Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3955/14
інстанції:Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 01 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання дій неправомірними,
відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду, з позовом, який в процесі розгляду
справи уточнював, до ОСОБА_4 про
визнання дій неправомірними,
відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він, згідно державного
акту на право власності на земельну
ділянку серія державний номер № 064823 є
власником земельної ділянки загальною
площею 14.610 га, яка розташована на
території Комишуватської сільської
ради Першотравневого району Донецької
області. Цільове призначення - для
ведення особистого сільського
господарства.

Використовуючи вказану земельну
ділянку за цільовим призначенням,
восени 2012 року засіяв її частину площею
7,0 га озимою пшеницею. В кінці липня 2013
року виявив, що пшениця була скошена
ОСОБА_4, чим йому було завдано
матеріальних збитків на суму 63700,00 грн.

Про цей випадок він повідомив, шляхом
подання відповідної заяви до
Першотравневого районного відділу
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області. Однак, ОСОБА_4 не було
притягнуто до кримінальної
відповідальності. Кримінальне
провадження за його заявою закрито у
зв'язку з відсутністю у його діях
складу злочину, передбаченого ст. 185 КК
України. Відшкодувати збитки в
добровільному порядку відповідач
відмовився.

Для засівання земельної ділянки ним
було придбано пшеницю ринковою
вартістю 2,60 грн. за 1 кілограм, тобто
вартість 1 тонни складає 2600 грн. Згідно
статистичного бюлетеня Державної
служби статистики України щодо
збирання врожаю сільськогосподарських
культур та проведення інших польових
робіт станом на липень 2013 року середній
показник урожайності озимої пшениці
господарствами населення складає 35
центнерів (три з половиною тонни) з
одного гектара. Довідкою, наданою
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Вікторія», теж підтверджується, що
урожайність озимої пшениці в їхній
місцевості по Донецькій області
становила у 2013 році 35 центнерів з
гектару, що у його випадку складає 24,5
тонни пшениці з 7 гектарів засіяної
ділянки. Отже, в грошовому еквіваленті,
з розрахунку ціни за 1 тонну пшениці (2600
грн.) та статистичних даних врожайності
озимої пшениці, заподіяна йому шкода
діями ОСОБА_4 складає 63700 грн.

Посилаючись на зазначені обставини,
позивач просив визнати дії ОСОБА_4 по
відношенню до скошування озимої
пшениці з його земельної ділянки, яка
належить йому на праві власності
неправомірними та стягнути з нього на
свою користь матеріальну шкоду,
заподіяну неправомірними діями, в
розмірі 63700,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки суд першої інстанції
помилково застосував ч. 2 ст. 1166 ЦК
України. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_5 підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, та
закон, що їх регулює.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши способом захисту визнання дій
неправомірними та відшкодування
матеріальної шкоди завданої в
результаті зібрання його врожаю
пшениці, позивач в силу ст. 10 ЦПК
України зобов'язаний довести правову
та фактичну підставу своїх позовних
вимог.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

В порушення вимог даної статті, позивач
не надав належних та допустимих
доказів, у розумінні ст. 57-60 ЦПК України,
які б підтверджували факт зібрання
його посіву, який посів зібрано, яка
площа зібраного посіву та який розмір
спричинених збитків.

На підтвердження своїх позовних вимог,
позивачем надані лише ксерокопія
матеріалів кримінального провадження
№ 0000579 від 05.07.2013 року за його
заявою, за результатом розгляду якого
слідчим СВ Першотравневого РВ ГУМВС
України в Донецькій області Аслановим
Р.Г. 30 вересня 2013 року кримінальне
провадження відносно ОСОБА_4 закрито у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ст.185 ч.1 КК України
(а.с.33-88).

В силу ст. 61 ЦПК України матеріали
кримінального провадження, як і
постанова про закриття кримінального
провадження не відноситься до тих
обставин, які звільняють позивача від
доказування за його позовом, що
розглядається в порядку цивільного
судочинства.

Крім того, чинним законодавством
передбачений порядок визначення
розміру та відшкодування збитків,
заподіяних власникам землі та
землекористувачам.

Відповідно до ст. 157 ЗК України
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни
та юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 14 постанови від 16 квітня
2004 року № 7 "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ", розміри
збитків, заподіяних власникам землі та
землекористувачам вилученням (викупом)
або тимчасовим зайняттям земельних
ділянок у встановленому порядку,
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад відповідно до Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
(затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 19 квітня 1993 року
№ 284).

У такому ж порядку визначаються збитки,
заподіяні обмеженням прав власників
землі та землекористувачів,
погіршенням якості земель або
приведенням їх у непридатний для
використання за цільовим призначенням
стан унаслідок негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян.

У п.16 зазначеної постанови Пленуму
Верховного Суду України вказано, що
вирішуючи спори про відшкодування
власникам землі й землекористувачам
шкоди, заподіяної самовільним
зайняттям або забрудненням земельних
ділянок та іншими порушеннями
земельного законодавства, суди мають
виходити з того, що відповідно до
ст. 156 ЗК, ст. 1166 ЦК України така шкода
відшкодовується у повному обсязі.

Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням
посівів і насаджень при прокладенні
шляхів, трубопроводів та проведенні
розвідувальних, бурових, будівельних
робіт, псуванням і забрудненням
сільськогосподарських та інших
земель, іншими порушеннями
земельного законодавства,
визначається з урахуванням витрат на
відновлення родючості землі, а також
доходів, які власник землі або
землекористувач міг би одержати при
використанні земельної ділянки і які
він не одержав за час до приведення
землі у стан, придатний для її
використання за цільовим призначенням,
або до повернення самовільно зайнятої
ділянки.

Зокрема, при пошкодженні посівів,
самовільному зайнятті ріллі або
сінокосінні на користь
землекористувача (власника) стягується
вартість неодержаних
сільськогосподарської продукції чи
сіна, обчислена за ринковими цінами, з
урахуванням середньої врожайності
певної культури в господарстві, за
винятком витрат виробництва,
пов'язаних зі збиранням урожаю, а
також витрат на відновлення якості
земель відповідно до їхнього
призначення. Якщо замість пошкоджених
посівів землекористувач провів у тому
ж сезоні повторний посів культур,
відшкодуванню підлягають витрати на
пересівання (вартість насіння,
обробітку землі тощо).

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди,
позивач не надав належних, допустимих
та переконливих доказів, зокрема акту
комісії Комишуватської сільської ради
Першотравневого району Донецької
області про факт зібрання врожаю
пшениці, площі на якій зібрано врожай,
та розрахунок спричинених збитків, а в
силу ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях .

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 01 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: