Справа №1307/2-60/11
Провадження № 2/443/12/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

14 листопада 2014 року Жидачівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
комісії з пистань поновлення прав
реабілітованих Жидачівської районної
ради Львівської області, до виконкому
Жидачівської міської ради, до комісії з
прав реабілітованих Львівської
обласної ради та третіх осіб - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання
недійсним рішення №41/20 комісії з
питань поновлення прав реабілітованих
Жидівської районної ради від 27.01.1994
року, комісії в справах реабілітації
жертв політичних репресій на Україні
Львівської обласної ради № 168 від 05.11.1994
року та реєстраційного посвідчення
№1048 від 18.10.1995 року на об"єкт нерухомого
майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3
до Жидачівської районної ради, комісії
з питань поновлення прав
реабілітованих, до виконкому
Жидачівської міської ради, до
Львівської обласної ради- комісії з
питань поновлення прав реабілітованих
, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виключення з кола третіх
осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також
зобов"язати Жидачівську міську раду
відселити мешканців будинку АДРЕСА_1 з
квартири №1 та №2 та надати житло сім"ям
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ,

ВСТВНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися з позовом до
ОСОБА_3, комісії з пистань поновлення
прав реабілітованих Жидачівської
районної ради Львівської області, до
виконкому Жидачівської міської ради,
до комісії з прав реабілітованих
Львівської обласної ради та третіх
осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання недійсним рішення №41/20
комісії з питань поновлення прав
реабілітованих Жидівської районної
ради від 27.01.1994 року, комісії в справах
реабілітації жертв політичних
репресій на Україні Львівської
обласної ради № 168 від 05.11.1994 року та
реєстраційного посвідчення №1048 від
18.10.1995 року на об"єкт нерухомого майна .

ОСОБА_3 в свою чергу звернувся з
зустрічним позовом до виконкому
Жидачівської міської ради, до
Львівської обласної ради- комісії з
питань поновлення прав реабілітованих
, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виключення з кола третіх
осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також
зобов"язати Жидачівську міську раду
відселити мешканців будинку АДРЕСА_1 з
квартири №1 та №2 та надати житло сім"ям
ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Рішенням Жидачівського районного суду
від 30.12.2013 року в позові ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про скасування рішення № 41/20
комісії в справах реабілітації жертв
політичних репресій на Україні
Жидачівської районної ради від 27.01.1994
року, рішення №168 від 05.11.1994 року
комісії в справах реабілітації жертв
політичних репресій на Україні
Львівської обласної ради ,
реєстраційного посвідчення № 1048 від
18.10.1995 року яке видане Стрийським МБТІ
на ім"я ОСОБА_3 та про поновлення ОСОБА_1
та ОСОБА_2 строку для звернення до суду
відмовити за безпідставністю позовних
вимог, а позов ОСОБА_3 суд задоволив
частково.

Суд зобов"язав Жидачівську міську раду
Львівської області наділити житло
сім"ї ОСОБА_4, який знаходиться на черзі
на отримання соціального житла,
відселивши їх із житлового будинку
ОСОБА_3, який знаходиться по АДРЕСА_1, а
в решта частині позовних вимог ОСОБА_3
суд відмовив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи незгідні з
рішенням суду, подали апеляційну
скаргу, тому дана справа переглядалася
апеляційним судом, де було виявлено, що
Жидачівським районним судом не
вирішено таку позовну вимогу, як
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЛВ №1256 від 19.08.1997 року площею 0.1838
га. видане на ім"я ОСОБА_3, який
міститься в уточненні до позовної
заяви від 17.05.2011 року (а.с.53-54 т.1)

Отримавши дану справу, Жидачівський
районний суд призначив її до розгляду,
з метою усунення недоліків, вказаних в
ухвалі апеляційного суду, шляхом
постановлення додаткового рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_9 пояснили, що
земельна ділянка, яку приватизував
ОСОБА_3, належала його батькам і на ній
побудований житловий будинок з
господарськими будівлями, які у 1949 -1950
р. були конфісковані, а сім"ю ОСОБА_3
виселено в Красноярський край на
спецпоселення, як сім"ю куркуля.
Оскільки родина ОСОБА_3 не вчинила
жодного злочину протів радянської
влади, ніхио з членів родини не був в
УПА, а були добропорядними господарями
на своїй землі, тому 02.10.1991 року родина
ОСОБА_3 була реабілітована з
поновленням всіх прав і поверненням
конфіскованого майна або його
вартості.

ОСОБА_3 пояснив, що оскільки
конфісковане майно (житловий будинок з
господарськими приміщеннями) було
збережене, тому його повернули йому, як
реабілітованому, на законних
підставах.На час реабілітації батьків
ОСОБА_3 та старшого брата в живих вже не
було, тому із репресованої родини
ОСОБА_3 реабілітували його.

ОСОБА_9пояснила, що сім"ї ОСОБА_2 була
виділена квартира для того, щоб
звільнити будинок реабілітованим, але
вони від квартири відмовилися. Тоді ж (
у 2005 році) була виділена квартира
ОСОБА_4, який також від неї відмовився.
Крім того ОСОБА_4 в даний час, на
підставі рішення суду, виділена 2-х
кімнатна квартира на першому поверсі,
як інваліду, з усіма вигодами, однак він
і від цієї квартири відмовляється,
зловживаючи тим, що він інвалід 1-ої
групи. Його баба, пояснила ОСОБА_9,
будучи також реабілітованою,
добивалася повернення їй
конфіскованого житлового будинку
поряд із м.Жидачів у с.Заліски, але
недочекавшись цього, померла, зате
ОСОБА_4, афішуючи тим, що він інвалід
першої групи, їздив у Жирівську
сільську раду, на території якої
знаходиться с.Заліски, де заявляв, що
він не має де жити, так як будинок
повернули ОСОБА_3 і той виганяє його з
будинку, тому голова сільської ради
відселив із будинку громадянку
(колишню вчительку), яка багато років
проживала у тому будинку, а будинок
повернув ОСОБА_4 Маючи власний будинок,
ОСОБА_4не поселився в ньому, а продав,
отримавши декілька тисяч доларів, а з
чужого будинку, який належить ОСОБА_3 не
вступається і відмовляється
переселитися у виділену йому
двохкімнатну квартиру з усіма
вигодами.

ОСОБА_9пояснила, що мати її чоловіка -
ОСОБА_10 (ОСОБА_10) користувалася городом,
який знаходиться коло житлового
будинку, який був конфіскований і
переданий на баланс міського
будинкоуправління, але коли жатловий
будинок з погосподарськими будівлями
повернуто ОСОБА_3, як реабілітованому,
тому ним була приватизована і земельна
ділянка, на якій знаходиться
будинковолодіння, а частина земельної
ділянки - це город. Даним городом
користувалися ОСОБА_2 і ОСОБА_4 до того
часу, доки будинковолодіння
знаходилося на балансі
будинкоуправління, а коли
будинковолодіння стало власністю її
чоловіка, тому чоловік у 1995 році
приватизував спірну земельну ділянку і
з того часу, тобто на протязі нею
користується її чоловік і вона. З 1995
року по даний час пройшло 19 років і всі
ці роки як ОСОБА_2 так і ОСОБА_4 бачили,
що спірну земельну ділянку обробляє
ОСОБА_3, але з позовом про визнання
Державного акту на право приватної
власності вони всі ці роки не
зверталися, через що пропустили строк
позовної давності.

ОСОБА_9вважає, що в позові ОСОБА_1 та
ОСОБА_2про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ 1256 від
19.08.1997 року, виданого на ім"я ОСОБА_3 слід
відмовити.

Представник Жидачівської міської ради
Старак Надія Михайлівна вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_2 щодо
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЛВ 1256 від 19.08.1997 року, виданого на
ім"я ОСОБА_3 слід відмовити. Вона вважає,
що оскільки ОСОБА_3 повернуто
будинковолодіння, то йому повинна
належати і земельна ділянка, на якій
розташоване дане будинковолодіння.

Аналогічні пояснення суду дала
представник Жидачівської районної
ради Богоніс Зоряна Володимирівна.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник Львівської
обласної ради та треті особи ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилися,
хоча належним чином були повідомлені
про час та місце слухання справи, про що
свідчать поштові повідомлення з їх
підписами.

Згідно ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалює
додаткове рішення після розгляду
питання в судовому засіданні з
викликом сторін. Їх присутність не є
обов"язковою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, які
з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи вважає, що
по даній справі слід винести додаткове
рішення, оскільки в уточнюючій
позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стоїть
питання про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ 1256 від
19.08.1887 року, виданого на ім"я ОСОБА_3,
однак судом така вимога не вирішена.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_9,
представника Жидачівської міської
ради Старак Н.М. та представника
Жидачівської районної ради Богоніс З.
В., дослідивши письмові докази суд
вважає, що в задоволенні такої позовної
вимоги, як визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ №1256 від
19.08.1997 року площею 0.1838 га., видане на ім"я
ОСОБА_3, яка міститься в уточненні до
позовної заяви від 17.05.2011 року слід
відмовити за безпідставністю такої
вимоги оскільки, як встановлено в ході
розгляду даної справи, ОСОБА_3 у
восьмирічному віці разом із всією
родиною (батьками, братами) було
репресовано і виселено на
спецпоселення в Красноярський край.
Оскільки його родина ніякого злочину
протів держави не вчинила, тому всю
родину реабілітували і йому, як
реабілітованому, повернули
будинковолодіння та земельну ділянку,
яка належала його батькам.

Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення у розмірах, встановлених
договором.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.220 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю серія ЛВ 1256 від
19.08.1997 року, виданого на ім"я ОСОБА_3
відмовити за безпідставністю позовних
вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з часу його
оголошення шляхом подачі апеляції
через Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жиддачівського

районного суду
М.Д.Цюмрак.