Справа № 458/1247/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Турківський районний
суд Львівської області в складі:
головуючої, судді Строни Т.Г., при
секретарі Сисан С.І., розглянувши в
м.Турці позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи - Турківська міська
рада Львівської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області та
відділ Держземагентства в
Турківському районі Львівської
області, про визнання права власності
на гараж та земельну ділянку,

встановив:

26.09.2014 року до суду із даним позовом
звернулася ОСОБА_1.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік, ОСОБА_4 Після його смерті
відкрилася спадщина на рухоме та
нерухоме майно. Однак через
відсутність правовстановлюючих
документів немає можливості оформити
право на спадщину - цегляний гараж,
розташований по АДРЕСА_1, та земельну
ділянку, що знаходиться під гаражем за
тією ж адресою.

Просить визнати за нею право власності
на цегляний гараж та земельну ділянку,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка,
відповідачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представник Турківської міської ради
Львівської області не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлялися завчасно та належним
чином.

31.10.2014 року Турківська міська рада
подала до суду заяву про розгляд справи
без участі їх представника, проти
позову не заперечують та просять позов
задовольнити.

В судове засідання представник
Інспекції ДАБК не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
завчасно та належним чином. Заперечень
проти позову не надав.

В судове засідання представник
Держемагентства в Турківському районі
Львівської області не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
завчасно та належним чином. Заперечень
проти позову не надав.

Дослідивши обставини справи, всі
наявні документи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення, із таких
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконкому Турківської міської ради
Львівської області № 28 від11.02.1993 року
ОСОБА_4 було надано дозвіл на
будівництво гаражу на подвір'ї
середньої школи № 1 м.Турки та
зобов'язано виготовити технічну
документацію.

На підставі цього рішення ОСОБА_4
замовив і отримав будівельний паспорт
на будівництво господарських будівель.

Протягом 1993-2001 років ОСОБА_4
побудував гараж, і рішенням виконкому
Турківської міської ради № 212 від 24.10.2001
року було затверджено акт прийому в
експлуатацію закінченого будівництва
гаражу площею 24 кв.м. по АДРЕСА_1. Однак
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер і не
встиг оформити правовстановлюючий
документ на даний гараж.

Інші спадкоємці після смерті
ОСОБА_4: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадкове
майно після смерті батька не
претендують.

Через відсутність
правовстановлюючого документу на
гараж позивачка не має можливості
оформити право на спадщину на дане
спадкове майно.

Турківська міська рада, як
власник земельної ділянки, на якій
розташований гараж, не заперечує проти
визнання права власності на нього за
позивачкою.

Також 31.10.2013 року рішенням
Турківської міської ради Львівської
області ОСОБА_4 надано дозвіл на
розроблення проекту містобудівної
документації на земельну ділянку під
будову гаражу в АДРЕСА_1, якою він
користувався, та зобов'язано ОСОБА_4
замовити виготовлення містобудівної
документації в ліцензованій
організації та представити на сесію
міської ради.

ОСОБА_4 на підставі даного рішення
замовив і отримав проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
обслуговування гаража по АДРЕСА_1.

Однак, у зв'язку зі смертю ОСОБА_4
права власності на земельну ділянку не
набув. Відповідно власником земельної
ділянки на даний час є Турківська
міська рада Львівської області.

Наведені вище обставини
підтверджуються такими доказами:
копією технічного паспорта на гараж
АДРЕСА_1, виданий Самбірським МБТІ
21.08.2014 року, інвентиразаційна справа №
2100; будівельним паспортом на
будівництво господарської будівлі -
гаражу; актом розбивки будівель в
натурі 16.05.1995 року та схемою виносу;
проектом землеустрою щодо відведення
земельної ділянки; витягом з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, № НВ-014 від
02.04.2014 року; рішенням Турківської
міської ради Львівської області, № 1803
від 31.10.2013 року; рішенням Турківської
міської ради Львівської області, №1946
від 04.12.2013 року; копією заяви від 16.04.2014
року; довідкою виконкому Турківської
міської ради Львівської області № 871
від 13.08.2014 року; витягом про реєстрацію
в Спадковому реєстрі, № 37741088 від 27.06.2014
року; листом Турківського РС ДМС
України у Львівській області, № 40/1105
від 04.10.2014 року; листом Турківської
міської ради Львівської області, № 1250
від 30.10.2014 року; свідоцтвом про смерть
ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, яке видано
керівником органу державної
реєстрації актів цивільного стану
Турківського РУЮ Львівської області
06.05.2014 року; свідоцтвом про шлюб серії
НОМЕР_2, яке видано завідуючим бюро ЗАГС
виконкому Турківської районної ради
Львівської області 07.11.1971 року.

Не довіряти цим доказам у суду підстав
немає.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, в тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

В силу ст.ст. 316,317,373 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Право власності на земельну
ділянку набувається і здійснюється
відповідно до закону.

В силу ст. 331 ЦК України якщо право
власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає із моменту державної
реєстрації.

В силу ст. 393 ЦК України пред'явити
позов про визнання його права
власності може лише власник майна і
лише тоді, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує право власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає із моменту його державної
реєстрації.

В силу ст.ст. 1216,1225 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків(спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах.

Враховуючи наведені вище
обставини справи та вимоги закону, суд
вважає можливим визнати за позивачкою
право власності на гараж, побудований
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті чоловіка,
оскільки інші, передбачені законом
можливості для оформлення свого права
на спадщину у вигляді гаражу, у
позивачки відсутні.

Враховуючи наведені вище вимоги
закону, а також те, що права власності
на земельну ділянку у ОСОБА_4 не
виникло, а тому у суду відсутні законні
підстави для визнання за позивачкою
права власності на цю земельну ділянку
в порядку спадкування.

При цьому суд враховує те, що
позивачка має право на передачу їй
спірної земельної ділянки у власність
у порядку і на підставах, визначених
Земельним кодексом України згідно із
проектом землеустрою, виготовленим на
ім'я ОСОБА_4, заперечень проти цього у
Турківської міської ради Львівської
області немає.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212-215 ЦПК України,
ст.ст. 328, 392, 1235, 1258, 1261 ЦК України, ст. 125
ЗК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
гараж, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через районний суд протягом 10 днів із
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів із дня отримання копії
даного рішення.

Головуюча-