АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц79614617
Головуючий у 1 інстанції - Мальцев Д.О.
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Боярській І.І.

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, третя
особа Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків та виробництві та
професійних захворювань України в АР
Крим про поновлення на
роботі,стягнення середнього заробітку
та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А
:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, який
обґрунтовував тим, що з січня 2013 року
перебував у трудових стосунках з
Управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим на
посаді заступника начальника
управління. З 1.02.2013р. є головою
первинної профспілкової організації
професійної спілки «Соціал»
управління виконавчої дирекції ФСС НВВ
та ПЗ України в АР Крим. 25.03.2014р. до його
кабінету за адресою м. Сімферополь,
вул.Крилова, 7, зайшли начальник
управління Зверєва Т.М.. начальник
відділу кадрів Стєнькіна О.В. та
повідомили, що на підставі постанови
Верховної Ради АР Крим від 06.03.2014р. №
1704-6/14 «Об изменениях в системе и
структуре органов исполнительной
власти Автономной Респбулики Крым»
управління виконавчої дирекції ФСС НВВ
та ПЗ України в АР Крим припинило свою
діяльність 17.03.2014р. у зв'язку з чим йому
було запропоновано написати заяву про
звільнення та одночасно заяву про
працевлаштування до Фонду соціального
страхування Республіки Крим від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, від чого він
відмовився. 15.04.2014р. від управління
виконавчої дирекції ФСС НВВ та ПЗ
України в АР Крим за підписом
в.о.начальника управління Устинової
І.І.він отримав лист, згідно якого його
повідомляли про його звільнення з
17.03.2014р. за п.4 ст.40 КЗпП України. Вважає
своє звільнення за прогул незаконним,
оскільки постійно перебував на
роботі,у зв'язку з чим просив визнати
незаконним та скасувати наказ
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим від
17.03.2014р., поновити його посаді
заступника начальника управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим, стягнути
з відповідача на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
дати звільнення по день фактичного
поновлення на роботі та моральну шкоду
у розмірі 20 000грн.

Ухвалою суду від 3 вересня 2014 року до
участі в справі в якості третьої особи
залучено Виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим ( а.с.43-44).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року
ОСОБА_1 в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1.
подав апеляційну скаргу та посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення його вимог .

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що відмовляючи
йому у задоволенні позову, суд вказав,
що ним не надано доказів про
звільнення з роботи. Але, вважає,що це
не відповідає дійсності, оскільки ним
було надано листа від управління
виконавчої дирекції, у якому
повідомлялось про його звільнення,
копії його листів на адресу
управління, на адресу виконавчої
дирекції про надання йому копії наказу
про звільнення. Проте,ні управління а
ні Виконавча дирекції йому копії
наказу не надали. Не було надано копії
наказу відповідачем і під час розгляду
справи в суді. При цьому відповідач не
спростовував факт перебування його у
трудових відносинах і посилання суду
на те, що ним не було надано відповідних
доказів не ґрунтується на матеріалах
справи та законі.

Крім цього, вказує апелянт,
підтвердженням його звільнення є та
обставина, що у нього немає робочого
місця і у тому приміщенні, де він
працював розташована інша установа.
Представник відповідача цю обставину
не спростовував. Суд безпідставно не
врахував загальновідомий факт
анексії Криму, у зв‛?язку з чим
фактично управління перестало
існувати. З огляду на це висновки суду
про те, що відповідач Виконавча
дирекція ФССНВВ та ПЗ України є
неналежним відповідачем є
безпідставними. Наявність інформації з
реєстру про те, що управління не
ліквідовано, у даній ситуації не є
належним доказом. Представник
відповідача не спростовував того
факту, що управління фактично не існує,
з огляду на що,вважає апелянт, якщо
робочий орган фактично не існує, то
відповідачем є той орган, який його
створив,тому Виконавча дирекція є
належним відповідачем по справі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач ОСОБА_7 доводи своєї
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

Представник відповідача виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України проти апеляційної
скарги заперечував та просив залишити
рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим в судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи повідомлений належно.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін,або інших осіб які беруть
участь у справі,належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді
Шахової О.В., пояснення осіб, які брали
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши апеляційну
скаргу, в межах її доводів, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується; - кожен має право
на належні, безпечні і здорові умови
праці, на заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом; право на своєчасне
одержання винагороди за працю
захищається законом.

Відповідно до ст.21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України
Трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема
прогулу (в тому числі відсутності на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин.

Розглянувши позов ОСОБА_1 відповідно до
ст.11 ЦПК в межах заявлених ним вимог та
відмовляючи йому в позові, суд першої
інстанції встановив, що протягом
всього часу розгляду справи позивачем
не надано а судом не здобуто належних
та допустимих доказів, в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження
перебування та припинення трудових
відносин позивача саме із відповідачем
- Виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України і ця обставина
позбавила суд можливості встановити
характер спірних правовідносин які
виникли між сторонами та обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таких висновків суд першої інстанції
дійшов після повного, всебічного
з'ясування обставин справи, яким надав
належну праву оцінку,перевірив доводи
і заперечення сторін та застосував
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обґрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду не
спростовують.

Колегія суддів погоджується з тим, що
позивач не позбавлений можливості
захистити своє право шляхом звернення
до належного відповідача,а саме - до
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим, виходячи
з того, що,як встановлено судом, згідно
витягу з ЄДРПОУ будь-яке рішення про
припинення діяльності управління
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим уповноваженим органом
не приймалось, а саме управління не
перебуває в стані ліквідації.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» виконавча дирекція
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків є постійно діючим
виконавчим органом правління Фонду.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду, проводить свою
діяльність від імені Фонду у межах та в
порядку, що визначаються його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду.

Виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
здійснює матеріально-технічне
забезпечення роботи наглядової ради та
правління Фонду.

Директор виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків входить до складу правління
Фонду з правом дорадчого голосу.

Робочими органами виконавчої дирекції
Фонду є ЇТ" управління в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Керівників управлінь і відділень Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків призначає директор
виконавчої дирекції Фонду за
погодженням з правлінням Фонду.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи про порушення судом
процесуального та невірне
застосування матеріального права не
знайшли свого підтвердження та не
відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів, з моменту її
проголошення.

Головуючий

Судді