РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15000/14-ц

пр. № 2/759/5316/14

06 листопада 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва складі

головуючого судді - Макаренко
В.В.,

при секретарі - Копчук
Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 03.09.2014 року
звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів, в якому вона
перебуває з відповідачем з 15.11.2011 року
зареєстрованим Центральним відділом
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Цетром розвитку сім'ї,
актовий запис №150007. Також просить
стягнути аліменти в розмір 1/4 всіх
доходів відповідача щомісячно.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
про розірвання шлюбу посилається на те,
що від зазначеного шлюбу з
відповідачем у них є малолітня донька -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя з
відповідачем не складається,
відповідач не приймає матеріальної
участі у житті сім'ї, виникли неприязні
стосунки та розбіжності щодо
подальшого сімейного життя.

Шлюбні стосунки між подружжям
припинили своє існування, жодних
сімейних відносин не підтримують,
спільного господарства не ведуть,
мають окремий бюджет та вважають, що
подальше збереження їхнього шлюбу є
неможливим, недоцільним та суперечить
їхнім інтересам.

В судове засідання позивачка не
з'явилась повідомлялась належним
чином, причини неявки в судове
засідання не повідомила.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав та не заперечував щодо
розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, письмові докази, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного
кодексу України шлюб припиняється
внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу
України встановлено, що шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1ст. 110 Сімейного кодексу
України, позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Відповідно до п. 2 ст.112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України,
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки дитина після розірвання шлюбу
буде проживати разом з позивачем,
остання просила стягнути з відповідача
на її користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов'язок утримувати
дитину є рівною мірою обов'язком як
матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених 184 СК України.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 15.11.2011 року у
Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім'ї, актовий запис №
3858 (а.с. 7 - копія свідоцтва про шлюб).

Від даного шлюбу у подружжя є
неповнолітня донька - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6 - копія свідоцтва про
народження).

Сімейне життя позивача з відповідачем
не складається, виникли неприязні
стосунки та розбіжності щодо
подальшого сімейного життя.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач та відповідач мають різні
погляди на взаємовідносини в сім'ї, в
зв'язку з чим між ними постійно
виникають різного роду непорозуміння,
конфлікти. Вказані взаємовідносини
призвели до того, що вони спільного
господарства не ведуть, шлюбних
стосунків не підтримують, мають
окремий бюджет, сім'я фактично
розпалася, а шлюб існує формально.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» проголошена
Конституцією України охорона
сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може
бути розірвано в судовому порядку лише
за умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 року
№2 «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» - у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальні частині рішення
посилання на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач
повністю визнав позовні вимоги
позивача, що не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, у зв'язку з чим поданий
позов підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, які суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на утримання
неповнолітньої дітини, суд враховує
матеріальний стан позивача та
відповідача, потрібності дитини даного
віку, а також те, що відповідач не
заперечує проти розміру аліментів,
який просить стягнути позивач з
відповідача, а тому суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини в розмірі ? частки з усіх видів
його заробітку, але не менше, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця.

Відповідно до ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Суд вважає за необхідне, стягнення
аліментів проводити з 03.09.2014 року.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з
відповідача підлягає стягненню сума
судового збору у розмірі 243,60 грн.
сплачена позивачем згідно квитанції
від 03.09.2014 року (а.с. 1).

Керуючись ст.110, 112, 113, 180, 182,
184, 191 СК України, 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218,
367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів -
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 15 листопада 2011 року в
Центральному відділі державної
реєстрації шлюбів м.Києва з держаним
Центром розвитку сім'ї , за актовим
записом № 150007 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2,
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 03.09.2014 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення
аліментів підлягає негайному
виконанню в межах сплати суми платежу
за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на
користь держави судовий збір в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1), на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий
збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ: