Справа №345/2473/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича
О.М.

секретаря - Гладенької
Л.Ф.

з участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Калуші справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
позбавлення права користування
житловим приміщенням, -

в с т а н
о в и в :

ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_3 на
підставі довіреності від 26.07.2013 року,
звернулася до суду з позовом про
позбавлення ОСОБА_4 права користування
житловим будинком, що за адресою:
АДРЕСА_1, який належить на праві
приватної власності її матері, ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивує тим, що після
розлучення з її сестрою, ОСОБА_5,
відповідач ОСОБА_4, 22.07.2013 року в лютому
2013 року покинув сім'ю і з того часу в
житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає
та з реєстрації в добровільному
порядку не знявся. Також останні
провели розподіл спільно нажитого
майна в шлюбі, про що ухвалою
Калуського міськрайонного суду від
28.11.2013 року провадження в справі
закрито.

Оскільки відповідач, ОСОБА_4, не набув
самостійного права на житло з підстав,
передбачених законом, а також він не є
членом сім'ї в розумінні ст.3 Сімейного
кодексу України, згоди на його
проживання власник не надавала, тому
просить суд постановити рішення, яким
позбавити відповідача права
користування житловим будинком
АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник
позивача, ОСОБА_1, позов підтримав з
підстав зазначених у позовній заяві,
просить позов задоволити.

Відповідач, ОСОБА_4, у судове засідання
не з'явився, однак подав письмову заяву,
в якій зазначив, що просить слухати у
його відсутності.

Представник відповідача, ОСОБА_2,
заперечив проти задоволення даного
позову, стверджуючи, що відповідач не
втратив право на користування спірним
житловим приміщенням та проживання в
ньому, оскільки являється членом сім'ї
позивачки та бажає надалі проживати в
будинку його колишньої тещі.

Треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судове
засідання не з'явилися, однак подали
заяви про розгляд справи у їхній
відсутності, зазначивши, що не
заперечують проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та оцінивши їх в
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2012 року помер
ОСОБА_8 - чоловік ОСОБА_3, який до дня
смерті постійно проживав та був
зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.11).
Останній був забудовником земельної
ділянки, на якій розміщений житловий
будинок, дану землю в 1985 році було
виділено для будівництва житла, про що
свідчать відомості, які містяться в
будівельному паспорті на забудову
земельної ділянки від 1985 р. (а.с.13-14).

Як вбачається з Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
24.04.2014 року, ОСОБА_3 є власником в цілому
домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.16).

Згідно відомостей, що містяться в акті
обстеження матеріально-побутових умов
сім'ї від 23.06.2014 року в даному
помешканні зареєстровані та
проживають: ОСОБА_3 - власник, її діти:
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також онуки.
Крім того, у даному помешканні
зареєстрований колишній зять власника
- ОСОБА_4, який в будинку не проживає з
лютого 2013 року (а.с.18).

Рішенням Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
22.07.2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розірвано (а.с.12).

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
28.11.2013 року закрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя, у зв'язку з
відмовою позивача від позову так як
майном поділилися добровільно (а.с.15).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, а відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім'ї
на користування цим будинком.

Отже, права членів сім'ї власника
будинку на об'єкт власності є похідними
від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

Зазначені висновки не суперечать
нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9
ЖК України, ст. 311 ЦК України,
враховуючи, що право на житло
(користування ним, усунення перешкод у
користуванні ним) підлягає захисту
лише у випадку порушення прав особи.

Враховуючи, що відповідач, ОСОБА_4, не
набув самостійного права на житло з
підстав, передбачених законом (найм,
оренда, вселення наймачем чи на
підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України,
ст.ст.61,64 ЖК України), також він не є
членом сім'ї в розумінні ст.3 Сімейного
кодексу України, а також його житлових
прав зі сторони позивача-власника не
порушено, тому ОСОБА_4 втратив право на
користування житловим приміщенням, що
за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 15, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК
України,

р і
ш и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, зареєстрованого за адресою
АДРЕСА_1, права користування житловим
будинком АДРЕСА_1, який належить на
праві власності ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд шляхом подачі в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: