Броварський міськрайонний суд
№ справи 361/2636/14-ц
№ провадження 2/361/1328/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Білик Г.О.

при секретарі
Семенець Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Страхової компанії ПРАТ
«Український страховий дім», третя
особа - ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
завданої джерелом підвищеної
небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки. Обгрунтовуючи
заявлені вимоги зазначила, що її син
керуючи автомобілем «Форд Фокус»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
належного їй на праві власності,
потрапив в дорожньо-транспортну
пригоду, винним в настанні якої було
визнано ОСОБА_2. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено належний їй на праві
власності транспортний засобі, а тому
просить стягнути з ОСОБА_5 у
відшкодування матеріальної шкоди
кошти в сумі 42 937 грн. 33 коп. та з ПрАТ «СК
«Український страховий дім», яке є
страховиком ОСОБА_3, власника
транспортного засобу ВАЗ 2105 державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_2 кошти в сумі 49 500 грн.
Також просить стягнути з ОСОБА_5 кошти в
сумі 10 000 грн. у відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у тому, що
дорожня-транспортна пригода негативно
відобразилася на її психологічному
стані, призвела до значних душевних
хвилювань та зазначила, що її син
значний час не мав можливості
користуватися транспортним засобом, що
теж створювало певні незручності.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, з викладених в позовній
заяві підстав та просила його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував щодо
задоволення позову, підтвердив, що
визнав вину у настанні
дорожньо-транспортної пригоди, але
разом з тим зазначив, що розмір збитків
є завищеним.

Представник ПРАТ «Український
страховий дім» в судове засідання не
з'явився, направив на адресу суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля ВАЗ 2105 державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_3
застрахована, але він не звернувся до
страхової компанії з повідомленням
встановленого зразка про настання
дорожньо-транспортної пригоди, а тому
шкода має бути відшкодована завдавачем
шкоди.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилися, про його проведення
повідомлені належним чином, відповідно
до ч.5 ст. 74 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
повно і всебічно з'ясувавши обставини в
справі, об'єктивно дослідивши докази,
що мають юридичне значення для
розгляду справи та вирішення спору
по суті, приходить до наступного.

08 січня 2014 року о 08:10 на перехресті вул.
Київської-Шевченка в м. Бровари сталася
дорожньо-транспортна пригода за
участю автомобілів «Форд Фокус»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Власницею автомобіля в «Форд Фокус»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є
ОСОБА_1, власником автомобіля ВАЗ 2105
державний реєстраційний номер НОМЕР_2 -
ОСОБА_3.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04 лютого 2014 року провадження по
справі про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито, в зв'язку
з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 29 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122
КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовими
рішеннями у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що набуло
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до Звіту про визначення
розміру матеріального збитку
завданого позивачу, як власниці
автомобілі в «Форд Фокус» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 від 13 січня
2014 року величина матеріального збитку
становить 86 588 грн. 33 коп. Крім того
позивач зазначає, що нею були понесені
витрати на проведення експертизи ТОВ
«Український центр судових експертиз»
в сумі 4500 грн., кошти виплачені
оцінювачу ОСОБА_6 в розмірі 450 грн. та
згідно акту виконаних робіт на Віннер
Автомотів сплачено 899 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність перед третіми
особами ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ
«Страхова компанія «Український
Страховий Дім».

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала

Джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб ( ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавала з
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги
в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів в
сумі 42 937 грн. 33 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди
підлягають задоволенню, оскільки його
вина встановлена постановою
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 29 січня 2014, а
судові рішення, які набрали законної
сили є обов'язковими для виконання.

В частині стягнення коштів в сумі 49 500
грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди з ОСОБА_3 необхідно
відмовити, оскільки винним у настанні
дорожньо-транспортної пригоди було
визнано ОСОБА_2.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

2)у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до абзацу 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.95 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р.
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК
України позивач має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення його
прав. При цьому, моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних
страждань, ступеня вини відповідача,
який завдав моральної шкоди, якщо вина
є підставою для відшкодування, а також
з урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Таким чином, позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню,
оскільки в судовому засідання
доведено, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди позивач
отримала значні душевні хвилювання, що
негативно позначилося на її
психологічному стані, а тому з
відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути
кошти в сумі 1 500 грн., оскільки такий
розмір буде достатнім та
обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення суд присуджує з другої сторони
понесені нею судові витрати

керуючись ст.ст. 12, 22, 29 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. ст. 23, 1166, 1167, 1194 ЦК України,
Постанова Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року, ст.ст.
10-11, 60-61, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_5 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди кошти в сумі 42 937 (сорок дві
тисячі дев'ятсот тридцять сім) грн. 33
коп., в рахунок відшкодування моральної
шкоди кошти в сумі 1 500 (одна тисяча
п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір в
сумі 429 (чотириста двадцять дев'ять) грн.
37 коп. (за вимоги майнового характеру),
100 ( сто) грн. 00 коп. (за вимоги
немайнового характеру).

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_4 на користь держави
судовий збір в сумі 143 (сто сорок три)
грн. 60 коп.

В іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Г.О. Білик