Справа № 462/5292/13
Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/5554/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:50
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3 та
відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Залізничного районного суду
міста Львова від 11 липня 2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, у якому
просила суд стягнути з відповідача на
її користь неустойку /пеню/ за
прострочення сплати аліментів за
період з 23.04.2012 року до 21.06.2013 року у
розмірі 20 768 грн. 97 коп.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що рішенням Залізничного районного
суду міста Львова від 29.10.2010 року з
ОСОБА_4 вирішено стягувати аліменти на
її користь на утримання сина сторін
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини його заробітку. Згідно довідки
Залізничного відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції від 21.06.2013
року № 13451 у період з 23.04.2012 року по
31.05.2013 року відповідач не сплачував
аліментів на утримання згаданого
неповнолітнього, внаслідок чого сума
заборгованості із сплати таких
становить 8 818 грн. 19 коп. Станом на 21.06.2013
року борг відповідачем не сплачений, а
тому сума пені становить 20 768 грн. 97 коп.
(а.с. 2).

Оскаржуваним рішенням позов частково
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 пеню за прострочення
сплати аліментів в сумі 13 000 грн. та 229
грн. 40 коп. судових витрат. В решті
позовних вимог відмовлено за їх
безпідставністю (а.с.33-34).

Дане рішення оскаржив відповідач
ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване
рішення скасувати, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та на порушення і
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Стверджує, що він ніде не працює з липня
2011 року, а не з серпня 2012 року, як про це
зазначає позивачка у поданому нею
позові.

Звертає увагу на те, що 17 жовтня 2012 року
ним було внесено оплату по аліментах у
розмірі 4 000 грн., який (на його думку)
відповідав розміру заборгованості, а
також було внесено 4 000 грн.
заборгованості по аліментах 19.09.2013 року
- на час розгляду даної справи судом.

Крім того, 14.01.2014 року та 17.01.2014 року ним
в якості сплати заборгованості по
аліментах було внесено відповідно 4 000
грн. та 7 000 грн.

Стверджує, що до лютого 2014 року не
отримував від державного виконавця
жодних повідомлень про заборгованість
по аліментах, яка виникнула у зв'язку з
тим, що він не мав у спірний період
регулярного заробітку.

Вважає, що „судом наведено розрахунки
пені із незрозумілих сум".

Непогоджується з методикою
нарахування пені, застосованою
позивачкою, та наводить свої
розрахунки, згідно яких сума неустойки
(пені) по сплаті аліментів „може
складати 2 443, 70 грн.".

Звертає увагу на те, що він 17.01.2013 року в
результаті побутової травми отримав
закритий косий перелом правої ключиці,
в результаті чого з 17.01.2013 року до 30.01.2013
ролку перебував на стаціонарному
лікуванні. При цьому листок
непрацездатності він не оформляв,
оскільки не працював і не мав в цьому
необхідності.

Також звертає увагу на те, що до серпня
2011 року аліменти у нього стягувалися у
розмірі близько 300 грн. щомісячно, а
відтак вважає „незрозумілим"
збільшення розміру аліментів з серпня
2011 року до 600 грн., а з червня 2012 року - до
660 грн.

Звертає увагу на те, що у відповідності
до ст. 196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати настає лише за наявності вини
платника аліментів, а він „жодної
заробітної плати за весь цей час
взагалі не отримував" (а.с. 85-89).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення цих
доводів зі сторони позивачки,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 196 СК України
встановлено, що при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Наявність у відповідача
заборгованості по аліментах
стверджується матеріалами справи (а.с.
7, 8, 77-78) та визнається відповідачем,
однак (як вбачається з доводів
апеляційної скарги) ним ставиться під
сумнів сам розмір такої
заборгованості. В той же час,
відповідачем (апелянтом) не наведено
своїх розрахунків на спростування
розміру його заборгованості по
аліментах (у відповідності до вимог
ст.ст. 10 і 60 ЦПК України) та не оспорено в
передбаченому законом порядку
розрахунків такої заборгованості,
проведених державним виконавцем
Залізничного ВДВС.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач звільнився з роботи 18.07.2011
року за власним бажанням по ст. 38 КЗпП
України (а.с. 90), а відтак доводи
апеляційної скарги стосовно
відсутності вини відповідача у
виникненні заборгованості зі сплати
аліментів у зв'язку з тим, що він
„жодної заробітної плати за весь цей
час взагалі не отримував", до уваги
прийматися не можуть.

В той же час, на думку колегії суддів,
про розрахунку суми заборгованості
відповідача по пені судом першої
інстанції були допущені помилки в цих
розрахунках, виходячи з наступного.

З матеріалів справи (а.с. 7, 77-78)
убачається, що заборгованість зі
сплати аліментів у ОСОБА_4 утворилася (з
урахуванням позовних вимог) з 23 квітня
2012 року.

Аліменти за квітень 2012 року (з
урахуванням позовних вимог - за 8 днів)
ОСОБА_4 зобов'язаний був сплатити в сумі
144 грн. 44 коп. у квітні 2012 року, а відтак з
01 травня 2012 року на них нараховується
неустойка (пеня) - з урахуванням того, що
17 жовтня 2012 року ним було сплачено в
рахунок погашення заборгованості по
аліментах 4 000 грн. (а.с. 50) - по 17 жовтня 2012
року включно.

Відтак, неустойка (пеня) за квітень 2012
року буде становити 245 грн. 55 коп.,
виходячи з наступного:

144 грн. 44 коп. х 1 % х 170 днів = 245 грн. 55 коп.,

де:

- 170 днів - з 01.05.2012 року по 17.10.2012
року;

- 144 грн. 44 коп. - розмір аліментів у
квітні 2012 року.

Відповідно, у подальшому розмір пені
буде становити:

- за травень 2012 року - 907 грн. 67 коп.
(653 грн. х 1 % х 139 днів);

- за червень 2012 року - 727 грн. 58 коп.
(667 грн. 50 коп. х 1 % х 109 днів);

- за липень 2012 року - 530 грн. 40 коп. (680
грн. х 1 % х 78 днів);

- за серпень 2012 року - 312 грн. 55 коп.
(665 грн. х 1 % х 47 днів);

- за вересень 2012 року - 112 грн. 75 коп.
(663 грн. 25 коп. х 1 % х 17 днів).

Разом пеня за період з 23.04.2012 року по
17.10.2012 року становить 2 836 грн. 50 коп.

Заборгованість по основному розміру
аліментів станом на 17.10.2012 року (за
період квітень-вересень включно 2012
року) становила 3 473 грн. 19 коп. (а.с. 7, 77).

Таким чином, сплативши 17 жовтня 2012 року
заборгованість по аліментах у розмірі 4
000 грн. (а.с. 50), ОСОБА_4 повністю сплатив
заборгованість по основній сумі
аліментів за період з 23 квітень по 30
вересень 2012 року включно у розмірі 3 473
грн. 19 коп., а також частково пеню,
нараховану на основний розмір
аліментів за згаданий період по 17
жовтня 2012 року у розмірі 526 грн. 81 коп. (4
000 грн. - 3 473 грн. 19 коп.).

Відтак, станом на 17 жовтня 2012 року
заборгованість по пені стала становити
2 309 грн. 69 коп. (2 836 грн. 50 коп. - 526 грн. 81
коп.).

Наступну проплату по аліментам ОСОБА_4
було проведено 19 вересня 2013 року - у
розмірі 4 000 грн. (а.с. 50).

За період з жовтня 2012 року по серпень 2013
року заборгованість ОСОБА_4 по
основному розміру аліментів склала 7 512
грн. (а.с. 77-78), тобто - станом на 19 вересня
2013 року ним не було покрито навіть
заборгованість по сплаті основних
аліментів: 7512 грн. - 4 000 грн. = 3 512 грн.

Наступну проплату по аліментам ОСОБА_4
було проведено 14 січня 2014 року - у
розмірі 4 000 грн. (а.с. 49).

За період з вересня 2013 року по грудень
2013 року заборгованість ОСОБА_4 по
основному розміру аліментів склала 2 877
грн. (а.с. 77-78) і з урахуванням вище
згаданої заборгованості у розмірі 3 512
грн. станом на 31 грудня 2013 стала
становити 6 389 грн. (2 877 грн. + 3 512 грн.).

Відтак, після проведеної відповідачем
14 січня 2014 року проплати у розмірі 4 000
грн. у нього станом на 31 грудня 2013 року
залишилась заборгованість по
основному розміру аліментів у розмірі 6
389 грн.

Наступну проплату по аліментам ОСОБА_4
було проведено 17 січня 2014 року - у
розмірі 7 000 грн. (а.с. 49).

За рахунок цієї проплати ним було
погашено заборгованість по основному
розміру аліментів, яка станом на 31
грудня 2013 року становила 6 389 грн., а
також частково - вище згадану
заборгованість по пені, яка склалася
станом на 17 жовтня 2012 року, - у розмірі 611
грн. (7 000 грн. - 6 389 грн.).

Таким чином, вище згадана
заборгованість по пені станом на 17
жовтня 2012 року стала становити 1 698 грн.
69 коп. (2 309 грн. 69 коп. - 611 грн.).

Аліменти за жовтень 2012 року ОСОБА_4
зобов'язаний був сплатити в сумі 663 грн.
25 коп. у жовтні 2012 року, а відтак з 01
листопада 2012 року на них нараховується
неустойка (пеня) - з урахуванням того, що
позовні вимоги містять вимогу про
стягнення розміру пені станом на 21
червня 2013 року - по 21 червня 2013 року
включно.

Відтак, неустойка (пеня) за жовтень 2012
року буде становити 1 545 грн. 23 коп.,
виходячи з наступного:

663 грн. 25 коп. х 1 % х 233 дні = 245 грн. 55 коп.,

де:

- 233 дні - з 01.11.2012 року по 21.06.2013 року;

- 663 грн. 25 коп. - розмір аліментів
у жовтні 2012 року.

Відповідно, у подальшому розмір пені
буде становити:

- за листопад 2012 року - 1 330 грн. 16
коп. (655 грн. 25 коп. х 1 % х 203 дні);

- за грудень 2012 року - 1 200 грн. 13
коп. (697 грн. 75 коп. х 1 % х 172 дні);

- за січень 2013 року - 877 грн. 73
коп. (622 грн. 50 коп. х 1 % х 141 день);

- за лютий 2013 року - 711 грн. 90 коп.
(630 грн. х 1 % х 113 днів);

- за березень 2013 року - 563 грн. 14
коп. (686 грн. 75 коп. х 1 % х 82 дня);

- за квітень 2013 року - 361 грн. 27
коп. (694 грн. 75 коп. х 1 % х 52 дні);

- за травень 2013 року - 143 грн. 59
коп. (683 грн. 75 коп. х 1 % х 21 день).

Таким чином, разом пеня за період з
01.11.2012 року по 21.06.2013 року становить 6 733
грн. 15 коп., а з урахуваням
заборгованості по пені станом на 17
жовтня 2012 року у розмірі 1 698 грн. 69 коп.
загальна заборгованість по пені станом
на 21.06.2013 року становить 8 431 грн. 84 коп. (6
733 грн. 15 коп. + 1 698 грн. 69 коп.).

Частиною 2 ст. 196 СК України встановлено,
що розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.01.2013 року відповідач отримав закритий
косий перелом правої ключиці з
зміщенням кісткових фрагментів, у
зв'язку з чим з 17 по 30 січня 2013 року
перебував на стаціонарному лікуванні,
після чого йому було рекомендовано
також і амбулаторне лікування в
поліклініці по місцю проживання під
наглядом травматолога - з контрольним
оглядом через 1,5 місяці після виписки
зі стаціонару (а.с. 48).

Вище наведену обставину колегія суддів
визнає поважною, у зв'язку з чим вважає
за можливе зменшити розмір пені, який
підлягає до стягнення з відповідача, з 8
431 грн. 84 коп. до 7 500 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п. 3 і
4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 11 липня 2014 року змінити,
зменшивши розмір пені за прострочення
сплати аліментів, який підлягає до
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3,
до 7 500 (сім тисяч п'ятсот) грн.

В решті рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 11 липня 2014 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Суддя:

Судді: