АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

11 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської
О.В.

суддів - Ящук Т.І., Слюсар Т. А.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Експерт» про визнання договору
недійсним та стягнення грошових
коштів,

за апеляційною скаргою представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Експерт» -
НосікаВіталія Петровича на рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 12 серпня 2014 року,

встановила:

у серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
недійсним договір про надання
фінансової послуги, укладений між ним
та відповідачем, та стягнути на його
користь сплачені кошти в розмірі 9 065
грн. 58 коп., посилаючись на те, що
відповідачем не було виконано умов
договору.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 12 серпня 2014 року позов
задоволено - визнано недійсним договір
№ 000351 про надання фінансової послуги,
укладеного 17 червня 2013 року між ТОВ
«Авто Експерт» та ОСОБА_1 та стягнуто на
його користь грошові кошти в розмірі 9
065 грн. 58 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що 17.06.2013 р. він
уклав з відповідачем договір про
надання фінансової послуги програми
«Автофінанс», за умовами якого
відповідач мав надати йому послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товару, хоча в дійсності
він мав намір придбати автомобіль
марки «Daewoo Nexia» вартістю 77 000 грн.. В ході
розгляду справи уточив підстави
позову (а/с 66) та посилався на те, що
укладений договір не містив чітких
положень щодо строку надання йому
автомобіля, умови договору суперечили
Додатку №2, в якому містяться Умови
діяльності програми «Автофінанс», а
тому він вже після укладення договору
зрозумів, що його було введено в оману
щодо істотних умов договору і в зв'язку
з цим просив визнати договір недійсним
та стягнути на його користь кошти, які
були ним сплачені при укладенні
договору в сумі 9 065 грн. 58 коп.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 12 серпня 2014 року позов
задоволено. визнано недійсним договір
№ 000351 про надання фінансової послуги,
укладеного 17 червня 2013 року між ТОВ
«Авто-експерт» та ОСОБА_1 та стягнуто на
його користь грошові кошти в розмірі 9
065 грн. 58 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
укладений між сторонами договір не
відповідав вимогам, які закріплені в
ст. 203 ЦК України, оскільки позивача
було введено в оману щодо умов
договору, а тому є недійсним в силу ст.
215 цього ж Кодексу.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 202, 203, 215 ЦК
України.

Як видно з матеріалів справи, в умовах
укладеного між сторонами договору було
передбачено надання відповідачем
замовнику фінансової послуги з
адміністрування активів для придбання
транспортного засобу та гарантувалась
передача у власність клієнту програми,
товару, зазначеного в Додатку №1 до
договору за умови виконання клієнтом
програми всіх зобов'язань за цим
договором та після отримання права на
купівлю товару. При цьому відповідач
брав на себе зобов'язання: укласти
договір поставки товару з
постачальником, сформувати корпорацію
клієнтів, організувати та проводити
розподіл фінансових ресурсів
корпорації щодо набуття клієнтом права
на купівлю, здійснити оплату товару на
користь клієнта, надавати інші
послуги.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним, а волевиявлення
учасника правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі.

Посилання апелянта на неправильне
застосування норм матеріального права
є необґрунтованим, оскільки укладення
договору під впливом обману є
укладенням правочину з пороком волі,
коли волевиявлення учасника правочину
не відповідає його внутрішній волі.

Ст. 230 ЦК України передбачено правові
наслідки вчинення правочину під
впливом обману, якщо одна із сторін
правочину навмисно ввела другу в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення. Таке значення має помилка
щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, тобто спотворене
уявлення особи про обставини, що дійсно
мають місце.

В даному випадку, замовнику (клієнту) не
було визначено точного строку набуття
ним права на придбання товару, а
надання йому такого права покладалось
на розгляд фінансової установи. В
Додатку №1 до договору була
встановлена сплата замовником
(клієнтом) щомісячно періодичних
платежів та щомісячної винагороди
фінансовій установі протягом 84
місяців, однак в п. 4.2 Умов діяльності
Програми було передбачено, що
максимальний строк набуття права на
отримання товару відповідає строку
існування корпорації клієнтів, до якої
включено клієнта.

Доводи, викладені апелянтом в
апеляційній скарзі, про те, що позивач
був ознайомлений як з умовами договору,
так і з додатками до нього, про що
свідчить його підпис, не спростовують
висновків суду, оскільки позивач не
заперечував, що уклав вказаний договір.

Отже обманні дії відповідача
виражались у замовчуванні обставин, що
мають значення для укладення правочину
з метою спотворити уявлення позивача
про строки та порядок виникнення у
нього права на придбання
транспортного засобу.

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Експерт» -
Носіка ВіталіяПетровича відхилити, а
рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 12 серпня 2014 року у - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 759/12803/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11999/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лопатюк Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.

.