Номер провадження: 22-ц/785/1016/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та про зобовязання не чинити перешкоди при вселенні, і у користуванні квартирою. В обґрунтування позову позивач та її представник посилались на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого в реєстрі за № 1812, ОСОБА_2, її батько ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_3, разом придбали, в рівних частках кожний, квартиру АДРЕСА_1; 09 грудня 2012 року батько позивача ОСОБА_6 помер; належну йому частку успадкувала позивач та відповідач ОСОБА_3; остання належну їй 1/3 частину квартири подарувала своїй племінниці ОСОБА_4; на теперішній час відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою, змінили замки у квартирі та ключі від квартири не надають, в квартиру не впускають, з приводу чого позивач зверталась до правоохоронних органів. Відповідачі добровільно впускати позивача до житла та надати ключі від квартири відмовляються.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на неприязні стосунки і наявність житла у позивача.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволені. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю - 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, шляхом її вселення у вказану квартиру. Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 при вселенні та у користуванні квартирою за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 39. кв.47. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 236,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять рішення суду від 03 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.1,4 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної квартири, а тому має право володіти та користуватися своєю власністю, і має право вимагати від інших співвласників усунення перешкод.

З основними висновками суду колегія суддів погоджується, не погодившись визначенням судом розміру та порядку стягнення судових витрат.

У відповідності зі ст. ст. 321, 1268 ч.5, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу від 15.11.2007р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 придбали в рівних частках кожний, ізольовану двохкімнатну квартиру під номером № 47 по вул. Ак. Філатова,39. в м. Одесі ( загальною площею 42,8 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м) (а.с.7). 09 грудня 2012 року співвласник ОСОБА_6 помер.(а.с.9) Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку у спірній квартирі, яку успадкували, своєчасно подавши заяву про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_7 (а.с.10,28) За договором дарування від 07.02.2013р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 свою 1/3 частину спірної квартири (а.с.30). Згідно з довідкою про склад сімї та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_3 значаться зареєстрованими: ОСОБА_4, ОСОБА_8 і ОСОБА_3Т.(а.с.34). Вбачається, що 16.12.2013р. ОСОБА_2 направляла відповідачам лист з проханням надати ключі від їх спільної спірної квартири, в чому позивачу відповідачами було відмовлено. (а.с.62-63) З приводу створення перешкод в користуванні своєю власністю позивач зверталась до правоохоронних органів, до дільничного інспектора. (а.с.32,64-75) Відтак, встановлено, що відповідачі дійсно перешкоджають позивачу у користуванні належною їй частиною квартири.

А тому висновки суду щодо наявності підстав для захисту порушеного права позивача є вірними.

Доводи відповідачів про наявність неприязних стосунків з позивачем, про небажання спільно користуватися спірною квартирою висновків суду 1-ої інстанції не спростовують, оскільки за ст. 319 ч. 3 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Разом з тим, згідно зі ст. 5 п.9 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 2 групи. Згідно з наданою апеляційному суду копією довідки МСЕК відповідач ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, а відтак від сплати судового збору вона звільнена. Зазначене суд першої інстанції не зясував і помилково стягнув судові витрати, у тому числі з відповідача ОСОБА_3, та всупереч вимогам ст. 88 ЦПК України в солідарному порядку. Водночас при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір тільки у сумі 114 грн. 70 коп., який і слід стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_4, ґрунтуючись на правилах ст. ст. 79, 88 ЦПК України. Окрім того, при подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_4 не сплатила судовий збір у сумі 121,80 грн., який за ст. 4 Закону України Про судовий збір підлягає примусовому стягненню з неї на користь держави.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід задовольнити частково, рішення суду - змінити в частині стягнення судових витрат, а у решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,3 09,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) понесені судові витрати у сумі 114 грн. 70 коп. та стягнути судовий збір на користь держави у сумі 121 грн. 80 коп.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. ОСОБА_9 Дрішлюк