12112014 ОСОБА_1 ОСОБА_4
Києво-Святошинський районний суд
Київської області Приватний нотаріус
Справа № 369/5717/14-ц
Провадження № 2/369/2602/14
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_5,
ОСОБА_6, до ОСОБА_7, треті особи:
Приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, Києво-Святошинська
районна державна нотаріальна контора,
про визнання договору дарування
удаваним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу ? частини жилого
будинку, визнання права власності на 1/12
частину жилого будинку в порядку
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до
відповідачів ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
ОСОБА_5, неповнолітнього ОСОБА_6, до
ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, Києво-Святошинська
районна державна нотаріальна контора,
про визнання договору дарування
удаваним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу ? частини жилого
будинку, визнання права власності на 1/12
частину жилого будинку в порядку
спадкування за законом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, який
доводився батьком ОСОБА_1, малолітньому
ОСОБА_5, неповнолітньому ОСОБА_6 та
чоловіком ОСОБА_4

У встановленому законодавством
порядку ОСОБА_1, як спадкоємець першої
черги, звернувся до
Києво-Святошинської державної
нотаріальної контори з метою
оформлення спадщини.

До складу спадкового майна після
смерті ОСОБА_8 входить ? частка
житлового будинку АДРЕСА_2, який було
придбано померлим ОСОБА_8 та його
дружиною ОСОБА_4 у 2005 році.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальних дій від 12 липня 2013 року,
виданою державним нотаріусом
Києво-Святошинської державної
нотаріальної контори М.Є. Яхно йому
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
спір на майно не є спадковим з причин
реєстрації права власності ОСОБА_4 на
вказану частку житлового будинку
зареєстровано на підставі договору
дарування. Таким чином ОСОБА_1 стало
відомо, що спірна нерухомість була
придбана не за договором
купівлі-продажу, а за договором
дарування.

ОСОБА_1 відомо, що ? частку житлового
будинку АДРЕСА_2 померлий ОСОБА_8 та
його дружина ОСОБА_4 придбали за 150 000
гривень, сплативши вказану суму ОСОБА_7
Оскільки померлий та ОСОБА_4 не є
близькими родичами чи друзями з ОСОБА_7,
то у останнього не було підстав
безоплатно відчужувати належну йому
частку житлового будинку на користь
сторонньої особи. Факт передачі коштів
у сумі 158 000 грн. в рахунок
купівлі-продажу будинку
підтверджується розпискою ОСОБА_7 від 23
липня 2005 року.

Оскільки спірна нерухомість була
придбана померлим батьком ОСОБА_1 за
час шлюбу, то ця нерухомість є спільною
сумісною власністю подружжя. Тому
ОСОБА_1 вважає, що його батьку ОСОБА_8
належала ? частка житлового будинку
АДРЕСА_2 і після його смерті відкрилася
спадщина на цю частку нерухомого майна.

Крім ОСОБА_1, спадкоємцями першої черги
є малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
на момент смерті ОСОБА_8 постійно
проживали з ним та були зареєстровані
за місцем проживання, тому вважаються
такими, що прийняли спадщину. ОСОБА_4
також є спадкоємицею першої черги
після смерті ОСОБА_8, але вона не
зверталася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, і на
момент смерті спадкодавця не була
зареєстрована за адресою спірної
нерухомості.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_8 є він, малолітній
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і частки у спадщині є
рівними - по 1/12 частині.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просив суд визнати договір дарування ?
частки житлового будинку від 23 липня 2005
року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7,
удаваним, визнати дійсним договір
купівлі-продажу ? частки житлового
будинку АДРЕСА_2, та визнати за ОСОБА_1
право власності на 1/12 частку житлового
будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_8.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала у
повному обсязі та просила його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітнього
ОСОБА_5, в судовому засіданні позов
визнала та не заперечувала проти його
задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, причини неявки суду
невідомі.

Представник третьої особи
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності третьої особи.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2005 року
між ОСОБА_7, як дарувальником, та ОСОБА_4,
як обдарованою, було укладено договір
дарування ? частини житлового будинку,
відповідно до якого ОСОБА_7 подарував, а
ОСОБА_4 прийняла у дар ? частину
житлового будинку з відповідними
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_2. Відповідно до
п. 3 вказаного договору сторони оцінили
цей дар у 158 124 гривні. Зазначений
договір було посвідчено приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_3

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно ?
частка житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_2, належить ОСОБА_4 на праві
спільної часткової власності на
підставі договору дарування від 23
липня 2005 року за реєстровим номером №
704.

Відповідно до технічного паспорта на
житловий будинок індивідуального
житлового фонду АДРЕСА_2 від 17 січня 2006
року, власником ? частини вказаного
будинку є ОСОБА_4, а власником решти
будинку, тобто 1/3, 1/8 та 1/24 частин
будинку, є ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, зокрема, шляхом визнання
правочину недійсним.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України
зміст вчинюваного правочину не може
суперечити вимогам Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Вимогами ст. 235 ЦК України встановлено,
що удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України
за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 719 ЦК
України договір дарування нерухомої
речі укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Вимоги ст. 657 ЦК України встановлено, що
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває у податковій заставі.

Правила ч. 1 ст. 692 ЦК України
встановлюють обов'язок покупця
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інших строк оплати
товару.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до положень п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вбачається, що за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. За
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_4
було укладено договір дарування ?
частини житлового будинку. Вказаний
договір посвідчений нотаріально,
відповідно до вимог законодавства для
даного виду договорів, тому підстав
для його нікчемності не виявлено.

Щодо посилання позивача у
позовній заяві, його представника у
судовому засіданні на те, що насправді
було укладено договір дарування, під
якими приховано договір
купівлі-продажу, не відповідають
дійсності та не підтверджені належними
доказами.

Посилання відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні на розписку про
передачу ОСОБА_7 грошових коштів на
підтвердження договору
купівлі-продажу, не знаходять свого
підтвердження у матеріалах справи.
Окрім того, відповідач ОСОБА_4
зазначала, що передані грошові кошти
належали їй, але яка саме сума коштів
була передана точно вказати не змогла -
чи то 30 000(тридцять тисяч), чи то 35 000
(тридцять п'ять тисяч) доларів США.
Надати суду на огляд оригінал розписки
про таку передачу коштів відповідач
відмовилася надати, посилаючись на її
втрату. Пояснити, чому дарування на її
користь відбувалося відплатним
способом шляхом передачі грошових
коштів у сумі від 30 000 доларів США до 35 000
доларів США, що в гривневому
еквіваленті на момент передачі
складало близько 150 000 (сто п'ятдесят
тисяч) гривень, тобто ту суму, у яку
сторони оцінили предмет договору
дарування, відповідач ОСОБА_4 також не
змогла.

Враховуючи відсутність доказів
на підтвердження посилання позивача
ОСОБА_1 про укладення договору
дарування з умисним виникненням прав
та обов'язків, що передбачаються
договором купівлі-продажу, крім того,
матеріалами справи не підтверджується
намір сторін укласти саме договір
купівлі-продажу, а не договір
дарування, відсутні будь-які фактичні
дані, які дали б суду змогу встановити
факт укладення договору
купівлі-продажу та факт передачі
коштів конкретної суми та конкретними
особами в конкретних умовах, тому суд
відмовляє позивачу ОСОБА_1 у визнанні
удаваним договору дарування, та
визнанні дійсним договору
купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 64 років помер
ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1. Померлий
ОСОБА_8 доводився чоловіком
відповідачки ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_2, батьком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_3, та батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_4.

З матеріалів спадкової справи до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8
вбачається, що 06 січня 2012 року ОСОБА_1
звернувся до Києво-Святошинської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини у зв'язку з тим, що він як син
померлого є спадкоємцем першої черги,
що підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5.

12 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори із
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину, а саме на 1/6 частину
житлового будинку з відповідною
частиною будівель та споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8.

Із вказаної заяви ОСОБА_1 вбачається, що
окрім нього спадкоємцями першої черги
є також діти померлого - малолітній
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітній
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які прийняли
спадщину в порядку вимог п. 4 ст. 1268 ЦК
України.

Дружина померлого, ОСОБА_4, не подала
заяву про прийняття спадщини у
встановлений законодавством строк, та
на час відкриття спадщини не проживала
постійно із спадкодавцем, тому
вважається такою, що спадщину не
прийняла.

12 липня 2013 року державний нотаріус
Києво-Святошинської районної
державної нотаріальної контори Яхно
М.Є. виніс постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії щодо видачі
ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину
за законом на 1/6 частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель і споруд, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, оскільки
у правовстановлюючому документі
власником спірної частини житлового
будинку є не померлий, а ОСОБА_4

Відповідно до будинкової книги на
будинок АДРЕСА_2, власником ? частини
вказаного будинку є ОСОБА_4

Відповідно до положень ч. 1 ст. 355 ЦК
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Вимогами ст. 368 ЦК України встановлено,
що спільна власність двох або більше
осіб без визначення часток кожного з
них у праві власності є спільною
сумісною власністю. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до правил п. 2 ч. 1 ст. 57 СК
України особистою приватною власністю
дружини є майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у Листі «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013
року вбачається, що умовою переходу в
порядку спадкування права власності на
об'єкти нерухомості, в тому числі
житловий будинок, інші споруди,
земельну ділянку, є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування.

З матеріалів справи встановлено, що
власником спірної частини будинку, на
частку якої просить визнати право
власності ОСОБА_1 в порядку спадкування
за законом, є не ОСОБА_8 як спадкодавець
позивача, а ОСОБА_4, і вказана частка
житлового будинку належить їй на праві
приватної власності, оскільки набута
за договором дарування. Таким чином,
ОСОБА_8 за життя не набув права на
вказану частину житлового будинку, в
результаті чого таке право не може бути
частиною спадщини та не може бути
передане позивачу ОСОБА_1 в порядку
спадкування.

Так, оскільки право власності на
частину житлового будинку у ОСОБА_8 не
виникло, в результаті чого до складу
спадщини не включено, тому суд дійшов
висновку про відмову позивачу ОСОБА_1 у
визнанні права власності на 1/12 частину
житлового будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8

Окрім того слід зазначити, що під час
розгляду справи неповнолітній ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якого діяла
його законний представник ОСОБА_4,
досяг вісімнадцятирічного віку, тобто
набув повної цивільної дієздатності.
Тому, враховуючи приписи цивільного
процесуального законодавства, ОСОБА_6
набув права самостійно звертатися до
суду за захистом свого права, брати
участь у цивільному процесі як
самостійний учасник та представляти
свої інтереси у випадку їх порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 30 ЦК України
цивільну дієздатність має фізична
особа, яка усвідомлює значення своїх
дій та може керувати ними. Вимогами ст.
34 ЦК України встановлюється, що повну
цивільну дієздатність має фізична
особа, яка досягла вісімнадцяти років
(повноліття).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 242 ЦК України
батьки (усиновлювачі) є законними
представниками своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей.

Так, із досягненням ОСОБА_6 повноліття
та набуттям повної цивільної
дієздатності, його мати ОСОБА_4 як
законний представник втратила право
діяти в його інтересах.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК
України у зв'язка із відмовою у
задоволенні позову підлягають
скасуванню заходи забезпечення позову,
застосовані відповідно до ухвали судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 05 серпня 2014 року

Керуючись п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», п. 2 ч. 1 ст. 57
Сімейного кодексу України, ст.ст. 16, 30, 34,
203, 235, ч. 1 ст. 242, ст.ст. 328, 355, 356, 368, 655, 657, ч.
1 ст. 692, ч. 1 ст. 717, ч. 2 ст. 719, ст.ст. 1216, 1218
Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 10, ч.
6 ст. 154, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
яка діє в своїх інтересах та в
інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_7,
треті особи: Приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3, Києво-Святошинська
районна державна нотаріальна контора,
про визнання договору дарування
удаваним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу ? частини жилого
будинку, визнання права власності на 1/12
частину жилого будинку в порядку
спадкування за законом, відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову,
застосовані ухвалою судді
Києво-Святошинського району Київської
області від 05 серпня 2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.