У х в а л а

ІМенем УКраїни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою Грицюка Вячеслава
Петровича, який діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», на рішення Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 12 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 17 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні
ініціативи») звернулося до суду з
указаним позовом. Зазначало, що 17
грудня 2012 року між ним та публічним
акціонерним товариством «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») було укладено
договір відступлення прав вимоги,
відповідно до умов якого первинний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає кредитний портфель, унаслідок
чого новий кредитор набуває всіх прав
вимоги первісного кредитора за
кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань. Згідно даного договору
відбулося відступлення права вимоги і
за кредитним договором від 17 травня 2006
року № 205, що був укладений між ПАТ
«АКПІБ» та ОСОБА_3, за яким остання
отримала кредит у сумі 50000 грн та
зобов'язалася повернути його і
сплатити проценти за користування в
сумі та в строки передбачені кредитним
договором. Згодом до вказаного
кредитного договору шляхом укладення
додаткових угод вносились зміни щодо
розміру наданих позичальнику коштів.
Крім того, з метою забезпечення
належного виконання зобов'язань за
кредитним договором ПАТ «АКПІБ» та
ОСОБА_3 уклали іпотечні договори від 17
травня 2006 року № 205, від 18 травня 2006 року
№ 205/205, відповідно до яких остання
передала банку в іпотеку квартиру,
загальною площею 66,60 кв. м, житловою
площею 47,70 кв. м, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 у м. Рахові Закарпатської
області та квартиру загальною площею
45,42 кв. м, житловою площею 32,73 кв. м, яка
знаходиться по АДРЕСА_2 у м. Рахові
Закарпатської області. Станом на 30
червня 2013 року відповідач не виконала
взяті на себе грошові зобов'язання.
Посилаючись на наведене, просило
задовольнити позов.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 12 березня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 17 червня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Грицюк В.П., який діє від імені ТОВ
«Кредитні ініціативи», звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 17 травня 2006 року
між ПАТ "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 205, за яким банк надав останній кредит
у сумі 50000 грн, із зобов'язанням
повернути ці кошти і проценти за
користування ними в строк та на умовах,
передбачених кредитним договором.

7 липня 2006 року між ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та ОСОБА_3 було укладено
додатковий договір № 1 до кредитного
договору № 205 від 17 травня 2006 року,
згідно якого змінено редакцію пп. 2.1 п. 2
та пп. 4.1 п. 4 вказаного кредитного
договору збільшено розмір наданого
позичальнику кредиту.

7 вересня 2007 року додатковим договором
№ 2 до кредитного договору № 205 від 17
травня 2006 року, укладеним між ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та
ОСОБА_3 внесено зміни до пп. 2.1 п. 2 та пп.
4.1 п. 4 вказаного кредитного договору,
якими банк надав позичальнику кредит в
сумі 175000 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором
між ОСОБА_3 та ПАТ "Акціонерний
комерційний
промислово-інвестиційний банк" було
укладено іпотечний договір № 205/205 від 18
травня 2006 року та додаткову угоду № 1
від 7 вересня 2007 року до іпотечного
договору № 205/205 від 18 травня 2006 року,
згідно умов яких іпотекодавець ОСОБА_3,
у випадку невиконання своїх
зобов'язань за кредитним договором
взяла на себе зобов'язання відповідати
перед іпотекодержателем належним їй на
праві власності нерухомим майном -
квартирою в одноповерховому
двоквартирному будинку, загальною
площею 66,60 кв. м, житловою площею 47,70 кв.
м, розташованою по АДРЕСА_1 в м. Рахів
Закарпатської області.

7 липня 2006 року на забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" було
укладено іпотечний договір № 205/1, де
остання передала в іпотеку, як гарантію
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором перед ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк",
квартиру, загальною площею 45,42 кв. м,
житловою площею 32,73 кв. м, яка
знаходиться по АДРЕСА_2 в м. Рахів
Закарпатської області.

17 грудня 2012 року між ТОВ "Кредитні
ініціативи" та ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" було укладено договір
відступлення прав вимоги та договір
про передачу права за договорами
забезпечення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що ні у договорі про відступлення
права вимоги, ні у договорі про
передачу прав за договорами
забезпечення, не згадується конкретно
ОСОБА_3 як боржник за основним
зобов'язанням, і не вказуються спірні
квартири, як заставне майно, на яке, на
думку позивача, перейшло право вимоги.
Позивач суду не довів факт передачі
йому кредитного портфелю по кредитному
договору № 205 від 17 травня 2006 року
укладеного з ОСОБА_3 Крім того, суд
зазначив, що не бере до уваги витяги з
додатку № 1, надані позивачем, оскільки
вони є недопустимими доказами, так як
наявність їх не передбачена ні
договором відступлення прав вимоги, ні
чинним законодавством. Вони підписані
лише однією особою, - аналітиком ТзОВ
"Кредитні ініціативи".

Однак повністю з такими висновками
судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Однак у порушення вказаних норм права
не приймаючи надані в якості доказів
витяги з додатків про те, за якими
договорами проведено уступлення вимог
і договорів забезпечення,
відповідність яких оригіналу завірена
позивачем, суд не звернув уваги на те,
що їх відповідність оригіналу не мала
посвідчуватися сторонами договору про
відступлення права вимоги і передачі
прав за договорами забезпечення.

Дані про те, що за клопотанням осіб, які
брали участь в розгляді справи суд
вимагав подання оригіналу вказаних
додатків, як це передбачено
ст. 64 ЦПК України, і на вимогу суду такий
не було подано, відсутні.

Крім того, суди не звернули уваги на те,
що рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 9 листопада
2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" заборгованість на кредитним
договором у розмірі 158085 грн 16 коп.

Договір про уступку права вимоги
укладений 17 грудня 2012 року, тобто після
ухвалення вказаного рішення.

З огляду на викладене, суди мали
з'ясувати, які вимоги були передані, їх
розмір, чи проводилась заміна сторони
виконавчого провадження (ст. 378 ЦПК
України), оскільки без такої заміни до
позивача не могло перейти право на
отримання стягнутих за рішенням суду
коштів.

Суди мали з'ясувати чи мав право
позивач на отримання коштів за
переданим кредитним договором, їх
розмір, а, відповідно, чи були підстави
для звернення стягнення на їх
погашення.

Неповідомлення про передачу права
вимоги і забезпечення не могли бути
підставою для відмови у позові.

Суди не врахували, що зміни в реєстрі
іпотек були внесені у листопаді 2013
року, що вбачається із долучених до
справи документів.

Таке може впливати на розмір коштів,
які мав право отримати від боржника
новий кредитор, при умові, що перший
виконав зобов'язання на користь
первісного кредитора у зв'язку з тим, що
не був обізнаний про його заміну.

Вказані порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, в зв'язку
з чим оскаржувані судові рішення не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Грицюка Вячеслава
Петровича, який діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду
Закарпатської області від 12 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 17 червня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник