Номер провадження 2-о/243/189/2014
Номер справи 243/6160/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 24» листопада 2014 року
Слов’янський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

з участю:

- заявника - ОСОБА_1»ятного Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №19
Слов’янського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
заявою СИРОМ»ОСОБА_2, з участю
заінтересованої особи - СИРОМ»ЯТНОЇ
ОСОБА_3 про встановлення факту, що має
юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1»ятний Д.І. звернувся до суду з
заявою про встановлення факту, що має
юридичне значення, обгрунтовуючи свої
вимоги тим, що на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на житло виданого 20
листопада 1997 року Слов’янською
міською радою йому та членам його
сім’ї ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1»ятному
ОСОБА_6 належить квартира № 19 у будинку
№ 6, який розташований у місті
Слов’янську, по провулку Генерала
Батюка, у рівних частках кожному, тобто
по ? частці.

Право власності його та членів його
сім’ї зареєстроване у реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Зазначена квартира є об’єктом
спадкування.

22 вересня 2003 року у місті
Слов’янську помер його рідний брат,
ОСОБА_7. Після його смерті спадкоємцем
першої черги є їх батьки, ОСОБА_8 та
ОСОБА_4, та дочка спадкодавця
заінтересована особа ОСОБА_9. Він після
смерті ОСОБА_7 є спадкоємцем другої
черги.

Спадкоємець першої черги ОСОБА_9
подала до нотаріуса заяву про те, що
вона у шестимісячний строк спадщину не
прийняла, звертатися до суду із заявами
про встановлення факту прийняття
спадщини вона не буде, претензій щодо
отримання ним Свідоцтва про право на
спадщину вона не має. ОСОБА_9 не є
особою, яка прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_7 згідно вимог
законодавства, яке діяло на час
відкриття спадщини після його смерті.

Згідно даних спадкового реєстру
спадщина після його смерті відкрилася
за законом за Цивільним Кодексом 1963
року. Спадкова справа № 485/2014 щодо майна
померлого ОСОБА_7 заведена у Першій
Слов’янській державній нотаріальній
конторі за його заявою про прийняття
спадщини.

У склад спадкового майна після
смерті ОСОБА_7 входить право на ? частку
квартири № 19 у будинку № 6, який
розташований у місті Слов’янську, по
провулку Генерала Батюка.

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 прийняли спадщину
після смерті свого сина, ОСОБА_7
відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР 1963
року шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном, бо вони проживали та були
зареєстровані у квартирі, частка якої
входить до складу спадщини, мали на
руках правовстановлюючий документ на
квартиру.

Викладене підтверджується
довідками з місця проживання, у яких
зазначено, що ОСОБА_8 проживав та був
зареєстрований у квартирі з 19 серпня 1983
року і по час своєї смерті 14 червня 2012
року, ОСОБА_4 проживала та була
зареєстрована у квартирі з 09 грудня 1974
року і по час своєї смерті 25 грудня 2009
року.

25 грудня 2009 року у місті Слов’янську
померла його мати ОСОБА_4. За даними
спадкового реєстру спадщина після її
смерті відкрилася за законом.
Спадкоємцями першої черги після її
смерті є він, як рідний син спадкодавця,
її чоловік ОСОБА_8 та заінтересована
особа ОСОБА_9 по праву представлення.

Спадкова справа № 511/2010 у Першій
Слов’янській державній нотаріальній
конторі заведена за його заявою про
прийняття спадщини, за заявою ОСОБА_8
про відмову від прийняття спадщини на
його користь, інших заяв не надходило.
Заінтересована особа ОСОБА_9 є особою,
яка прийняла спадщину згідно вимог ч. 4
ст. 1268 ЦК України, оскільки вона була
неповнолітньою на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_4

14 червня 2012 року у місті Слов’янську
помер його батько ОСОБА_8. За даними
спадкового реєстру спадщина після його
смерті відкрилася за законом.
Спадкоємцями першої черги після його
смерті є він, як рідний син спадкодавця
та заінтересована особа ОСОБА_9 по
праву представлення. Спадкова справа №
572/2013 заведена у Першій Слов’янській
державній нотаріальній конторі за його
заявою про прийняття спадщини та за
заявою ОСОБА_9 про відмову від
прийняття спадщини на його користь.

Він звернувся до Першої
Слов’янської державної нотаріальної
контори із заявою про видачу йому
Свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті його батька,
матері та брата на квартиру № 19 у
будинку № 6, який розташований у місті
Слов’янську, по провулку Генерала
Батюка.

Нотаріусом йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на зазначену вище квартиру у
зв’язку з тим, що отримавши у спадок
після смерті свого сина ОСОБА_10
спадкове нерухоме майно ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 не звернулися до нотаріуса для
одержання свідоцтва про право на
спадщину за законом. Йому було
рекомендовано звернутися до суду із
заявою про визнання за ним права
власності на зазначену квартиру у
порядку спадкування.

Він звернувся до Слов’янського
міськрайонного суду із заявою про
визнання за ним права власності у
порядку спадкування, цивільна справа
за його позовом знаходиться у
провадженні судді Чернишова Ю. В.

При розгляді його позову виникло
питання про встановлення факту
прийняття спадщини його батьками
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 після смерті 22 вересня
2003 року їх сина ОСОБА_7, що призвело до
подачі цієї заяви.

На протязі свого життя ОСОБА_8 та
ОСОБА_4, а також їх син ОСОБА_7 та він
проживали, були зареєстровані у
квартирі № 19 у будинку № 6, який
розташований у місті Слов’янську, по
провулку Батюка, отримали свідоцтво
про право власності на неї, у рівних
частках кожен. Після смерті ОСОБА_7
батьки, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 продовжували
проживати у квартирі та користуватися
нею, вони користувалися усією
квартирою, у тому числі і тією часткою,
яка належала ОСОБА_7

Мати ОСОБА_4 проживала та була
зареєстрована у зазначеній вище
квартирі з 09 грудня 1974 року і до часу
своєї смерті 25 грудня 2009 року. Разом з
нею, з 19 серпня 1983 року і до часу своєї
смерті 14 червня 2012 року проживав та був
зареєстрований її чоловік, його батько
ОСОБА_8 Викладене підтверджується
довідками житлової організації, копії
яких додаються до цієї заяви, а також
можуть підтвердити свідки. Таким
чином, батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 прийняли
спадщину після смерті свого сина
ОСОБА_7 прийняли спадщину відповідно до
вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, бо вони
фактично вступили у володіння та
користування спадковим майном,
зазначеною вище квартирою, у тому числі
і ? її часткою, яка належала ОСОБА_7 на
праві приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло.

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року
передбачено, що визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім’єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року
його норми застосовуються до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Викладене також підтверджено і
роз’ясненням, наданим у п. 1
Узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013, зі змісту якого вбачається, що
при вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 01 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На
час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).

Встановлення факту прийняття
спадщини ОСОБА_8 та ОСОБА_4 після смерті
їх сина ОСОБА_7, бо від його
встановлення залежить розмір частки у
спадковому майні, на яке він має право
після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Зазначений факт можливо встановити
тільки у судовому порядку.

В судовому засіданні заявник
ОСОБА_1»ятний Д.І. підтримав заявлені
вимоги, на обґрунтування яких послався
на обставини, викладені у заяві, та
просить суд - ухвалити рішення, яким
установити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті її сина ОСОБА_7,
який помер 22 вересня 2003 року у місті
Слов’янську Донецької області

- ухвалити рішення, яким установити
факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після
смерті його сина ОСОБА_7, який помер 22
вересня 2003 року у місті Слов’янську
Донецької області

Заінтересована особа- Сиром»ятна Г.А.
до судового засідання не з»явилася,
хоча належним чином була повідомлена
про дату, час та місце розгляду справи.
17 листопада 2014 року від ОСОБА_1»ятної
Г.А. надійшла до суду Заява, в якій вона
просить суд розглянути справу без її
участі та задовольнити заявлені вимоги
ОСОБА_1»ятного Д.І. ( а.с. 24).

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що
знайомий з сім»єю ОСОБА_1»ятних з 1995
року. Товаришував з ОСОБА_1»ятним
ОСОБА_12, буз знайомий з його батьками.
Всі вони весь час постійно мешкали
разом, в квартирі АДРЕСА_1»янську
Донецької області. З братом заявника
знайомий не був і тому не знає де той
мешкав на момент своєї смерті.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що
знайомий з сім»єю ОСОБА_1»ятних з 1986
року. Він навчався у технікумі разом з
братом заявника –ОСОБА_1»ятним ОСОБА_7.
Батьки ОСОБА_10, його брат всі вони
мешкали разом в одній квартирі. Він
часто бував у них в гостях. На момент
своєї смерті ОСОБА_1»ятний ОСОБА_7
мешкав разом зі своїми батьками.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з’ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об’єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, приходить до висновку, що
заявлені вимоги ОСОБА_1»ятного Д.І. про
встановлення факту, що має юридичне
значення підлягають задоволенню з
огляду на їх законність та
обгрунтованість.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України –
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №5 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» «Відповідно
до статей 255, 271 ЦПК України в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення».

Як встановлено в судовому засіданні,
на праві приватної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло виданого 20 листопада 1997 року
Слов’янською міською радою заявнику
та членам його сім’ї ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1»ятному ОСОБА_6 належить
квартира № 19 у будинку № 6, який
розташований у місті Слов’янську, по
провулку Генерала Батюка, у рівних
частках кожному, тобто по ? частці ( а.с.
14-18).

Право власності ОСОБА_1»ятного Д.І.
та членів його сім’ї зареєстроване у
реєстрі прав власності на нерухоме
майно.

Зазначена квартира є об’єктом
спадкування.

22 вересня 2003 року у місті
Слов’янську помер рідний брат
заявника, ОСОБА_7. Після його смерті
спадкоємцем першої черги є їх батьки,
ОСОБА_8 та ОСОБА_4, та дочка спадкодавця
заінтересована особа ОСОБА_9. Заявник
після смерті ОСОБА_7 є спадкоємцем
другої черги ( а.с.9).

Спадкоємець першої черги ОСОБА_9
подала до нотаріуса заяву про те, що
вона у шестимісячний строк спадщину не
прийняла, звертатися до суду із заявами
про встановлення факту прийняття
спадщини вона не буде, претензій щодо
отримання ним Свідоцтва про право на
спадщину вона не має. ОСОБА_9 не є
особою, яка прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_7 згідно вимог
законодавства, яке діяло на час
відкриття спадщини після його смерті (
а.с. 8).

Згідно даних спадкового реєстру
спадщина після його смерті відкрилася
за законом за Цивільним Кодексом 1963
року. Спадкова справа № 485/2014 щодо майна
померлого ОСОБА_7 заведена у Першій
Слов’янській державній нотаріальній
конторі за його заявою про прийняття
спадщини.

У склад спадкового майна після
смерті ОСОБА_7 входить право на ? частку
квартири № 19 у будинку № 6, який
розташований у місті Слов’янську, по
провулку Генерала Батюка.

Батьки заявника - ОСОБА_8 та ОСОБА_4
прийняли спадщину після смерті свого
сина, ОСОБА_7 відповідно до вимог
статті 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом
фактичного вступу в управління та
володіння спадковим майном, бо вони
проживали та були зареєстровані у
квартирі, частка якої входить до складу
спадщини, мали на руках
правовстановлюючий документ на
квартиру.

Вказані обставини також підтвердили
в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та
ОСОБА_13

У суду немає підстав ставити під
сумнів пояснення вказаних свідків,
оскільки вони є сторонніми особами, не
зацікавленими в результатах розгляду
справи, їх пояснення узгоджуються з
іншими доказами, які містяться в
матеріалах даної цивільної справи.

Так, у Довідках з місця проживання
зазначено, що ОСОБА_8 проживав та був
зареєстрований у квартирі з 19 серпня 1983
року і по час своєї смерті 14 червня 2012
року, ОСОБА_4 проживала та була
зареєстрована у квартирі з 09 грудня 1974
року і по час своєї смерті 25 грудня 2009
року ( а.с. 12).

25 грудня 2009 року у місті Слов’янську
померла мати заявника - ОСОБА_4 ( а.с. 10).
За даними спадкового реєстру спадщина
після її смерті відкрилася за законом.
Спадкоємцями першої черги після її
смерті є заявник, як рідний син
спадкодавця, її чоловік ОСОБА_8 та
заінтересована особа ОСОБА_9 по праву
представлення.

Спадкова справа № 511/2010 у Першій
Слов’янській державній нотаріальній
конторі заведена за його заявою про
прийняття спадщини, за заявою ОСОБА_8
про відмову від прийняття спадщини на
заявника користь, інших заяв не
надходило. Заінтересована особа
ОСОБА_9 є особою, яка прийняла спадщину
згідно вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України,
оскільки вона була неповнолітньою на
час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 ( а.с. 7)

14 червня 2012 року у місті Слов’янську
помер батько заявника - ОСОБА_8 ( а.с. 11).
За даними спадкового реєстру спадщина
після його смерті відкрилася за
законом. Спадкоємцями першої черги
після його смерті є він, як рідний син
спадкодавця та заінтересована особа
ОСОБА_9 по праву представлення.
Спадкова справа № 572/2013 заведена у
Першій Слов’янській державній
нотаріальній конторі за заявою
заявника про прийняття спадщини та за
заявою ОСОБА_9 про відмову від
прийняття спадщини на користь
заявника ( а.с.8).

Заявник звернувся до Першої
Слов’янської державної нотаріальної
контори із заявою про видачу йому
Свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті його батька,
матері та брата на квартиру № 19 у
будинку № 6, який розташований у місті
Слов’янську, по провулку Генерала
Батюка.

Нотаріусом ОСОБА_1»ятному Д.І. було
відмовлено у видачі Свідоцтва про
право на спадщину за законом на
зазначену вище квартиру у зв’язку з
тим, що отримавши у спадок після смерті
свого сина ОСОБА_10 спадкове нерухоме
майно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не звернулися до
нотаріуса для одержання свідоцтва про
право на спадщину за законом. Заявнику
було рекомендовано звернутися до суду
із заявою про визнання за ним права
власності на зазначену квартиру у
порядку спадкування ( а.с. 4-5).

ОСОБА_1»ятний Д.І. звернувся до
Слов’янського міськрайонного суду із
заявою про визнання за ним права
власності у порядку спадкування,
цивільна справа за його позовом
знаходиться у провадженні судді
Чернишова Ю. В.

При розгляді його позову виникло
питання про встановлення факту
прийняття спадщини його батьками
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 після смерті 22 вересня
2003 року їх сина ОСОБА_7, що призвело до
подачі цієї заяви.

В судовому засіданні встановлено, що
на протязі свого життя батьки заявника
ОСОБА_8 та ОСОБА_4, а також їх син ОСОБА_7
та заявник ОСОБА_1»ятний Д.І. проживали,
були зареєстровані у квартирі № 19 у
будинку № 6, який розташований у місті
Слов’янську, по провулку Батюка,
отримали Свідоцтво про право власності
на неї, у рівних частках кожен. ( а.с.14-18)
Після смерті ОСОБА_7 батьки, ОСОБА_8 та
ОСОБА_4 продовжували проживати у
квартирі та користуватися нею, вони
користувалися усією квартирою, у тому
числі і тією часткою, яка належала
ОСОБА_7

Мати ОСОБА_4 проживала та була
зареєстрована у зазначеній вище
квартирі з 09 грудня 1974 року і до часу
своєї смерті 25 грудня 2009 року. Разом з
нею, з 19 серпня 1983 року і до часу своєї
смерті 14 червня 2012 року проживав та був
зареєстрований її чоловік, батько
заявника - ОСОБА_8 Викладене
підтверджується довідками житлової
організації ( а.с.12).

Таким чином, батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_4
прийняли спадщину після смерті свого
сина ОСОБА_7 прийняли спадщину
відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963
року, бо вони фактично вступили у
володіння та користування спадковим
майном, зазначеною вище квартирою, у
тому числі і ? її часткою, яка належала
ОСОБА_7 на праві приватної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло.

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року
передбачено, що визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім’єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року
його норми застосовуються до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності.

Викладене також підтверджено і
роз’ясненням, наданим у п. 1
Узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від
16.05.2013, зі змісту якого вбачається, що
при вирішенні спорів про спадкування,
спадщина по яких відкрилась і була
прийнята до 01 січня 2004 року, не
допускається застосування судами норм
ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають
норми законодавства, чинного на час
відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На
час відкриття спадщини в період
чинності ЦК УРСР його нормами було
передбачено певні дії, які свідчили про
прийняття спадщини, у тому числі
прийняття спадщини шляхом вступу у
володіння та управління спадковим
майном (фактичне прийняття спадщини).

Встановлення факту прийняття
спадщини ОСОБА_8 та ОСОБА_4 після смерті
їх сина ОСОБА_7, бо від його
встановлення залежить розмір частки у
спадковому майні, на яке має право
заявник після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.3, 10, 27, 31,60, 209, 212, 213, 214, 215, 256-259 ЦПК
України, п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2003 року, ст. 549 ЦК
УРСР 1963 року, п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику по справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» від
31 березня 1995 року № 5 з наступними
змінами й доповненнями, п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування», суд-

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги СИРОМ»ОСОБА_2, з
участю заінтересованої особи -
СИРОМ»ЯТНОЇ ОСОБА_3 про встановлення
факту, що має юридичне значення
задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_4 після смерті її сина ОСОБА_7,
який помер 22 вересня 2003 року у місті
Слов’янську Донецької області.

Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_8 після смерті його сина ОСОБА_7,
який помер 22 вересня 2003 року у місті
Слов’янську Донецької області

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільним справам
Апеляційного суду Запорізької області
через Слов’янський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб які брали
участь у справі , але не були присутні
у судовому засідання під час
проголошення судового рішення ,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в
нарадчий кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Слов”янського міськрайонного
суду
Т.А.Хаустова.