АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/2632/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1703/К/14
інстанції - Демиденко Ю.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 27 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_6 про перерозподіл
спадщини, стягнення грошової
компенсації за частку спадкового
майна, та зустрічному позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про усунення від права
спадкування, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
перерозподіл спадщини та стягнення
грошової компенсації за частку
спадкового майна. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх з
відповідачем мати - ОСОБА_7, після
смерті якої відкрилася спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1. Відповідач
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, він же
цей строк пропустив і рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 01 листопада 2012 року йому було
визначено додатковий строк для
звернення із заявою про прийняття
спадщини. Після звернення до нотаріуса
йому було повідомлено про неможливість
отримання ним свідоцтва про право на
спадщину, так як воно отримане дочкою
померлої ОСОБА_4 Оскільки він прийняв
спадщину після отримання відповідачем
свідоцтва про право на спадщину, вважає
що спадщина підлягає перерозподілу,
тому, уточнивши під час розгляду справи
позовні вимоги, просив суд
перерозподілити спадщину, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року в рівних
частках між ним та ОСОБА_4 з грошовою
компенсацією його частки та стягнути з
ОСОБА_4 на його користь грошову
компенсацію 1/2 частки вартості
квартири АДРЕСА_1 у сумі 56056 грн., а також
судові витрати по справі.

ОСОБА_4 звернулась до суду із
зустрічним позовом про усунення ОСОБА_2
від права на спадкування після смерті
їх матері - ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, посилаючись на те, що
з 1997 року у відповідача погіршилися
стосунки з матір'ю, і останні роки коли
їх мати тяжко хворіла та перебувала в
безпорадному стані, відповідач свідомо
і навмисно ухилявся від надання їй
допомоги, що в свою чергу є підставою
для усунення його від спадкування.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 27 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені,
перерозподілено спадщину яка
відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7, стягнуто з ОСОБА_4, як
спадкоємця першої черги за законом на
користь ОСОБА_2, як спадкоємця першої
черги за законом - 56056 грн. грошової
компенсації вартості 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 560
грн. 56 коп. сплаченого судового збору,
1100 грн. витрат на проведення
експертизи, 3000,00 грн. витрат на правову
допомогу, а всього 4660 грн. 56 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про усунення від права на спадкування
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову ОСОБА_2 в
позові та задоволення її зустрічних
позовних вимог посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на її
думку, суд залишив поза увагою
відсутність обґрунтованої постанови
нотаріуса про відмову ОСОБА_8 у видачі
свідоцтва про право на спадщину, не
витребував та не дослідив матеріали
спадкової справи, не врахував, що
висновок експерта щодо вартості
квартири є незрозумілим, а вартість
самої квартири значно завищена. Крім
того, суд неправомірно відмовив у
задоволенні її зустрічного позову
залишивши поза увагою доведеність нею
факту перебування спадкодавця в
безпорадному стані та ухилення ОСОБА_2
від надання допомоги матері.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла мати сторін по справі ОСОБА_7,
після смерті якої відкрилася спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1. Після
смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла її
донька ОСОБА_4 - відповідач по справі,
отримавши 15 червня 2012 року свідоцтво
про право на спадщину.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 01 листопада 2012 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
грудня 2012 року, ОСОБА_2 визначено
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як
спадкоємцю за законом (а.с. 7-9).

На звернення ОСОБА_2 щодо видачі
свідоцтва про право на спадщину
приватним нотаріусом ОСОБА_9 надано
відповідь про неможливість видати йому
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки вони 15.06.2012 року видані дочці
померлої - ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно договору купівлі-продажу від
06.07.2012 року відповідач ОСОБА_4 продала
квартиру ОСОБА_6 за 75029 грн. згідно
оцінки станом на 04.07.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги був
позбавлений рівного з ОСОБА_4 права на
спадкування квартири і у зв'язку з її
продажем позбавлений на виділ його 1/2
частки квартири тому його вимоги про
стягнення грошової компенсації в сумі
56056,00 грн. є обґрунтованими.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні її
зустрічних позовних вимог про усунення
ОСОБА_2 від права на спадкування суд
першої інстанції виходив з їх
недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1280 ЦК України якщо
після спливу строку для прийняття
спадщини і після розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці (частини друга і третя
статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає
перерозподілу між ними. Такі
спадкоємці мають право вимагати
передання їм у натурі частини майна,
яке збереглося, або сплати грошової
компенсації.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 273
від 16.01.2014 року ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 станом на 15.03.2011 року
складає 112113,00 грн. (а.с. 84-89).

Таким чином, частина вартості
спадкового майна ОСОБА_8 у вигляді 1/2
частини квартири складає 56056,50 грн.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення
з відповідача на його користь 1/2
частини вартості спадкового майна
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги про те, що
визначена експертом вартість квартири
не відповідає дійсності і що у
свідоцтві про право на спадщину, яке
видано ОСОБА_4, вартість нерухомого
майна - спірної квартири становить 50845
грн., - на увагу не заслуговують,
оскільки оціночна вартість нерухомого
майна, яка зазначена в свідоцтві про
право на спадщину не може бути взята до
уваги бо не містить відомостей про
суб'єкта її проведення, його
кваліфікацію та вмотивованість його
висновків (а.с. 75). Крім того, не
погоджуючись з висновком експерта ні
відповідач, ні її представник не
зверталися до суду з клопотанням про
призначення повторної експертизи.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивачем ОСОБА_2 суду не надано
постанови нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальних дій, а саме
відмови у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про
право на спадщину, необґрунтоване і не
є підставою для скасування чи зміни
рішення, враховуючи те, що достатньо
повне обґрунтування відмови у видачі
свідоцтва ОСОБА_2 свідоцтва про право
на спадщину надане письмовою відмовою
нотаріуса від 11.01.2013 року з посиланням
на те, що 15.06.2012 року свідоцтво про право
на спадщину видані дочці померлої
ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної
норми закону, суд при вирішенні справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен встановити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Згідно роз'яснень наданих у п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» під безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

При розгляді даної категорії справ
підлягає з'ясуванню і питання, чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб, чи мав спадкоємець
матеріальну та фізичну змогу надавати
таку допомогу.

Вирішуючи спір в цій частині, суд
першої інстанції з посиланням на
вимоги ст. 10 ЦПК України дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_4 не надано належних та
допустимих доказів про те, що
спадкодавець ОСОБА_7 тяжко хворіла,
перебувала у безпорадному стані, а
також зверталася за допомогою до сина,
а останній умисно ухилявся від надання
її спадкодавцеві.

З огляду на вищезазначене доводи
апеляційної скарги про
неправомірність відмови у задоволенні
зустрічного позову є безпідставними.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи
апеляційної скарги про помилковість
зазначення в оскаржуваному рішенні
того, що ОСОБА_2 згідно листа нотаріуса
25.05.2012 року отримав відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину, так як
ця обставина не визнана відповідачем
та її представником і підлягає
доказуванню, оскільки відповідно до ч. 3
ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Обставина отримання ОСОБА_2 відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
встановлена рішенням Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 01
листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
грудня 2012 року, тому доказуванню не
підлягає.

Інші доводи відповідача колегія суддів
до уваги не сприймає, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці
і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
юридичного значення для вирішення
справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись 3, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: