Ухвала

іменем україни

19 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,
Парінової І.К.,

Попович
О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Сумської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Центрального
регіону України, Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
слідства, за касаційною скаргою
Сумської прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері на
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17 червня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 24 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Сумської прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Центрального регіону
України, Державної казначейської
служби України, обґрунтовуючи вимоги
тим, що 25 червня 2013 року йому було
оголошено про підозру в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 246 КК
України, та вручено обвинувальний акт
щодо підозри у скоєнні зазначеного
злочину. 27 червня 2013 року Зарічним
районним судом м. Суми до нього
застосовано запобіжний захід у вигляді
особистого зобов'язання строком до 25
серпня 2013 року. Під час судового
засідання 03 жовтня 2013 року прокурором
змінено правову кваліфікацію злочину
зі ст. 246 КК України на ч. 1 ст. 425 КК
України. Вироком Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 30 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 28 січня 2014 року, його
визнано невинуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК
України, та виправдано в зв'язку з
відсутністю в діях складу злочину.
Керуючись Законом України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянину незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду», позивач просив
стягнути на його користь із Державного
бюджету України 80 000 грн моральної
шкоди та 39 000 грн, сплачених на юридичну
допомогу у кримінальній справі.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 27
березня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на
користь ОСОБА_3 4 650 грн 97 коп. у
відшкодування моральної шкоди. В іншій
частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 20 травня 2014 року
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 27 березня 2014
року в частині розміру моральної шкоди,
що підлягає стягненню з Державної
казначейської служби України за
рахунок Державного бюджету України
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_3, змінено. Збільшено розмір
стягуваної моральної шкоди до 8 473 грн 97
коп.

Ухвалою Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 27
березня 2014 року провадження у справі в
частині вимог про стягнення з
відповідачів на користь ОСОБА_3 із
Державного бюджету України 39 000
грн витрат на правову допомогу закрито.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 20 травня 2014 року ухвалу
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 27 березня 2014 року
скасовано, зазначене вище питання
повернуто до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 24 липня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку 39 000 грн
на користь ОСОБА_3, сплачених останнім у
зв'язку з наданням юридичної допомоги у
кримінальній справі.

У касаційній скарзі Сумська
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Центрального
регіону України просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, мотивуючи
свої вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 25 червня 2013 року
слідчим Сумської прокуратури з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
повідомлено ОСОБА_3 про підозру в
скоєнні ним злочину, передбаченого ст.
246 КК України, та в той же день вручено
йому обвинувальний акт за підозрою у
вчиненні вказаного злочину.

27 червня 2013 року Зарічним районним
судом м. Суми до ОСОБА_3
застосовано запобіжний захід у вигляді
особистого зобов'язання на строк до 25
серпня 2013 року.

Під час судового засідання 03 жовтня 2013
року дії ОСОБА_3 перекваліфіковано зі
ст. 246 КК України на ч. 1 ст. 425 КК України.

Вироком Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 30
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 28 січня 2014 року, в
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України,
ОСОБА_3 визнано невинуватим та
виправдано в зв'язку з відсутністю в
його діях складу злочину.

Відповідно до угоди про надання
правової допомоги від 08 травня 2013 року
інтереси ОСОБА_3 на всіх стадіях
кримінального провадження представляв
адвокат ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на заняття адвокатською
діяльністю № НОМЕР_1, затвердженого
рішенням Полтавської обласної
кваліфікаційно-дисциплінарною комісії
адвокатури від 23 жовтня 2008 року № 10.

Згідно з квитанцією до прибуткового
ордера від 10 лютого 2014 року адвокатом
ОСОБА_4 прийнято від ОСОБА_3 39 000 грн за
надані послуги.

Задовольняючи позов та стягуючи
компенсацію витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
такі витрати підтверджено
документально та їх розмір
розрахований правильно.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
фактичних обставинах справи.

За змістом ст. ст. 84, 88 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом. Стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат серед інших належать і
витрати на правову допомогу.

Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду»
громадянину підлягають поверненню
суми, сплачені ним у зв'язку з наданням
правової допомоги.

Встановлено й вбачається з матеріалів
справи, що оскаржувані судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій, відповідно до ст. ст. 10, 60,
212-214, 303, 316 ЦПК України повно, всебічно
та об'єктивно з'ясували обставини
справи та, в межах доказів, наданих
сторонами, дійшли обґрунтованого
висновку про стягнення на користь
позивача за рахунок коштів Державного
бюджету України 39 000 грн витрат на
юридичну допомогу, надану в
кримінальній справі, враховуючи, що
такі витрати підтверджено
документально.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставинами, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги стосуються
переоцінки доказів, викладених в
оскаржуваних рішеннях, що не
відноситься до компетенції суду
касаційної інстанції, та не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
отже колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сумської прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 17
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 24
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак