Єдиний унікальний номер 205/5146/14-ц
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення

08 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: відповідач: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву відповідача
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
по цивільній справі за позовом
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради до ОСОБА_1, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Дніпропетровська
міська рада, про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
16 липня 2014 року, ухваленому по справі за
вищезазначеним позовом, позовні вимоги
було задоволено, а саме: було
зобов'язано ОСОБА_1 повернути
самовільно зайняту земельну ділянку на
користь міської територіальної
громади шляхом знесення встановленого
торговельного павільйону за власний
рахунок в районі будинків АДРЕСА_1,
привести таку земельну ділянку у м.
Дніпропетровську у придатний для
використання стан, та вирішено питання
щодо розподілу судових витрат по
справі.

Не погодившись із означеним заочним
рішенням, відповідач звернувся до суду
з заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що він не отримував
повідомлення суду про дату та час
розгляду справи, тому не мав
можливості з'явитися та приймати
участь у розгляді справи. Також вважає,
що ухвалюючи вказане заочне рішення
суд не взяв до уваги те, що відповідач
володіє спірною земельною ділянкою на
підставі Договору про право тимчасово
користування землею від 16.02.2000 року,
договору оренди земельної ділянки від
17.11.2003 року, а сам металевий кіоск є його
власністю на підставі договору
купівлі-продажу від 02.07.2001 року, та є
частиною торгівельного комплексу, і
його знесення без завдання школи
будівлі в цілому є неможливим. У зв'язку
з чим просить скасувати ухвалене
заочне рішення та призначити справу до
розгляду у загальному порядку.

Представник Ленінської районної у
місті Дніпропетровську ради у судове
засідання не з'явилася, про день та час
розгляду такої заяви повідомлялася
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомила.

Відповідач у судовому засіданні просив
скасувати заочне рішення та призначити
справу до розгляду в загальному
порядку, оскільки таке заочне рішення
на його думку було ухвалено судом із
порушенням норм процесуального права
щодо неналежного повідомлення сторін
про день та час розгляду справи по суті,
та матеріального права в частині не
врахування судом вищезазначених
обставин.

Представник третьої особи -
Дніпропетровської міської ради у
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду заяви повідомлявся
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомив, заяв чи клопотань
від такої особи, що бере участь у
справі до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 231 ЦПК
України заява про перегляд заочного
рішення розглядається в судовому
засіданні. Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце
засідання, не перешкоджає розгляду
заяви.

З огляду на наведені вимоги
процесуального закону, та встановлені
судом обставини належного
повідомлення сторін про день та час
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення, суд не вбачає перешкод для
розгляду такої заяви по суті.

Дослідивши матеріали даної справи,
оцінивши доводи викладені в заяві про
перегляд заочного рішення, суд
доходить висновку, що таку заяву слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідності до ч.1 ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання з поважних причин і докази,
на які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Заява про перегляд заочного
рішення може бути поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Зі аналізу ст. 232 ЦПК України випливає,
що скасування заочного рішення судом,
що його ухвалив, можливе у випадку
встановлення судом двох обставин:
перша - відповідач не з'явився в судове
засідання, в якому ухвалено заочне
рішення, та не повідомив про причини
неявки з поважних причин; друга -
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. За змістом вказаної
процесуальної норми закону одночасна
наявність цих двох підстав для
скасування заочного рішення є
обов'язковою.

Разом з цим, відповідач на стадії
перегляду заочного рішення не надав,
суду відповідні докази, які б мали
істотне значення для правильного
вирішення судом справи по суті, та як б
спростовували повністю або частково
процесуальну позицію позивача по
справі.

Суд критично ставиться до доводів
відповідач щодо того, що його право
користування земельною ділянкою на
день розгляду справи по суті
підтверджується Договором про право
тимчасово користування землею від
16.02.2000 року, та договором оренди
земельної ділянки від 17.11.2003 року.

Так зі змісту Договору № 1543 про право
тимчасово користування землею від
16.02.2000 року вбачається, що сторонами
строк дії такого договору погоджено з
грудня 1999 року до грудня 2000 року (п. 1.3.
Договору, а.с. 32). Відповідно до п. 4.1.
означеного договору право
користування земельною ділянкою
припиняється у випадку закінчення
строку договору оренди.

Суд також зазначає, що відповідно до п.
2.1. Договору оренди земельної ділянки
від 17.11.2003 року земельна ділянка
передається до 31.12.2004 року. Після
закінчення терміну договору його дія
скінчується, чинність втрачається (а.с.
33).

Таким чином, термін означених
договорів сплив у дату, погоджену
сторонами, а відтак право відповідач на
користування спірною земельною
ділянкою припинилось. Також пунктом 5.1.
зазначеного Договору оренди земельної
відповідач зобов'язався після спливу
строку оренди повернути земельну
ділянку у придатному для використанні
стану.

При цьому, будь-яких чинних договорів,
які б підтверджували у відповідача
існуюче на час розгляду справи право
користування спірною земельною
ділянкою суду не надано. З приводу
доводів відповідача, що зараз на
звернення Дніпропетровській міській
раді перебуває його заява про
поновлення договірних відносин з
приводу оренди землі, то суд зазначає,
що чинне законодавство не пов'язує
розгляд такої заяви із моментом
виникнення права користування
земельною ділянкою. Адже, ст. 125
Земельного кодексу України передбачає,
що право власності на земельну ділянку,
а також право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають виключно з моменту державної
реєстрації цих прав.

Щодо доводів відповідача про металевий
кіоск є його власністю на підставі
договору купівлі-продажу від 02.07.2001
року, то суд зазначає про наступне.

При переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 01.01.2002 р., згідно з положеннями чинної
до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від
відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалось у договорі
відчуження (п. 18 постанови Пленум
Верховного Суду України від 16.04.2004 року
№ 7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» (у редакції постанови
Пленуму Верховного Суду України від
19.03.2010 року № 2),).

Разом з цим, у вказаному договорі
купівлі-продажу кіоску від 02.07.2001 року
не зазначено розмір земельної ділянки
на який розташований такий кіоск, та
взагалі не вказано про наявне у
відчужувача речове право на спірну
земельну ділянку.

Окрім цього, згідно частини 3 ст. 7
Закону України від 06 жовтня 1998 року №
161-XIV «Про оренду землі» (в редакції, що
була чинна н момент укладання
вказаного договору купівлі-продажу)
договором, який передбачає набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, припиняється
договір оренди земельної ділянки в
частині оренди попереднім орендарем
земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Таким чином, суд доходить висновку, що
вказаний договір купівлі-продажу
кіоску не є підставою виникнення у
відповідача постійного права
користування на спірну земельну
ділянку. В даному випадку встановлення
права користування на землю вимагає
окремого договірно-правового
регулювання шляхом укладання
відповідних цивільно-правових угод між
власником земельної ділянки і
відповідачем.

З огляду на наведене суд вважає, що
відповідачем не надано суду доказів
щодо наявного в нього права на
користування спірною земельною
ділянкою.

Інші доводи відповідача суд не бере до
увагу, оскільки вони нічим об'єктивно
не підтверджуються та спростовуються
вищенаведеним. Вищевикладені
обставини та вимоги процесуального
закону у їх сукупності є підставою для
залишення вказаної заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 231 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення по цивільній
справі за позовом Ленінської районної
у місті Дніпропетровську ради до
ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Дніпропетровська міська рада, про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, - залишити без
задоволення.

2. Роз'яснити відповідачу, що у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення, заочне
рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня
постановлення даної ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
цим Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд міста
Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя:
Д.В. Мовчан