської
області ОСОБА_2 про розшук боржника та
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянки ОСОБА_3 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Арцизький
районний суд Одеської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п’яти днів з дня проголошення ухвали, а
особами, які не були присутні при її
оголошенні у той же строк із дня
отримання її копії.

Суддя

Арцизького районного суду

ОСОБА_4