АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2014
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Галичанського А.Д., Яремка
В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 13 серпня 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відібрання дитини. Позовні
вимоги обґрунтовувала слідуючими
обставинами.

09.07.2009р. відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Козятинського
міськрайонного управління юстиції
Вінницької області між сторонами був
зареєстрований шлюб, актовий запис №71.

ІНФОРМАЦІЯ_1. народився син - ОСОБА_4

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 15.05.2014р.
шлюб між сторонами розірвано,
малолітнього сина залишено проживати з
матір»ю.

ОСОБА_1 в позові зазначала, що після
розірвання шлюбу син проживав з нею,
відвідував дитячий садок «Журавонька»
в м.Козятин, Вінницької області.

Відповідач проживає і працює в Італії,
приїжджав рідко, практично участі у
вихованні сина не приймав.

07.07.2014р. відповідач викрав дитину, коли
дитина перебувала в дитячому садку та
втік. Позивач одразу звернулася до
міліції. На даний час місце
перебування відповідача з дитиною
невідоме.

22-ц/794/1631/2014р. Головуючий
у 1 інстанції Пилип'юк І.В.

Категорія 48
доповідач Перепелюк
І.Б.

Позивач просила відібрати
малолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
у ОСОБА_2 та повернути його матері.

Заочним рішенням Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 13.08.2014р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відібрання дитини задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_3 в
інтересах відповідача, звернувся до
суду першої інстанції із заявою про
перегляд заочного рішення. Ухвалою
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 20.10.2014р. заяву
залишено без задоволення. На рішення
суду представник відповідача подав
апеляційну скаргу, просить рішення
скасувати, відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апелянт вважає
оскаржуване рішення незаконним та
необґрунтованим.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що відсутні підстави для
задоволення позову, оскільки немає
рішення правоохоронного органу чи суду
щодо встановлення його вини у
викраденні дитини.

Також апелянт звертає увагу суду на те,
що в даний час малолітній ОСОБА_4
перебуває із своєю матір'ю ОСОБА_1,
оскільки добровільно був переданий їй
відповідачем.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість заочного рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
заочне рішення - залишити без змін з
наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 09.07.2009р.

Згідно копії свідоцтва про народження
серія НОМЕР_1 від 18.07.2011р., виданого
виконавчим комітетом Непедівської
сільської ради Козятинського району
Вінницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1.
народився ОСОБА_4, матір'ю якого є
позивач, а батьком - відповідач.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 14.05.2014р.
шлюб між сторонами розірвано,
малолітнього сина залишено з матір'ю,
про що зазначено в рішенні суду.

Відповідно до довідки Непедівської
сільської ради №293 від 28.07.2014р.,
малолітній ОСОБА_4 з народження і до
07.07.2014р. постійно проживав з матір'ю -
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.07.2014р. до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000364 внесено
запис за заявою ОСОБА_1 про кримінальне
правопорушення передбачене ст.356 КК
України, а саме про те, що ОСОБА_2
самовільно, без її згоди, з дитячого
садка «Журавонька», що в м.Козятин,
Вінницької області забрав їхнього
малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
Місце знаходження дитини на даний час
невідоме.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, посилався на те, що рішенням
суду дитину залишено з матір'ю, вона
згоди на перебування дитини з
відповідачем не надавала, відповідач
самовільно та протиправно, без дозволу
матері забрав малолітню дитину з
дитячої установи.

Відповідно до ст.162 СК України якщо один
з батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

Доказів того, що залишення дитини з
матір'ю створює реальну небезпеку для
життя та здоров»я дитини, або
суперечить її інтересам, суду не
представлено.

Відповідно до ст.7 СК України, суд при
розгляді таких справ, повинен
забезпечити можливість здійснення
прав дитини, які встановлені
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими міжнародними
правовими актами, визнаними в Україні
та максимально можливо враховувати
інтереси дитини. Також відповідно до
положення ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, при вирішення будь-яких питань
щодо дітей суд повинен керуватися
максимальним забезпеченням інтересів
дітей.

Суд першої інстанції при розгляді
справи з'ясував всі обставини, дослідив
представлені суду докази та дав їм
належну оцінку, вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відсутні підстави для задоволення
позову, оскільки немає рішення
правоохоронного органу чи суду щодо
встановлення вини відповідача у
викраденні дитини, є безпідставними та
спростовуються наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 самовільно, без згоди ОСОБА_1 з
дитячого садка «Журавонька», що в
м.Козятин, Вінницької області забрав
їхнього малолітнього сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 У зв»язку із зверненням
позивача до міліції, 11.07.2014р. до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№0000364 внесено запис за заявою
ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення
передбачене ст.356 КК України.

Посилання апелянта на те, що перед
навідуванням дитини в дитячий садок
ОСОБА_2 спілкувався із позивачем щодо
його подорожі з дитиною і про те, що у
матері неповнолітнього ОСОБА_4 не було
заперечень, не підтверджені належними
та допустимими доказами та
спростовуються наявними в матеріалах
справи копіями протоколів допиту в
якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від
11.07.2014р.

Отже, є всі підстави для застосування
положень ст.162 СК України.

Рішення суду першої інстанції є
законними, обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують,
підстав

для скасування чи зміни рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 13 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :