Провадження № 2/127/7010/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Мартинюк Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.
Розірвати договір позики укладений
06.10.2012 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючої по
АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (проживаючої по
АДРЕСА_2) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00
коп. в рахунок відшкодування основної
суми боргу за договором позики від
06.10.2012 року, 14 753 (чотирнадцять тисяч
сімсот п'ятдесят три) грн. 42 коп. в
рахунок відшкодування несплачених
відсотків за користування коштами, 3 000
(три тисячі) грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат понесених на
правову допомогу та 447 (чотириста сорок
сім) грн. 54 коп. в рахунок відшкодування
понесених та документально
підтверджених витрат по сплаті
судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ

Справа № 127/21252/14-ц

Провадження № 2/127/7010/14

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу, мотивуючи позов
тим, що 06.10.2012 року вона позичила
відповідачу гроші в сумі 30 000 грн. 00 коп.,
позика була надана для особистих
потреб. На підтвердження отримання
грошей відповідач надала розписку, яка
відповідає вимогам п. 2 ст. 1047
Цивільного кодексу України. За
взаємною згодою та у відповідності до
ст. 1048 Цивільного кодексу України
відповідач зобов'язалась сплачувати 5%
в місяць за користування коштами, що
становить 1 500 грн. 00 коп. в місяць.
Повернути позику відповідач
зобов'язалась до 06.10.2015 року. Відповідач
проценти виплачувала несвоєчасно та не
в повному обсязі, а 06.09.2014 року взагалі
заявила, що виплатила їй повністю борг
і більше нічого їй не винна. За весь
період з 06.10.2012 року заборгованість по
сплаті процентів становить 14 753 грн. 42
коп. Вона розраховувала на щомісячне
отримання відсотків в розмір 1 500 грн.
00 коп. для лікування доньки, яка є
інвалідом з 06.03.2012 року. Також вона була
позбавлена можливості скористатися
коштами в сумі 30 000 грн. 00 коп., які
позичила відповідачу. Дана сума є для
неї значною і якби вона не уклала
договір позики, то могла б підтримати
деякий час свою дитину, пролікувати її
в санаторії, купувати необхідні ліки та
продукти харчування. Вважає, що
відповідач істотно порушила
зобов'язання за договором, допустивши
його невиконання. Просить розірвати
укладений між нею та відповідачем
договір позики від 06.10.2012 року, стягнути
з відповідача на її користь суму
основного боргу в розмірі 30 000 грн. 00
коп. та проценти за користування
коштами в розмірі 14 753 грн. 42 коп. а також
понесені нею судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 447 грн. 54 коп.
та витрати на правову допомогу в
розмірі 3 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримали з наведених у позові
підстав та суду пояснили, що позивач
06.10.2012 року позичила відповідачу гроші
в сумі 30 000 грн. 00 коп. На підтвердження
отримання грошей відповідач надала
розписку, оригінал якої додається.
Відповідач зобов'язалась сплачувати 5%
в місяць за користування коштами, що
становить 1 500 грн. 00 коп., позику
відповідач зобов'язувалась повернути
до 06.10.2015 року. Однак з часу укладення
договору по вересень 2014 року
відповідач проценти виплачувала
несвоєчасно та не в повному обсязі,
зокрема не сплачувала щомісячно
відсотки у розмірі 1 500 грн. 00 коп. а
сплачувала кошти частинами та в
неповному обсязі, передавала позивачу
в рахунок боргу за відсотками продукти.
Всього відповідачем сплачено в рахунок
погашення заборгованості за
відсотками станом на 06.09.2014 року 21 000
грн. 00 коп. Сума основного боргу в
розмірі 30 000 грн. 00 коп. відповідачем на
даний час не повернута. Всі записи щодо
розрахунків позивач з відповідачем
вели в блокноті, який знаходиться у
відповідача. З 06.09.2014 року відповідач
взагалі відмовилась виплачувати кошти
та повідомила, що виплатила борг і
більше нічого не винна. Позивач була
позбавлена можливості скористатися
коштами в сумі 30 000 грн. 00 коп. та
відсотками. Дана сума є для позивача
значною. Кошти позивачу необхідні для
лікування дитини, яка є інвалідом.
Відповідач істотно порушила
зобов'язання за договором, допустивши
його невиконання. Позивач позичила
кошти відповідачу, оскільки деякий час
працювала у відповідача, яка
займається підприємницькою
діяльністю. Позивач неодноразово
зверталася до відповідача в усному
порядку з вимогами повернути борг та
сплатити проценти за користування
коштами, однак відповідач борг не
повертає та відсотки не сплачує. Крім
того зазначили, що у розрахунку,
доданому до позовної заяви, допущено
технічну помилку при зазначені розміру
відсотків, оскільки розмір відсотків
за договором позики становить 5%, в
іншому розрахунок є вірним та
заборгованість розраховувалася на
підставі договору позики. Просять
позов задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що в жовтні 2012 року вона
працювала у відповідача, яка
займається підприємницькою
діяльністю. Їй відомо, що позивач
позичила кошти відповідачу, оскільки в
жовтні 2012 року вона, зайшовши в кабінет
відповідача разом із колегою ОСОБА_6,
бачила, що там були присутні позивач та
відповідач а на столі лежала значна
сума коштів. Згодом позивач повідомила
їй, що позичила відповідачу кошти в
розмірі 30 000 грн. 00 коп. під розписку.
Крім того позивач повідомляла їй, що
відповідач не вчасно сплачує відсотки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, будучи належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, про причини своєї неявки суд не
повідомила, заяви про слухання справи у
її відсутність не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладене, те, що позивач не
заперечує проти заочного вирішення
спору, суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутності відповідача та
ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши надані докази у
справі, суд приходить до висновку, що
позов є обґрунтованим і підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не
менш як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі
невиконання позичальником обов'язків,
встановлених договором позики, щодо
забезпечення повернення позики, а
також у разі втрати забезпечення
виконання зобов'язання або погіршення
його умов за обставин, за які
позикодавець не несе відповідальності,
позикодавець має право вимагати від
позичальника дострокового повернення
позики та сплати процентів, належних
йому відповідно до статті 1048 цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно з ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. Якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

В судовому засіданні встановлено, що
06.10.2012 року позивач позичила
відповідачу гроші в сумі 30 000 грн. 00 коп.,
позика була надана для особистих
потреб. Крім того, відповідач
зобов'язалась сплачувати 5% в місяць за
користування коштами, що становить 1 500
грн. 00 коп. в місяць, повернути позику
відповідач зобов'язувалась до 06.10.2015
року. На підтвердження отримання
грошей відповідач надала розписку,
оригінал якої наданий позивачем до
суду. Дані обставини підтверджуються
оригіналом розписки від 06.10.2012 року.
Позивач неодноразово зверталася до
відповідача в усному порядку з
вимогами повернути борг та сплатити
проценти за користування коштами,
однак відповідачем вимоги договору не
виконуються.

Відповідно до розрахунку наданого
позивачем, основний борг, який був
отриманий відповідачем за договором
позики від 06.10.2012 року становить 30 000
грн. 00 коп., сума процентів, що сплачені
відповідачем становить 21 000 грн. 00 коп.,
розмір заборгованості за процентами
становить за період з 06.10.2012 року по
06.09.2014 року 14 753 грн. 42 коп. Загальна сума
заборгованості становить 44 753 грн. 42
коп.

Правильність зазначеного розрахунку
заборгованості відповідачем не
спростовано належними та допустимими
доказами.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідно до довідки
Управління соціального захисту
населення Сакської районної державної
адміністрації від 19.02.2014 року №
01.23-03/14-168, ОСОБА_1 отримує державну
соціальну допомогу на дитину- інваліда
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, укладаючи договір позики,
розраховувала на щомісячне отримання
відсотків в розмір 1 500 грн. 00 коп. для
лікування доньки, яка є інвалідом,
однак позивач, в результаті істотного
порушення умов договору відповідачем,
значною мірою була позбавлена того, на
що розраховувала при укладенні
договору. Крім того, позивач була
позбавлена можливості скористатися
коштами в сумі 30 000 грн. 00 коп., які
позичила відповідачу. Дана сума є для
позивача значною.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
розірвання договору позики укладеного
06.10.2012 року, стягнення з відповідача на
користь позивача 30 000 грн. 00 коп. в
рахунок відшкодування основної суми
боргу за договором позики від 06.10.2012
року та 14 753 грн. 42 коп. в рахунок
відшкодування несплачених відсотків
за користування коштами, підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
відшкодування позивачу судових витрат
на правову допомогу суд зазначає
наступне.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать: 2)
витрати на правову допомогу; 3) витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; 4) витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз; 5)
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України, правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, до
суду надано договір про надання
юридичних послуг від 16.09.2014 року,
укладений між позивачем та Приватним
підприємством «Вінницьке юридичне
бюро» в особі директора ОСОБА_8, витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, з
якого вбачається, що Приватне
підприємство «Вінницьке юридичне
бюро» зареєстроване як юридична особа,
вид діяльності - діяльність у сфері
права. Крім того до суду надано
рахунок-фактуру №СФ-0000334 від 16.09.2014 року
на суму 3 000 грн. 00 коп. та квитанцію від
16.09.2014 року на суму 3 000 грн. 00 коп., з якої
вбачається, що позивачем сплачено за
надання правової допомоги кошти в
розмірі 3 000 грн. 00 коп. Оскільки
позивачем на підтвердження того, що нею
були понесені витрати на правову
допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.
надано відповідні докази, в цій частині
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем доведено ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем було сплачено
судовий збір при подачі позовної заяви
до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача слід стягнути понесені і
документально підтвердженні судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 447 грн. 53 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224- 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити.

Розірвати договір позики укладений
06.10.2012 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючої по
АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 (проживаючої по
АДРЕСА_2) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00
коп. в рахунок відшкодування основної
суми боргу за договором позики від
06.10.2012 року, 14 753 (чотирнадцять тисяч
сімсот п'ятдесят три) грн. 42 коп. в
рахунок відшкодування несплачених
відсотків за користування коштами, 3 000
(три тисячі) грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат понесених на
правову допомогу та 447 (чотириста сорок
сім) грн. 54 коп. в рахунок відшкодування
понесених та документально
підтверджених витрат по сплаті
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Позивач має право
оскаржити заочне рішення в загальному
порядку. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ