Номер провадження: 22-ц/785/8068/14
Головуючий у першій інстанції Горяєв
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Цюри Т.В.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 22
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Маякська сільська рада
Біляївського району Одеської області,
про визнання права власності на 1/2
частину житлового будинку у порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку у порядку
спадкування за законом,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до відповідачки із
позовом, в якому просила про визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за законом. (а. с. 2-4)

В обґрунтування позову посилалась на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, мати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після її смерті
залишилися спадщина у вигляді
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1.

Після звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, їй було відмовлено у зв'язку
із відсутністю правовстановлюючих
документів на вказаний будинок, тому
ОСОБА_2 була змушена звернутися до суду
з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 03.06.2014 року до участі у
справі у якості третьої особи було
залучено Маякську сільську раду
Біляївського району Одеської області.
(а. с. 31)

Ухвалою суду від 25.06.2014 року зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
права власності на 1/2 частину житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 у
порядку спадкування за законом
об'єднано із первісним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Маякська сільська рада
Біляївського району Одеської області,
про визнання права власності на 1/2
частину житлового будинку у порядку
спадкування за законом. (а. с. 76)

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 22 липня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено,
у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовлено. (а. с. 85-88)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 94-96)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 103-107)

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом суд першої інстанції
виходив з того, що суду не було надано
доказів на підтвердження права
власності ОСОБА_7 на спірний житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1, а
також не надано доказів, що ОСОБА_7 було
проведено державну реєстрацію права
власності на житловий будинок та
отримано свідоцтво про право
власності, у зв'язку з чим за життя
спадкодавець не набув права власності
на житловий будинок, земельну ділянку,
а відтак і спадкоємці не можуть набути
право власності в порядку спадкування.

Проте, повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції не
можна, оскільки такий висновок не
кореспондується з матеріалами справи
та вимогами закону.

Судом встановлено,що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7,що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 22.08.2013 року
Виконавчим комітетом Маяківської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, актовий запис № 54.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми померлої.

Із записів у погосподарської
книзі Маяківської сільської ради та
довідки Маяківської сільської ради №
877 від 14.05.2014 року вбачається, що
будинок, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який збудований в 1990 році,
належить ОСОБА_7 (а. с. 9).

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст.
1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм
вбачається, що прийняття особою
спадщини обумовлюється або постійним
проживанням спадкоємця зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, або в разі відсутності
наведених вище обставин поданням до
нотаріальної контори заяви про
прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.
1270 ЦК України строк.

Спадкову справу № 33/2014 року
до майна ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
в Біляївській державній нотаріальній
конторі Одеської області заведено 04
лютого 2014 року за заявою ОСОБА_2 24
квітня 2014 року ОСОБА_3 також звернулась
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини (а. с. 41-61).

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
прийняли спадщину у встановленому
законом порядку та у встановлений
законом строк.

Відповідно до Вказівок по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року N
11215, визначення в сільській місцевості
громадського типу господарства в
погосподарській книзі та відомостей
щодо членів колгоспного двору було
покладено саме на сільські ради.

Проте, суд першої інстанції,
вирішуючи вказану справу при наявності
відомостей, щодо правового статусу
будинку, і відомостей до якого типу
відносилось господарство, у порушення
вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України належним
чином не визначилися з характером
спірних правовідносин та нормою права
яка підлягає застосуванню та не
врахував той факт, що при вирішенні
питання щодо наявності правових
підстав виникнення права власності на
спірний будинок - до спірних
правовідносин слід застосовувати
норми закону, які діяли на час
закінчення будівництва спірного
будинку і виникнення права власності
на нього.

Отже, при вирішенні спору
про визнання права власності на
спадкове майно потрібно розмежовувати
час і підстави виникнення права
власності у спадкодавця, які
кваліфікуються відповідно до
законодавства України чинного на час
виникнення права власності та підстави
спадкування зазначеного майна, що
визначаються на час відкриття спадщини
та згідно із п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК.

Належність
правовстановлюючих документів
встановлюється судом відповідно до
законодавства, яке було чинним на час
набуття права власності на житловий
будинок, споруду, зокрема, відповідно
до Переліку правовстановлюючих
документів, на підставі яких
провадиться реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Статтею 1218 ЦК встановлено,
що до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в
порядку спадкування права власності на
об'єкти нерухомості, в тому числі
житловий будинок, інші споруди,
земельну ділянку є набуття
спадкодавцем зазначеного права у
встановленому законодавством України
порядку.

Доводи суду першої
інстанції проте, що у спадкодавця
ОСОБА_7 були відсутні
правовстановлюючі документи, та
державна реєстрація спадкового майна
за правилами Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", є
помилковими.

Отже, судом не були
враховані приписи ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону, а саме про те, що права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права
власності на житлові будинки, споруди
регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема, такими як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року N 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти
передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
проте виникнення права власності на
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації до часу набрання
чинності ЦК та Законом України від 01
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Таким чином, у разі
відсутності державної реєстрації
права власності на нерухоме майно,
створене та оформлене в передбаченому
законом порядку до набрання чинності
Законом України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
спадкоємці, які прийняли спадщину,
мають право на оформлення спадкових
прав шляхом звернення до нотаріальної
контори за видачею свідоцтва про право
на спадщину.

При вирішенні цього спору
про визнання права власності на
спадкове майно суду слід було
керуватися законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самих спадкодавців на момент
закінчення будівництва будинків,
зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,
Законом України "Про власність",
Законом України від 07 грудня 1990 року N
553-XII "Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування", Законом України від 25
грудня 1974 року "Про державний нотаріат",
постановою Ради Міністрів Української
РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про
порядок обліку житлового фонду в
Українській РСР", Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року N 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженням
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавалися в
тому числі і на підставі записів у
погосподарських книгах.

За змістом зазначених
нормативних актів виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права.

Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затверджена
заступником Міністра комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року, яка втратила чинність на
підставі наказу Держжитлокомунгоспу
України від 13 грудня 1995 року N 56,
передбачала обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п.20
Інструкції).

Тобто записи у
погосподарських книгах визнавались в
якості актів органів влади (публічних
актів), що підтверджують право
приватної власності.

Указані приписи закону
залишились поза увагою суду першої
інстанції.

З матеріалів справи
вбачається, що за ОСОБА_7 числиться
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
на підставі запису у погосподарської
книзі Маяківської сільської ради № 26,
який був збудований в 1990 році (а. с. 9, 108).
За указаним будинком закріплена
земельна ділянка в розмірі 0,25 га земель
Маяківської сільської ради, про що
свідчить запис в земельно-шнуровій
книзі за № 1 сторінка 165 за 1975 рік, яка
виділена згідно наказу радгоспу
«Червоний маяк» № 251 від 09.12.1987 року. (а.
с. 109)

Згідно даних технічного
паспорту, виготовленого КП «БТІ»
Одеської міської ради 27.05.2014 року,
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
побудований в 1990 році , складається з
літ. А - житлова кімната, площею - 15,8
кв.м., житлова кімната - 16,1 кв.м., житлова
кімната - 12,7 кв.м., коридор 1,9 кв.м.,
санвузол - 4,2 кв.м., кухня - 7,0 кв.м.,
житлової площі - 44,6 кв.м., загальної
площі - 57,7 кв.м., сараю літ. Б, 1-3 - огорожі
(а. с. 67-72).

На день смерті з ОСОБА_7
проживали: ОСОБА_8 - особа, яка спільно
проживала з померлою, але не перебувала
у шлюбі з нею та доньки - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а. с. 12)

Враховуючи, що спірний
житловий будинок було збудовано
ОСОБА_7, на відведеній, в установленому
законом, на той час, порядку земельній
ділянці, будинок був фактично
прийнятий в експлуатацію та
зареєстрований в сільській раді за
ОСОБА_7, а відтак з часу реєстрації вона
є власником вказаного будинку. ОСОБА_3
та ОСОБА_2 є дітьми померлої, а тому вони
мають право на спадкування за законом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
своєчасно звернулись до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини, вважаються таким, що прийняли
спадщину, а також ту обставину, що вони
позбавлені можливості отримати в
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину за законом в порядку
ст. 34 «Про нотаріат», у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документа на житловий будинок, колегія
суддів вважає можливим задовольнити їх
позовні вимоги і визнати за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності в порядку
спадкування за законом по ? частині
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1, за кожною.

При указаних обставинах,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції не визначився з характером
спірних правовідносин, нормами права,
які підлягають застосуванню, що
відповідно, призвело до неправильного
вирішення, у зв'язку з чим рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 22 липня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового по суті
заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309,
ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 22 липня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Маякська
сільська рада Біляївського району
Одеської області, про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку у порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
якій в цілому складається з літ. А,
житловою площею 44,6 кв.м., загальною
площею 57,7 кв.м., сараю - літ. Б, 1-3 огорожа,
розташованого по АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку у порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності у
порядку спадкування за законом на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
якій в цілому складається з літ. А,
житловою площею 44,6 кв.м., загальною
площею 57,7 кв.м., сараю - літ. Б, 1-3 огорожа,
розташованого по АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.