печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5876/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю.А.,

при секретарі - Дружук Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Печерський
районний відділ Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
про усунення перешкод у здійсненні
права власності шляхом виселення та
зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про усунення перешкод у
здійсненні права власності на
квартиру, посилаючись на те, що на
підставі договору купівлі-продажу від
17.05.2002 року їй на праві власності
належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.
З її згоди у 2004 році за вказаною адресою
було зареєстровано ОСОБА_5 Умовою
реєстрації був її незначний період
часу та зобов'язання добровільно
знятися з реєстраційного обліку за
першою вимогою власниці. Згодом
позивачці стало відомо, що за вказаною
адресою зареєстровано сестру
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4
Посилаючись на викладені обставини
просила усунути їй перешкоди у
користуванні квартирою шляхом
виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зняття їх
з реєстраційного обліку.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, просила позов задовольнити
повністю.

Відповідачі заперечували проти позову,
просили відмовити в задоволенні
позову. Заперечення подали в
письмовому виді.

Третя особа - Печерський районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві в судове
засідання не з»явився, направив заяву
про розгляд справи у відсутність
представника відділу.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
те, що заявлені вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу від
17.05.2002 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Київської державної
нотаріальної контори Барановою Т.І. та
зареєстрованого Київським міським
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна у реєстрі
нотаріальних дій 22.05.2002 року за № 2-944,
двокімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 44,20 кв. м,
житловою площею 28,60 кв. м належить на
праві власності ОСОБА_2 ( т.1, а.с. 6).

За згодою власниці у 2004 році ОСОБА_3 був
зареєстрований у вказаній квартирі (т.1,
а.с. 28).

У позовній заяві ОСОБА_2 вказала, що за
попередньою домовленістю між
сторонами ОСОБА_3 зареєстрований за
зазначеною адресою короткостроково і
на першу вимогу позивачки повинен був
знятися з реєстраційного обліку у
квартирі.

В послідуючому ОСОБА_3 зареєстрував у
даній квартирі свою сестру ОСОБА_4 без
відома та згоди позивачки (т.1, а.с. 29).

Як вбачається з довідки за формою № 3
державного підприємства «ЕКО» від 21
грудня 2012 року № 866 у спірній квартирі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 реєстровані без права
на житлову площу.

Згідно цієї ж довідки власником
особового рахунку у спірній квартирі є
ОСОБА_2 (т.1, а.с. 7).

Телеграмами від 29.01.2013 та 01.02.2013, листами
- вимогами від 29.08.2013, 23.09.2013 ОСОБА_2
зверталася до відповідачів з вимогами
звільнити належну їй квартиру, а 11.01.2013 -
до Печерського районного управління ГУ
МВС України у м. Києві із заявою про
неправомірні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
спрямовані на заволодіння даною
квартирою.

08.08.2013 Печерський районний відділ
Головного управління державної
міграційної служби у м. Києві на
звернення ОСОБА_2 повідомило про
відсутність законних підстав для
зняття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстрації у
даній квартирі, з посиланням на ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання», що особа може бути знята з
реєстраційного обліку тільки на
підставі особистої заяви або
остаточного рішення суду про
позбавлення права власності на житлове
приміщення чи права користування
житловим приміщенням (т.1, а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за
договором найму (оренди) житла одна
сторона - власник житла (наймодавець)
передає або зобов'язується передати
другій стороні (наймачеві) житло для
проживання у ньому на певний строк за
плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України
договір найму житла укладається у
письмовій формі. Аналогічні вимоги
щодо договору найму житлового
приміщення в будинках (квартирі), що
належать громадянинові, передбачено і
ст. 158 ЖК Української РСР.

Суду не надано доказів на
підтвердження існування між сторонами
договірних відносин.

Протягом розгляду справи жодна зі
сторін не вказували на наявність
правовідносин з договору найму, а
позивачка зазначала, що предметом
домовленості між нею та ОСОБА_3 була
саме короткострокова реєстрація у
спірній квартирі без права останнього
на житлову площу, що підтверджується
довідкою ДП «ЕКО» щодо складу сім'ї, яка
займає спірну квартиру.

Таким чином, судом встановлено та не
спростовано відповідачами, що єдиним
власником даної квартири є ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
17.05.2002.

Конституція України у статті 47
гарантує кожному право на житло та
встановила, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 98 ЖК Української РСР
наймач жилого приміщення та члени його
сім'ї, які проживають разом з ним,
можуть за взаємною згодою дозволити
тимчасове проживання в жилому
приміщенні, що є в їх користуванні,
інших осіб без стягнення плати за
користування приміщенням (тимчасових
жильців), в тому числі опікуна чи
піклувальника, який не є членом сім'ї
наймача.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Вселення тимчасових жильців на строк
понад півтора місяця допускається за
умови додержання розміру жилої площі,
встановленого для надання жилих
приміщень (частина перша статті 48).

Тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

Аналогічні вимоги містить ст. 819 ЦК
України.

Правовий статус тимчасових мешканців
відрізняється тим, що тимчасові
мешканці не мають самостійного права
користування житлом і зобов'язані
звільнити житло в добровільному
порядку. У разі відмови вони підлягають
виселенню у судовому порядку без
надання іншого житла.

Крім того, згідно з положеннями Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання»
реєстрація місця проживання є лише
фактом, підтверджуючим
місцезнаходження особи і ніяким чином
не може вплинути на володіння власною
нерухомістю, право на яке
документально підтверджено в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доводи відповідачів про те, що вказана
квартира має належати їх матері у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків у фірмі, що належить батьку
позивачки ОСОБА_7 є неспроможними,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази, що ОСОБА_7 є власником спірної
квартири, що він мав будь-які
повноваження щодо розпорядження
спірною квартирою.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача про усунення
перешкод у здійсненні права власності
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку відповідачів
ґрунтуються на вищенаведених нормах та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів необхідно стягнути в
рівних частинах сплачений позивачем
судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,212,213,214,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - Печерський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві про
усунення перешкод у здійсненні права
власності шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку - задовольнити
повністю.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні
права власності належною їй квартирою
шляхом виселення ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
реєстраційного обліку в Печерському
районному відділі Головного
управління Державної міграційної
служби у м. Києві по квартирі АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
реєстраційного обліку в Печерському
районному відділі Головного
управління Державної міграційної
служби у м. Києві по квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 114 ( сто
чотирнадцять) грн. 71 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його

проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду м. Києва через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
Ю.А.Фаркош