АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Багбая Є. Д. Доповідач - Каратаєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Дніпродзержинський
спецкомбінат" на рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 24 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Комунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Дніпродзержинський
спецкомбінат" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

24 жовтня 2014 року Дніпровським
районним судом м. Дніпродзержинська
ухвалено рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 до КП
«Дніпродзержинський спецкомбінат» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
несвоєчасний розрахунок при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з КП
«Дніпродзержинський спецкомбінат» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
період затримки в сумі 10023 грн. 54 коп.,
моральну шкоду в сумі 1500 грн., а всього
загальну суму в розмірі 11523 грн. 54 коп. В
частині місячного платежу допущено
негайне виконання.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, КП «Дніпродзержинський
спецкомбінат» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до КП «Дніпродзержинський
спецкомбінат» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні та
відшкодування моральної шкоди в
повному обсязі. Судові витрати
покласти на позивача.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
котрим суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, прийняте на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
при прийнятті рішення суд вирішує,
зокрема, питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та якими доказами це
підтверджується, чи є інші фактичні
дані, що мають значення для вирішення
справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої
інстанції не врахував.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції ї ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
неправильне застосування норм
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_4 працювала з 5 листопада
2012 року по 27 травня 2014 року на посаді
кравця КП «Дніпродзержинський
спецкомбінат», звідки була звільнена
за ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. В
порушення вимог законодавства
позивачу протягом декількох місяців не
виплачувалася заробітна плата, крім
того при звільнені позивача їй в
порушення вимог закону не було
виплачено заборгованість по
заробітній платі, яка становила 4914,33
гривень. Повний розрахунок по зарплаті
був здійснений 21.10.2014 року.

Сторонами не заперечувався факт
наявності заборгованості по виплаті
заробітної плати, яка становить 4914,33
гривень. Повний розрахунок був
здійснений лише 21.10.2014 року.

Кількість днів затримки
розрахунку з позивачем становить з 27
травня 2014 року по 21 жовтня 2014 року 102
дні. Середньоденна заробітна плата
розрахована відповідно до п.8 Розділу ІV
Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» і складає
згідно довідки 98,27 гривень. Таким чином,
компенсація становить: 102х112,11=10023 грн. 54
коп.

Суд першої інстанції всебічно
дослідив обставини справи та визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами та навів відповідне правове
обгрунтування.

Згідно ст. 43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Право на
своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Статтею 115 КЗпП України
передбачено, що заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором, але не рідше
двох разів на місяць через проміжок
часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в ст. 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №13 від
24.12.1999 року визначено, що встановивши
при розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Враховуючи зазначені
вище вимоги закону, суд першої
інстанції, з урахуванням норм
тривалості робочого часу
встановленого Міністерством праці та
соціальної політики на 2014 роки, ухвалив
обґрунтоване рішення в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
затримку розрахунку при звільнення, з
яким погоджується колегія суддів.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції
правильно визначився з наявністю такої
шкоди та визначив розмір
відшкодування, при цьому виходив з
принципу розумності та співмірності.
Проте, суд першої інстанції
припустився помилки при визначенні
норми матеріального права, яка регулює
правовідносини з цього приводу та
послався на ст. 23 ЦК. Тому, відповідно до
вимог п.4 ч.1, 2 ст.309 ЦПК рішення в частині
правового обгрунтування стягнення
моральної шкоди підлягає зміні з
виключенням посилань на ст.. 23 ЦПК із
застосуванням ст.237-1 КЗпП, яка
передбачає відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі, якщо
порушення його законних прав призвели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації життя.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що у
зв'язку з невиконанням зобов'язань
відповідачем, позивач зазнав певні
моральні страждання, що відтворилися в
переживаннях у зв'язку з порушенням
нормального образу життя, відсутність
засобів існування - відсутності коштів
для придбання харчів, одежі, взуття та
предметів побуту, необхідність
позивача докладати зусилля для пошуку
грошей, застосовувати додаткові
зусилля для організації нормального
життя, знаходження позивача в ролі
«прохача» коштів, які по закону
належать йому. Психологічні
навантаження в зв'язку з систематичним
відвідуванням різних інстанцій,
зверненням до суду які негативно
впливають на будь-яку людину та
позивачки не є виключенням, про що
зазначала в своїх поясненнях. Суд
першої інстанції з урахуванням
характеру та обсягу душевних страждань
внаслідок невиконання відповідачем
своїх зобов'язань тривалий час, з
урахуванням засад розумності,
виваженості та справедливості,
визначив суму моральної шкоди у
розмірі 1500 грн.

Доводи апеляційної скарги
носять формальних характер, не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції по оцінки
доказів та висновків про
обґрунтованість позовних вимог.
Посилання апелянта на недоведеність
моральної шкоди є необґрунтованими.
Обставини справи свідчать про
порушення трудових прав позивачки, що
не заперечувалось представником
відповідача в судовому засіданні, за
таке порушення передбачене
відшкодування моральної шкоди, а
відсутність у людини коштів для
забезпечення своєї життєдіяльності не
може не принижувати її гідності, не
завдавати душевних страждань, не
порушувати нормальний образ життя та
не докладати додаткових усиль для
свого забезпечення. Посилання апелянта
на невірне визначений розмір судового
збору, також є необгрутованим, оскільки
останній стягнуто відповідно до вимог
Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Дніпродзержинський
спецкомбінат" задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 24 жовтня
2014 року в частині обґрунтування
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до
Комунального підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Дніпродзержинський спецкомбінат" про
відшкодування моральної шкоди, змінити
відповідно до цього рішення.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді