У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості; за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до публічного акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5,
про визнання частково недійсним
договору поруки та визнання поруки
припиненою; за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до публічного акціонерного
товариства «Державний Ощадний банк
України», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4,
про визнання частково недійсним
договору поруки та визнання поруки
припиненою, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Державний Ощадний банк України» на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний Ощадний банк
України» (далі - ПАТ «Державний Ощадний
банк України») звернулося до суду з
указаним вище позовом, посилаючись на
те, що 27 березня 2008 року між
банком та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір, за умовами якого ОСОБА_3
отримав у банку кредитні кошти у
розмірі 1 696 800 грн строком
користування до 28 березня 2018 року зі
сплатою 17,5 % річних. 22 липня 2008
року між банком та ОСОБА_3 укладено
додатковий договір за умовами якого
збільшено сплату відсотків за
користування кредитом до 18,5 % річних. 27
березня 2008 року між банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний договір, предметом
іпотеки якого є житловий будинок
АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя. Також 27 березня
2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_4
укладено договори поруки. Взяті на себе
кредитні зобов'язання ОСОБА_3 не
виконує, а тому за ним утворилася
кредитна заборгованість, яку банк
просив стягнути у судовому порядку.

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом, посилаючись
на те, що йому стало відомо від боржника
ОСОБА_3 після пред'явлення позову про
стягнення кредитної заборгованості, що
мали місце інші додаткові угоди до
кредитного договору, про які не було
доведено до його відома. Так,
відповідно до додаткового договору від
24 грудня 2008 року до п. 1.5
кредитного договору внесено зміни -
підвищено суму ануїтентних щомісячних
платежів до 30 984 грн 57 коп, з квітня 2009
року - відповідно до додаткового
договору від 24 квітня 2009 року підвищено
суму ануїтентних щомісячних платежів
до 31 333 грн 39 коп. Зазначає, що внаслідок
укладення додаткових угод у нього
збільшився обсяг відповідальності, а
тому просив вважати поруку припиненою.

ОСОБА_6 також звернувся до суду з
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що наявні підстави для припинення
поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК
України, оскільки банк скористався
своїм правом на дострокове погашення
боргу, а саме 8 листопада 2011 року
направив вимогу про повернення боргу
ОСОБА_3 та 14 травня 2012 року вчинив
виконавчий напис нотаріуса за
кредитним договором. Просив зустрічний
позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 8 травня 2014 року
позов ПАТ «Державний Ощадний банк
України» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ПАТ «Державний Ощадний банк
України» суму заборгованості у розмірі
3 217 962 грн 53 коп. У задоволенні
вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 28 серпня
2014 року рішення районного суду в
частині задоволення вимог
ПАТ «Державний Ощадний банк України» і
в частині відмови у задоволенні вимог
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також розподілу
судових витрат скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким
відмовлено ПАТ «Державний
Ощадний банк України» у задоволенні
позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Задоволено
зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за
договором поруки, укладеним 27 березня
2008 року; визнано припиненою поруку
ОСОБА_5 за договором поруки, укладеним 27
березня 2008 року. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
Ощадний банк України», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
районного суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов ПАТ «Державний
Ощадний банк України» та відмовляючи у
задоволенні зустрічних позовів, суд
першої інстанції, виходив із того, що
внаслідок невиконання зобов'язань за
кредитним договором виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
солідарно з боржника та поручителів.
Підстави для припинення поруки
відсутні, оскільки банк звернувся до
суду в межах строку, визначеного
договорами поруки.

Скасовуючи рішення районного суду та
постановляючи нове рішення про відмову
у задоволенні позову ПАТ «Державний
Ощадний банк України» та задовольняючи
позов ОСОБА_5, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що зі змісту
договорів поруки убачається, що строк
ії припинення не встановлено,
пред'явивши вимогу про дострокове
стягнення кредитної заборгованості,
при тому що у договорі поруки не
зазначено про строк його дії згідно зі
ст. 252 ЦК України, банк змінив строк
виконання основного зобов'язання і
зобов'язаний був пред'явити вимогу до
поручителя протягом шести місяців з
цієї дати. Разом з тим, суд апеляційної
інстанції погодився з висновком про те,
що ОСОБА_3 належним чином зобов'язання
за кредитним договором не виконує, у
зв'язку з чим заборгованість, яка
утворилась за кредитним договором
підлягає стягненню.

Згідно зі ст. 526 та ч. 4 ст. 559 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до мов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до
частини четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Судами установлено, що 27 березня 2008
року між ПАТ «Державний Ощадний банк
України» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 1 696
800 грн. строком користування до 27
березня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ
«Державний Ощадний банк України»,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір
поруки від 27 березня 2008 року № 1649 та між
банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено
договір поруки від 27 березня
2008 року № 1650, за умовами яких
поручителі ОСОБА_5 та ОСОБА_4
зобов'язалась відповідати перед банком
за належне виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору.

Також установлено, що ОСОБА_3 належним
чином зобов'язання за кредитним
договором не виконує, внаслідок чого
станом на 19 вересня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 3
217 962 грн 53 коп., з яких заборгованість за
кредитом - 1 624 711 грн 44 коп.;
заборгованість за відсотками - 1 204 299
грн 13 коп.; пеня за прострочення
відсотків 191 884 грн 18 коп.; пеня
за прострочення кредиту - 73 057 грн 07 коп.;
3 % річних від простроченої суми
відсотків по кредиту - 64 281 грн 85 коп.;
3 % річних від простроченої суми
кредиту - 24 755 грн 95 коп.; сума індексації
простроченого боргу з урахуванням
індексу інфляції - 34 972 грн 91 коп.

Відповідно до п. 6.3 договорів поруки від
27 березня 2008 року №1649 та №1650 ці
договори вступають в силу з моменту їх
підписання і діють до повного
виконання зобов'язання за кредитним
договором. Згідно п.4.2 порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором від 27 березня 2008
року №2812 не пред'явить вимоги до
поручителя.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що банк
звернувся до суду з позовом до
поручителя ОСОБА_5 27 червня 2013 року, а до
ОСОБА_4 було направлено вимогу як до
майнового поручителя на підставі
договору застави, а не на підставі
договору поруки; з позовом до суду банк
звернувся лише 1 жовтня 2013 року, тобто
вже після спливу шестимісячного
строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК
України.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанцій ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Державний
Ощадний банк України» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 28 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко