У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа - державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, про визнання
зобов'язань по кредитному договору
припиненими та зняття обтяження з
предмету застави, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), посилаючись на те, що 12
березня 2007 року між ним та банком
укладено кредитний договір, згідно
якого він отримав грошові кошти у
розмірі 20 811,16 доларів США. Згідно абз. 2
п. 7.1 кредитного договору позивач
зобов'язався щомісячно повертати
кредитору 493,83 доларів США. Строк
виконання договору до 12 березня 2012
року. У забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
було укладено договір застави рухомого
майна від 12 березня 2007 року, згідно
якого надано в заставу належний йому
автомобіль MERSEDES-BENZ 310D, державний
номерний знак НОМЕР_1. Протягом дії
кредитного договору він виконував усі
покладені на нього зобов'язання. 27
січня 2012 року він звернувся з письмовим
запитом стосовно надання інформації
про залишок заборгованості по кредиту,
однак, відповідачем так і не було
надано такої інформації. За
відсутності інформації ОСОБА_4 28 лютого
2012 року за власним розрахунком
здійснив останній платіж в розмірі 536,10
доларів США. Після сплати останнього
платежу направив на адресу відповідача
власний розрахунок платежів з
проханням здійснити звірку платежів та
зняти обтяження у вигляді застави
рухомого майна автомобіля MERSEDES-BENZ 310 D,
державний номерний знак НОМЕР_1, однак,
відповідач ніякої відповіді не надав,
тому просив суд визнати припиненими
його зобов'язання перед відповідачем
за кредитним договором від 12 березня 2007
року, визнати припиненим право застави
відповідача щодо транспортного засобу
автомобіля MERSEDES-BENZ 310D, державний
номерний знак НОМЕР_1 та визнати
припиненим у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна обтяження
об'єкту - автомобіля MERSEDES-BENZ 310D,
державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), з урахуванням норм
ст. ст. 526, 598, 599 ЦК України дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26
червня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 16
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник