АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Колотілову О.О.

за участю
осіб: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Градострой» про
стягнення неустойки (пені) за
наслідками неналежного виконання
договору, з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних
нарахованих на суму заборгованості;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Дарницького
районного суду м.Києва від 15 жовтня 2014
року

в с т а н
о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького
районного суду м.Києва від 15.10.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ
«Градострой» про стягнення неустойки
(пені) за наслідками неналежного
виконання договору, з урахуванням
індексу інфляції та трьох відсотків
річних, нарахованих на суму
заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Градострой» на користь
ОСОБА_2 10 854 грн. 42 коп. - пеню за
наслідками неналежного виконання
договору. В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Градострой» на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із заочним рішенням
суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Посилається на незаконність
ухваленого судом рішення, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, неналежну оцінку наявних в
матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що при
ухваленні рішення судом одну сторону
за договором купівлі - продажу майнових
прав на нерухоме майно було з
незрозумілих причин поділено на три
частини, внаслідок чого стягнуто лише
1/3 частку від неустойки (пені) в розмірі
облікової ставки НБУ від вартості
майнових прав. Також, судом
безпідставно відмовлено в частині
вимог про стягнення коштів з
урахуванням індексу інфляції та 3 %
річних, нарахованих на суму
заборгованості.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 підтримала подану нею
апеляційну скаргу, посилаючись на
доводи, викладені в ній. Представник
відповідача ТОВ «Градострой» в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся
відповідно до вимог закону.

Неявка представника відповідача в
судове засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
сторони перебувають у
договірних/зобов'язальних
правовідносинах.

Так, відповідно до умов договору
купівлі-продажу майнових прав на
нерухоме майно від 10 грудня 2012 року
ОСОБА_2 набула права власності на 1/3
частину майнових прав щодо квартири
АДРЕСА_1, іншими співвласниками
вказаних майнових прав є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які володіють також по 1/3 частці
майнових прав (а.с.6- 8, 9).

При цьому, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як
покупці майнових прав на нерухоме
майно, зобов'язалися надати ТОВ
«Градострой» грошові кошти в порядку
дольової участі у будівництві
вказаного житлового приміщення, а
відповідач - використати надані кошти
для будівництва вказаного об'єкта, а
після закінчення будівництва передати
власникам об'єкт фінансування - житлове
приміщення - квартиру.

Вартість об'єкта інвестування
(майнових прав) відповідно до п. 4.1
Договору склала 490 026 грн. 70 коп. - 100%
фінансування вартості загальної площі
об'єкта житлового приміщення.

Орієнтовний строк введення об'єкта
будівництва в експлуатацію будинку - І
квартал 2013 року; його строк передачі
громадянам під заселення - II- й квартал
2013 року (пункти 3.1.1, 3.1.2).

Однак, на даний час вказаний будинок не
введений в експлуатацію та не
переданий під заселення.

Суд першої інстанції дійшов вірного
та обґрунтованого висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 і колегія суддів
погоджується з таким висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, відповідно до
ч.1 ст. 530 ЦК України, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема, сплата
неустойки (пені).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань наступає
відповідальність, передбачена п. 5.1.
Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору за
порушення сторонами строків виконання
зобов'язань за цим Договором, винна
сторона виплачує іншій стороні
неустойку в розмірі облікової ставки
НБУ від вартості майнових прав, розмір
яких визначений в п. 4.1 цього Договору,
за весь період прострочення.

Враховуючи вимоги ст. 258 ЦК України пеня
повинна нараховуватися за один рік.

Позивач просить суд стягнути пеню за
період з 01 липня 2013 року по 09 червня 2014
року.

Оскільки відповідач не виконав
зобов'язання по вказаному договору
щодо введення будинку в експлуатацію
та передачі квартири для заселення,
відповідно до п. 5.1. Договору має
сплатити ОСОБА_2 неустойку (пеню) в
розмірі облікової ставки НБУ від
вартості її майнових прав за період
прострочення виконання зобов'язань,
який просить позивачка - з 01 липня 2013
року по 09 червня 2014 року в розмірі 10 854
грн. 42 коп. При цьому розмір пені
визначається виходячи з вартості
майнових прав позивачки, а вартість 1/3
частка її майнових прав складає 163 342,23
грн.

Апелянт ОСОБА_2 помилково вважає, що
вона має право отримати пеню у
відповідності до повної вартості
майнових прав - 490 026,70 грн. ( за ОСОБА_3 і
за ОСОБА_4), оскільки вони втрьох
виступають як покупці. Та обставина, що
вони втрьох є покупцями за договором
купівлі-продажу майнових прав на
нерухоме майно, не свідчить про те, що
позивач має право на отримання
неустойки від повної вартості майнових
прав. За договором купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно вона
придбала лише 1/3 частку цих прав, а тому
пеня вірно була нарахована їй у
відповідності до вартості її1/3 частки
майнових прав, що відповідає умовам
зазначеного договору, а саме
вищезазначеному п.5.1.

Вирішуючи спір в частині вимог про
стягнення коштів з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних,
нарахованих на суму заборгованості, на
підставі ст.625 ЦПК України, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що ці вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки до
спірних правовідносин положення
вказаної норми закону не
застосовуються з тих підстав, що
останні не містять предмету виконання
грошового зобов'язання, а передбачають
виконання вимог передачі майнових прав
на нерухоме майно (квартиру).

Положення ст.625 ЦПК України
застосовуються до правовідносин
грошового зобов'язання. За таких
обставин, у суду першої інстанції не
було передбачених законом підстав для
задоволення позову в цій частині.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, неповне та не
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неналежну оцінку
наявних в матеріалах справи доказів,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м.Києва від 15 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: