АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Мазурик О.Ф.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 28 жовтня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
збитків, упущеної вигоди та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а :

у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просив
зобов'язати останню компенсувати йому
завдані матеріальні збитки у розмірі 1
156, 36 грн., 800 грн. витрат на проведення
експертизи, 33 333, 33 грн. упущеної вигоди
та в рахунок відшкодування моральної
шкоди 20 000 грн..

Справа № 754/12335/14Апеляційне
провадження № 22-ц-796/14690/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Панченко О.М.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.В
обґрунтування позову зазначав, що
18.03.2014 року на стелі його квартири
з`явилися три наскрізні діри, навколо
яких випала штукатурка і відкришився
шар бетонного перекриття. 20.03.2014 року
комісією з представників ЖЕКу було
складено акт обстеження квартири, яким
було встановлено, що мешканцями вище
розташованої квартири АДРЕСА_2
проводяться ремонтні роботи по
улаштуванню лаг на підлозі, внаслідок
чого у його квартирі утворилися три
наскрізних отвори. Після огляду
пошкоджень комісією ЖЕК відповідач не
врахувала виниклих наслідків і не
змінила способу ремонтних робіт після
чого на стелі в його квартирі з`явилося
ще одне пошкодження. Розмір завданого
йому матеріального збитку визначений
висновком будівельної експертизи та
складає 1 156, 36 грн.. Крім того, ним було
сплачено 800 грн. за проведення
експертного дослідження. На період
проведення ремонту в квартирі він був
вимушений відмовитися від приватної
юридичної практики, таким чином не
одержав прибутку, який міг би отримати.
Також пошкодження на стелі стало
перешкодою безпечного перебування
його та членів його сім`ї у власній
квартирі, їм довелося змінити
звичайний режим перебування у
кімнатах, не вдавалось усамітнитись та
спокійно відпочити, не було можливості
приймати і гостей.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 28.10.2014 року позов
задоволено частково. Зобов`язано
ОСОБА_3 компенсувати ОСОБА_1 1 156, 36 грн. у
рахунок матеріальних збитків, 800 грн.
витрат, пов'язаних з проведенням
експертизи та 1 500 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 через представника подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення упущеної вимоги в
розмірі 33 333, 33 грн. та 18 500 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди та
ухвалити нове рішення в цій частині про
задоволення позову у повному обсязі.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, вважає, що 1
500 грн. не дають можливості забезпечити
належне відновлення психоемоційного
стану після понесених переживань та
розмір моральної шкоди визначено без
урахування ступеню впливу дій
відповідача на основні сфери і
цінності життя людини. Крім того, суд не
взяв до уваги лист № 09/08 від 17.09.2014 року
ТОВ «ТРК «Нові Комунікації», де
зазначено, що позивач подавав
комерційну пропозицію для
налагодження співпраці та його
кандидатуру було обрано для надання
послуг, але він не зміг приступити до
роботи в період, який співпав з
періодом виникнення ушкоджень у його
квартирі.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну
скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6
подав заяву про розгляд справи у його
відсутності та у відсутності ОСОБА_3

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 09.08.2007 року ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від
12.09.1996 року ОСОБА_3, є власником квартири
АДРЕСА_2.

18.03.2014 року на стелі у квартирі АДРЕСА_1
з`явилися три наскрізних отвори.

20.03.2014 року комісією з представників
ЖЕКу-301 було складено акт обстеження
квартири позивача. Обстеженням
встановлено, що мешканцями вище
розташованої квартири АДРЕСА_2
проводяться ремонтні роботи по
улаштуванню лаг на підлозі, внаслідок
чого у квартирі позивача утворилися
три наскрізних отвори з відпаданням
штукатурного та частково бетонного
шару плити перекриття, приблизним
діаметром 7 см та глибиною випаденого
шару близько 0,5 см.

Відповідно до висновку
будівельно-технічного експертного
дослідження від 03.04.2014 року розмір
матеріального збитку завданого
власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок
пошкодження стелі у приміщенні
житлової кімнати, що сталося в
результаті порушення цілісності
міжповерхового перекриття, на момент
складання висновку становить 1 156,36 грн..

Вартість проведення експертного
дослідження становить 800 грн., які були
сплачені позивачем на рахунок ТОВ
«СНЕУ».

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, виходив з того, що
з вини відповідача відбулося
пошкодження стелі позивача, чим
останньому завдано матеріальну та
моральну шкоду. Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення упущеної вигоди суд виходив
з того, що такі вимоги доказами не
підтверджені.

Рішення суду в частині задоволених
позовних вимог щодо відшкодування
матеріальних збитків та витрат на
проведення експертного дослідження не
оскаржується, тому в апеляційному
порядку не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
визначення розміру моральної шкоди та
відмови у позові щодо стягнення
упущеної вигоди, оскільки вони
відповідають встановленим у справі
обставинам та нормам матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішення, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у
п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди» під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
особі незаконними діями інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема,
у моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з
тяжкості та тривалості моральних
страждань позивача, а також із засад
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відмовляючи у задоволенні позову щодо
стягнення упущеної вигоди суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
доказів того, що позивач міг би реально
одержати прибуток у розмірі 33 333, 33 грн.,
якби у стелі його квартири не виникли
пошкодження не надано. Доводи позивача
про можливість отримання такого
прибутку ґрунтуються на припущеннях,
а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
стягненні збитків у вигляді упущеної
вигоди та в частині визначення розміру
моральної шкоди є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді