СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого - судді
Рейнарт І.М.

суддів
Вербової І.М, Саліхова В.В.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
4 листопада 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернулася до
суду із позовом про стягнення з
відповідача аліментів у розмірі 2800грн.
щомісячно на дочку ОСОБА_4, 18 листопада
2010р. народження, починаючи з 1 червня
2014р.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано рішенням суду 12
листопада 2013р., мають дочку ОСОБА_4, на
утримання якої відповідач не надає
допомоги.

Рішенням суду від 4 листопада
2014р. позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на
дочку ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1400грн.
щомісячно, починаючи з 8 серпня 2014р. і до
досягнення дитиною повноліття.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення.

Апелянт посилається на неповно
встановлені судом обставини справи, не
врахування його заперечень про
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі, а також не з'ясування його
матеріального становища та можливість
платити аліменти у визначеній судом
сумі.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта, який
підтримав апеляційну скаргу, пояснення
позивача, яка просила залишити рішення
суду без змін, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є
батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, які розірвали шлюб 12
листопада 2013р. і проживають окремо.
Після розірвання шлюбу дочка сторін
проживає разом із матір'ю.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач матеріальної
допомоги на утримання дочки не надає,
офіційно не працює, має мінливий дохід,
зобов'язаний згідно діючого
законодавства утримувати свою дочку і
має можливість виплачувати аліменти
щомісячно у розмірі 1400грн.

Проте, повністю погодитися з
даним висновком суду не можна, так як
він не ґрунтується на матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнен-

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/14671/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Каліушко
Ф.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.ню нею
повноліття.

- 2 -

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідач, як батько, зобов'язаний
матеріально утримувати свою дочку, і
оскільки офіційно не працює (на час
розгляду справи судом) і має мінливий
заробіток відповідно до положень ч. 1
ст. 184 СК України розмір аліментів
необхідно визначити у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
визначено, що кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом,
позивачка не надала суду доказів того,
що відповідач за своїм матеріальним
становищем може виплачувати аліменти у
розмірі 2800грн. щомісячно.

У порушенням вимог ст.ст. 212, 215
ЦПК України суд у своєму рішенні не
навів обґрунтування, чому він прийшов
до висновку про можливість відповідача
сплачувати аліменти у сумі 1400грн.
щомісячно.

На думку колегії суддів, суд
першої інстанції, визначаючи розмір
аліментів, повинен був врахувати, що
відповідач не працює і відсутні докази
його матеріального стану.

Крім того, визначаючи розмір
аліментів, суд повинен був врахувати
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей відповідного
віку Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», а також, що
відповідно до ст. 180 СК України
обов'язок утримувати дитину покладено
на обох батьків у рівній частці.

Під час апеляційного розгляду
відповідачем надана довідка про
доходи, згідно якої він отримує
заробітну плату у сумі 2205грн., тому
враховуючи викладені обставини, надані
сторонами докази, колегія суддів
вважає, що розмір аліментів необхідно
зменшити до 800грн. щомісячно.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184
СК України колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що визначений
розмір аліментів підлягає індексації
відповідно до закону.

Оскільки судом правильно
застосовані норми матеріального права,
однак неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, колегія
суддів вважає необхідним рішення суду
змінити в частині визначення розміру
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313,314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 4 листопада 2014р.
змінити, зменшивши розмір аліментів,
який підлягає стягненню з ОСОБА_2 до
800грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: