РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15664/14-ц

пр. № 2/759/5515/14

25 листопада 2014 року

Святошинський районний суд міста Києва
в складі

головуючого-судді Мазур
І.В.

при секретарі
Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лісового І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва» про
зобов'язання вчинити дії, а саме
скасувавши борг по нарахованим
комунальним послугам,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва», який на
виконання ухвали суду уточнив. Просив
суд зобов"язати відповідача припинити
його переслідування, шляхом скасування
боргу по нарахованим комунальним
послугам в розмірі 13236грн.27коп., до
якого він не має ніякого відношення.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він був
співвласником з гр.ОСОБА_3 квартири
АДРЕСА_1. При цьому 20 років він в
квартирі не проживав, на даний час
квартира продана. Відповідно вимоги
відповідача до нього щодо сплати боргу
в розмірі 13236грн.27коп. є незаконними.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
25.04.2012 року Святошинським районним
судом м.Києва було видано судовий наказ
про стягнення солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_4 заборгованості за
житлово-комунальні послуги у розмірі
10317,22грн. Даний судовий наказ не
скасований. Позивач ОСОБА_1 його не
просив скасувати. Єдиний районний
розрахунковий центр філії №803-804
підпорядкований Комунальному
підприємству «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва».

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
встановив наступне.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього

Кодексу.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних

чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на

підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

25.04.2012року Святошинським райсудом
м.Києва видано судовий наказ за заявою
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м.Києва»,
стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з 1.03.2009р. по 30.02.2012р. у
розмірі 10317грн.22коп../а.с.4/ Судовий наказ
набрав чинності 6 серпня 2012року.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не
заперечував того факту, що він з
письмовою заявою до суду про
скасування судового наказу не
звертався.

Згідно ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживачі
зобов'язані сплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що нарахування
комунальних послуг відбувається на
підставі зазначених норм та постанов KM
України про «Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення», а також згідно ст.360 ЦК
України та ст.162 ЖК України.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.162 ЖК
України плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Жодним із нормативно-правових актів
не передбачено списання боргу по
комунальним послугам.

Позивач ОСОБА_1 і досі зареєстрований
в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
форми №3 ЕРРЦ філії №803-804./а.с.8/

Згідно договору купівлі-продажу
позивач ОСОБА_1 разом з іншими
співвласниками вищезазначеної
квартири 11.06.2014р. продав дану квартиру
гр.ОСОБА_5/а.с.7/

Будь-яких доказів позивач ОСОБА_1 суду
не надав на підтвердження того, що
відповідач вимагає від нього сплати
боргу в розмірі 13236грн.27коп. Із наданого
позивачем рахунку на сплату за
житлово-комунальні послуги за червень
2014року вбачається, що нарахування
проведено на 1 особу, борг вказано в
розмірі 13001,20грн., при цьому від руки
невідомою особою в графі П.І.Б. вказано
прізвище ОСОБА_1, написано разом до
сплати 13236грн.27коп./а.с.18/

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що дана квитанція
заповнювалася бухгалтером КП ГІОЦ,
оскільки будь-яких доказів на
підтвердження цього факту позивач суду
не надав. Офіційного розрахунку,
належним чином завіреного
відповідачем, на суму 13236грн.27коп.
позивач також суду не надав.

Враховуючи викладене, оцінивши докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
недоведеність позовних вимог позивача
ОСОБА_1 щодо скасування боргу по
нарахованим житлово-комунальним
послугам в розмірі 13236грн.27коп.

Керуючись вимогами ст.20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» ,ст.360 ЦК України, ст.162 ЖК
України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 86-88, 209, 212, 213, 214, 215,
218, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

.

Суддя