АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/7703/14
Головуючий1 інстанції - Шиянова Л.О.
Справа №639/3108/14-ц
Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2014 року
Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного
Харківської області в складі:

головуючого-судді - Кіпенка
І.С.,

суддів - Шаповал Н.М.,
Котелевець А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 02 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по сплаті
аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості по сплаті
аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 75141 грн. 02 коп.

В обґрунтування позову зазначала,
що ухвалою Дзержинського району м.
Харкова від 24.05.2006 року була
затверджена мирова угода, яку вона
уклала з відповідачем, відповідно до
якої останній прийняв на себе
зобов'язання щомісячно сплачувати на
її користь грошові кошти на утримання
їх сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі
500 грн., починаючи з 21.03.2006 року. Однак,
відповідач не виконує прийняті на себе
зобов'язання, внаслідок чого по сплаті
аліментів виникла заборгованість.

У судовому засіданні першої
інстанції представник позивача позов
підтримав у повному обсязі та просив
його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Харкова від 02 жовтня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на необґрунтованість та
безпідставність рішення суду,
порушення судом норм чинного
законодавства, просить його скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, ОСОБА_2
надала заяву про відкладення розгляду
справи у зв'язку з хворобою її
представника, а представник
відповідача ОСОБА_3 надала письмові
заперечення на апеляційну скаргу (а.с.63,
81).

Проте, в судове засідання сторони не
з'явились.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з Ухвали Дзержинського
районного суду м. Харкова від 24 травня
2006 року між позивачем, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
була затверджена мирова угода, згідно
якої ОСОБА_3 буде щомісячно сплачувати
на користь ОСОБА_2 грошові кошти на
утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
твердій грошовій формі у розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 21.03.2006 року і до
досягнення дитиною повноліття.
Провадження у справі №2-3151/06 за позовом
ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_6 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
закрити (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом норм матерального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи, -
безпідставні.

Чинним законодавством України у разі
невиконання судових рішень, які
набрали законної сили, передбачена
процедура їх примусового виконання.

Відповідно до ст. З Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних та кримінальних
справах у випадках, передбачених
законом. Виконавчими документами є
такі документи, що відповідають
вимогам, зазначеним у ст. 19 цього
Закону.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

За правилами ч.5 ст. 175 ЦПК України в разі
визнання мирової угоди, судом
постановляється ухвала.

Якщо ухвала має силу виконавчого
документа і підлягає виконанню за
правилами, встановленими для виконання
судових рішень, така ухвала
оформлюється з урахуванням вимог,
встановлених Законом України «Про
виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, ухвала про
визнання мирової угоди має силу
виконавчого документа і підлягає
виконанню за правилами, встановленими
для виконання судових рішень.

Статтею 197 СК України, передбачено, що
суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Доказів того, що виконавчий лист
знаходився на виконанні у виконавчий
службі та аліменти не сплачувалися з
вини відповідача суду не надано.

ОСОБА_2, вважаючи, що відповідач у
справі належним чином не виконує умови
мирової угоди, затвердженої судом
відповідною ухвалою, не скористувалася
наданими їй процесуальними правами і
не пред'явила ухвалу суду до
примусового виконання до органів
виконавчої служби.

Безпідставними також є доводи
апеляційної скарги в частині
застосування до спірних правовідносин
ч.2 ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України регулює
зобов'язальні правовідносини, тобто
поширюється на порушення грошового
зобов'язання, яке існувало між
сторонами до ухвалення судового
рішення.

При цьому, ч.5 ст. 11 ЦК України, якою
передбачено, що у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення
суду, не дає підстав для застосування
положень ст. 625 ЦК України у разі
наявності між сторонами деліктних, а не
договірних зобов'язань, дія ст. 625 ЦК
України не поширюється на трудові та
сімейні правовідносини.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що суд першої інстанції вірно
зазначив в оскаржуваному рішенні, що до
даних правовідносин, які виникли
внаслідок прострочення сплати
аліментів може бути застосовано
спеціальну норму права, а саме ст. 196 СК
України, а не ст. 625 ЦК України.

З врахуванням наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які привели або
могли привести до неправильного
вирішення справи, оскільки рішення
судом першої інстанції постановлено
відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
скаргу, якщо встановить, що суд першої
інстанції постановив рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 02 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: