Справа № 750/8637/14 Провадження №
22-ц/795/2260/2014 Головуючий у I інстанції
-Логвіна Т. В. Доповідач - Горобець Т.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - судді
Горобець Т.В.,

Суддів - Хромець Н.С., Бечка
Є.М.

При секретарі -Мартиновій
А.В.

за участі позивача ОСОБА_1,його
представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 10
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и
в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково - стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій
грошовій сумі - 500,00 грн щомісячно,
починаючи з 26 серпня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття та по
200,00 грн щомісячно на утримання
позивачки ОСОБА_3 до досягнення дитиною
трьох років, також стягнуто на користь
держави 243 грн 60 коп. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення в частині розміру
стягнутих з нього аліментів на
неповнолітнього сина змінити,
зменшивши розмір щомісячних стягнень
до 300,00 грн , а в частині стягнення 200,00
грн щомісячно на утримання позивачки -
у позові відмовити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення
незаконним, необґрунтованим,
ухваленим без достатнього дослідження
матеріалів справи, з упередженим,
однобоким ставленням до наявних у
справі доказів та встановлених
обставин. Також апелянт зазначає, що
судом при ухваленні рішення порушено
приписи ст. ст.1,213,214,215 ЦПК України та
положення ст.84,180-183 СК України, оскільки
не було встановлено, чи має він
можливість сплачувати аліменти на
утримання матері дитини.

На думку ОСОБА_1, судом не враховано
його сімейний та майновий стан, стан
його здоров"я , який перешкоджає
працевлаштуванню, не врахував також
наявність інших утриманців -
малолітньої дитини від попереднього
шлюбу, на утримання якої з нього за
рішенням суду стягуються аліменти у
розмірі 1/6 частини його заробітку, та
не врахував зміну сімейного стану, а
саме, що він на даний час перебуває у
третьому зареєстрованому шлюбі, має
малолітню доньку Діану, ІНФОРМАЦІЯ_2 і
також зобов"язаний утримувати доньку
та дружину .

У судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав, пославшись на обставини,
викладені у її доводах. Доказів про
неможливість працевлаштуватись, про
нестабільність заробітку суду не
надав, зазначивши, що не має таких
доказів, оскільки працює періодично.
Той факт, що у суді першої інстанції
визнав вимоги в частині стягнення на
дитину аліментів у розмірі 500,00 грн
щомісячно підтвердив, але на даний час
розуміє, що виконувати таке рішення
йому буде складно.

Представник апелянта також скаргу
підтримала та пояснила, що інших
доказів на обґрунтування заперечень
проти позову надати суду не має
можливості.

Позивач ОСОБА_3 апеляційну скаргу
вважає безпідставною та просить
відхилити, зазначивши, що жодній
дружині та на дітей відповідач
матеріальної допомоги не надає, раніше
дітям допомагав батько відповідача,
але на даний час допомогу не надає.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність
рішення суду першої інстанції у межах,
визначених ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, виходив з того, що
доказами, наявними у справі доведено і
визнано сторонами, що позивачка і
відповідач є батьками малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. До 06.06. 2013 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, а після розлучення дитина
проживає з позивачкою і перебуває на її
утриманні, відповідач допомоги на
утримання дитини та позивачки не надає.
Пославшись на те, що батьки повинні
утримувати своїх неповнолітніх дітей
до їх повноліття, та, що відповідно до
п.2 ст.84 СК України, дружина з якою
проживає малолітня дитина, має також
право на утримання від чоловіка до
досягнення дитиною трьох років,
врахувавши майновий стан відповідача
суд першої інстанції дійшов висновку
про можливість часткового задоволення
позову.

Такий висновок суду першої інстанції
ґрунтується на нормах чинного
законодавства та відповідає
встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 180-183 Сімейного
кодексу України батьки зобов"язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу
України, дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції допущено порушення
норм процесуального права, зокрема,
неповно встановлені обставини,
необ"єктивно досліджені докази та
упереджено розглянуто справу, не
заслуговують на увагу, оскільки такі
порушення, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК
України можуть бути підставою для
скасування чи зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, проте, таких фактів
апеляційним судом не встановлено.

На підставі додатково наданих доказів
прийнятих апеляційним судом для
повного всебічного та об»єктивного
з»ясування обставин справи,
апеляційним судом встановлено, що
ОСОБА_1 дійсно не має постійного місця
роботи, має нерегулярний мінливий
заробіток, проте доказів його
фактичного доходу суду не надав, про
намагання та неможливість
працевлаштуватись, докази також не
надані. Також встановлено, що крім сина
ОСОБА_5, відповідач являється батьком
неповнолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої на
користь матері ОСОБА_6 (першої дружини
відповідача) за рішенням суду, зміненим
рішенням апеляційного суду, підлягають
стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, проте, доказів
фактичного виконання рішення суду не
надано, при цьому у матеріалах справи
знаходиться копія виконавчого листа, з
якого вбачається наявність
заборгованості у ОСОБА_1 за вказаним
рішенням. Також, з наданої апеляційному
суду копії медичної довідки від 28.04.2010
року вбачається, що у ОСОБА_1
діагностовано захворювання зору -
дальнозоркість та астигматизм на обох
очах .

Проте, встановлені на підставі
додатково наданих доказів обставини,
не дають підстав апеляційному суду для
висновку, що вони могли вплинути на
правильність вирішення спору,
оскільки, розмір аліментів у 500,00 грн на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
визнано у суді першої інстанції самим
відповідачем і в силу положень ч.2 ст.11
та ч.1 ст.61 ЦПК України суд обґрунтовано
та правомірно задовольнив позов у цій
частині. Питання надання утримання
матері дитини - ОСОБА_3 у розмірі 200,00 грн
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років, на думку апеляційного суду
вирішене судом першої інстанції також
відповідно до положень ст. 84 СК;
України.

Доводи апелянта про відсутність у
нього можливості сплачувати аліменти
на утримання позивачки, не
заслуговують на увагу, оскільки, не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Керуючись приписами ст. 308 ЦПК України
та враховуючи, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, викладених у
оскаржуваному рішенні, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 317, 319
Цивільного процесуального кодексу
України, апеляційний суд ,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 10 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: