ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАОННИЙ СУД
Справа № 362/625/14-ц
Провадження № 2/362/819/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Г.М.Лебідь-Гавенко,

при секретарі - Т.С.Данильченко,
Н.Є.Жердецькій,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Васильківського міськрайонного суду
Київської області в м. Василькові
Київської області за позовом
Публічного акціонерного товариства
„УкрСиббанк" (далі-ПАТ) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ПАТ «УкрСиббанк»,
що є правонаступником ПАТ«УкрСиббанк»,
АТ «УкрСиббанк» та АКІБ«УкрСиббанк»,
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, вказуючи на те, що 29 липня 2008
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
укладено Договір про надання
споживчого кредиту № 0, за яким
банк надав, а остання отримала кредит в
розмірі 75 000 доларів США з кінцевим
строком повернення - 30 липня 2018 року, зі
сплатою процентів у порядку та у
розмірах, встановлених в Кредитному
договорі, та, в забезпечення виконання
якого, 29 липня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
укладено договір іпотеки № 91151,
предметом якого є нерухоме майно у
вигляді квартири АДРЕСА_1.

Оскільки, ОСОБА_1 взятих на себе за
кредитним договором № 0 від 29
липня 2008 року зобов'язань не виконує,
позивач просить в рахунок погашення
заборгованості, загальна сума якої
станом на 17 січня 2014 року становить 154 686
доларів США 54 центи, що за курсом НБУ
станом на 17 січня 2014 року становить 1 236
409 грн. 52 коп., а також 3 654 грн. судового
збору, звернути стягнення на предмет
іпотеки, шляхом задоволення заявленого
позову в повному обсязі.

Представник позивача 13
листопада 2014 року подав до суду заяву, в
якій просив справу слухати за його
відсутності, вимоги позову підтримав в
повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення не запречував (а.с. 112).

ОСОБА_1, будучи належно
повідомленим про день, час та місце
слухання справи, до суду не з'явилася, 13
листопада 2014 року подала заяву про
можливість слухання справи за її
відсутності, позов не визнала (а.с. 111).

ОСОБА_2, будучи належно повідомленим
про день, час та місце слухання справи,
до суду не з'явився, 13 листопада 2014 року
подала заяву про можливість слухання
справи за її відсутності, позов не
визнав (а.с. 63, 92, 98, 113).

ОСОБА_3, будучи належно повідомленим
про день, час та місце слухання справи,
до суду не з'явився, 29 жовтня 2014 року
подав заяву про можливість слухання
справи за його відсутності, позов не
визнав, вказуючи на те, що на момент
надання кредиту він був неповнолітнім,
а тому згоди на його отримання не надав
(а.с. 100).

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що 29 липня 2008
року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено
Договір про надання споживчого кредиту
№ 0 (далі - Договір), за яким
Позикодавець надав, а Позичальник
отримав кредит в розмірі 75 000 доларів
США з кінцевим строком повернення - 30
липня 2018 року, зі сплатою процентів у
порядку та у розмірах, встановлених в
Договорі, що підтверджується Договір
про надання споживчого кредиту №
0 від 29 липня 2008 року та визнано
відповідачем в судовому засіданні, а
тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, не потребує доказування (а.с.
5-11).

29 липня 2008 року між сторонами, з
метою забезпечення виконання
Зобов'язання, що витікає із Кредитного
договору, між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки № 91151, предметом якого є
нерухоме майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 21-24).

Як вбачається із досудових вимог
про виконання зобов'язання
позичальника, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
12 грудня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
направлено вимогу про погашення
заборгованості, яку ті проігнорували,
що достовірно встановлено судом та
підтверджується довідкою-розрахунком
заборгованості станом на 17 січня 2014
року, за яким загальний розмір
заборгованості за кредитом становить
154 686 доларів США 54 центи, що складається
з: простроченої заборгованості за
кредитом - 71 875 доларів США, що за курсом
НБУ станом на 17 січня 2014 року
еквівалентно 574 496,88 грн.; простроченої
заборгованості по процентам - 69 741
доларів США 47 центів, що за курсом НБУ
станом на 17 січня 2014 року еквівалентно
557 443,57 грн.; 37 588,04 грн. - пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом; 66 881,03 грн. - пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за процентами (а.с. 25-34, 45-47).

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1
ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести тіобставини, на які вона
посилається як на
підставусвоїхвимогабозаперечень.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з положень ст.ст. 526
і 629 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема: сплата
неустойки та відшкодування шкоди.

Згідно з вимогами ст. 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 575 ЦК
України, іпотекою є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Як вбачається з положень ст.ст. 589
і 590 ЦК України, в разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення на предмет застави, яке
здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 3 і
ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»,
при невиконанні або неналежному
виконанні боржником основного
зобов'язання іпотеко держатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Положення ст.39 Закону України
„Про іпотеку" передбачають перелік
зазначень у рішенні суду у разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З огляду положень п.17 Постанови,
наявність судового рішення про
задоволення кредитора, яке не виконано
боржником, не припиняє правовідносин
сторін кредитного договору, не
звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України, зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526 ЦК України.

У відповідності до положень п. 37
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30
березня 2012 року (далі-Постанова),
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотеко держателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпокодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

За п. 23, п. 35 Постанови, при
вирішенні спорів за участю майнових
поручителів суди мають виходити з того,
що відповідно до статті 11 Закону
України "Про заставу", статей 1, 11 Закону
України "Про іпотеку" майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем. Відповідно до статті 546
ЦК застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми,
щорегулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.
Предметом іпотеки згідно із положенням
частини другої статті 5 Закону України
"Про іпотеку" може виступати як
нерухоме майно, зокрема, якщо його
будівництво ще не завершено, але яке
стане власністю іпотекодавця після
укладення іпотечного договору, за
умови, що іпотекодавець при укладенні
договору може документально
підтвердити право на набуття ним у
власність відповідного нерухомого
майна у майбутньому, так і майнові
права на нерухоме майно, які можуть
бути відчужені іпотекодавцем і на як
може бути звернено стягнення.

Оскільки, позичальник не належним
чином виконав свої обов'язки перед
позикодавцем, чим інтересам позивача
завдано матеріальну шкоду та
враховуючи те, що умовами кредитного
договору було передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд
приходить до обґрунтованого висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення.

Разом з тим, суд вважає за
необхідне, під час виконання судового
рішення щодо звернення стягнення на
заставне майно, застосувати до цих
вимог положення Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ
від 3.06.2014 року.

На підставі наведеного та
керуючись Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» № 1304-УІІ
від 3.06.2014 року, ст.ст. 525, 526, 575, 589, 590, 611, 612,
625, 629, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 31 58,
60, 107, 114, 196, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства „УкрСиббанк" (далі-ПАТ) до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення
заборгованості за Договором про
надання споживчого кредиту №
0 від 29 липня 2008 року, укладеним
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 у сумі 1
236 409 грн. 62 коп., яка складається з: 1 131
940 грн. 45 коп. - заборгованості за
кредитом та процентами; 104 469 грн. 17 коп.
- пені, звернути стягнення на предмет
іпотеки, що належить на підставі
договору купівлі-продажу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме квартири АДРЕСА_1.

Визначити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом продажу з
прилюдних торгів.

Визначити початкову ціну
предмета іпотеки на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цій вид товару на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності на стадії
реалізації предмета іпотеки.

Рішення, в частині звернення
стягнення на нерухоме майно, підлягає
до виконання після втрати чинності
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» № 1304-УІІ від 03.06.2014
року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
судовий збір в сумі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Г.М. Лебідь-Гавенко