Справа № 288/1238/13-ц
Провадження № 2/288/26/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Сікан В. М.,

при секретарях -Скирдин Е.С.,
Дашинській Н.Є.,

за участі позивачки – ОСОБА_1,

представника позивачки – ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Попільня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ЗАТ «Технологічна Аграрна Компанія»
про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до
суду з позовом, в якому вказує, що 05
липня 2011 року померла її матір —
ОСОБА_4. Відповідно до заповіту
складеного 28 березня 2011 року все майно,
яке належало матері переходить у
власність позивачки, в тому числі дві
земельних ділянки, які належали матері
- ОСОБА_4, площею 4,5243 та 4,5729 га, які
знаходяться на території Паволоцької
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області( дана обставина
підтверджується державними актами на
право власності на земельну ділянку
серії ЖТ №116424, ЖТ №116425 виданими
Попільнянською районною державною
адміністрацією).

20 грудня 2005 року, матір’ю нібито
укладався договір оренди на землю з
Закритим акціонерним товариством
«Технологічна Аграрна Компанія».

На даний час, вважаючи себе
власником земельних ділянок, позивачка
мала намір особисто обробляти належну
їй землю, але з'ясувалося, що земельні
ділянки знаходяться у користуванні ЗАТ
«Технологічна Аграрна Компанія» і між
матір’ю та відповідачем укладено
договір оренди землі (дана обставина
підтверджується договором оренди
землі від 20 грудня 2005 року
зареєстрованим у державному реєстрі
земель за № 01).

Позивачка вважає, що відповідачем
грубо порушено її права як власника
земельних ділянок і договір оренди
землі є недійсним.

Відповідно до статті 203 ЦК України,
загальними вимогами, додержання яких є
обов’язковим для чинності правочину є:

Зміст правочину не може суперечити
ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом;

Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2 статті 208 ЦК України
передбачено, що правочин між фізичною
та юридичною особою вчиняється у
письмовій формі. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами) п. 2 статті 207 ЦК України.

Цивільним Кодексом України
передбачені випадки недійсності
правочину, а саме ч.1ст.215 передбачає, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, встановлених
частинами першою-третьою, п’ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Позивачка вважає, що договір
оренди укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ
«Технологічна Аграрна Компанія» на
земельні ділянки площею 4,5729 га та 4,5243
га від 20 грудня 2005 року зареєстрований
у державному реєстрі земель за №
01 є недійсним з наступних підстав:
при укладанні договору оренди
земельних ділянок від 20 грудня 2005 року
матір присутня не була, свого
волевиявлення щодо розпорядження
своєю власністю не вчиняла, договір
підписаний не відомою позивачці
особою.

Позивачка просить визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки площею 4,5729 га та 4,5243 га
укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ
«Технологічна Аграрна Компанія» від 20
грудня 2005 року зареєстрований у
державному реєстрі земель за № 01.

Позивачка та її представник в
судових засіданнях позов підтримали,
просили його задоволити, оскільки
договір оренди є недійсним. В останнє
судове засідання не з'явилися, надали
до суду заяву про слухання справи у їх
відсутність.

Представник відповідача в
попередніх судових засіданнях позов не
визнавав, заперечував проти його
задоволення, оскільки договір оренди
відповідає вимогам закону.

Представник відповідача в останні
судові засідання не з’явився, про час і
місце розгляду справи був належним
чином двічі підряд повідомлений, про
що свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення від 27.10.2014 року
та 07.11.2014 року.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню із слідуючих
підстав.

Згідно заповіту від 28.03.2011 року,
посвідченого секретарем Паволоцької
сільської ради Попільнянського району
Житомирської області, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, все своє майно заповідала
своїй дочці ОСОБА_1.

Згідно з свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 08.08.2012 року
спадкоємцем зазначеного в цьому
свідоцтві майна ОСОБА_4, померлої 05.07.2011
року, є її дочка – ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
спадщина на яку видано це свідоцтво
складається з: земельної ділянки
площею 4,5243 га, що розташована на
території Паволоцької сільської ради,
Попільнянського району Житомирської
області, яка передана у власність для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до Державних актів на
право власності на земельні ділянки
серій ЖТ №116424, ЖТ №116425 виданими
Попільнянською районною державною
адміністрацією ОСОБА_4 є власником
земельних ділянок площами 4,5729 га та 4,5243
га, розташованих на території
Паволоцької сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області, цільове призначення яких для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно Договору оренди землі від
20.12.2005 року, Акту прийому-передачі від
20.12.2005 року, Статуту Приватного
акціонерного товариства «Технологічна
Аграрна Компанія Об’єднана» між
ОСОБА_4 та Закритим акціонерним
товариством «Технологічна аграрна
компанія», яке змінило своє
найменування на Приватне акціонерне
товариство «Технологічна Аграрна
Компанія Об’єднана», було укладено
договір оренди земельних ділянок
площами 4,5729 га та 4,5243 га, розташованих
на території Паволоцької сільської
ради Попільнянського району
Житомирської області, строком на 10
років який зареєстровано у
Попільнянському районному відділі
ЖРФ ЦДЗК 21.02.2006 року за № 01. /а.с.
9-15, 137-138 /.

Відповідно до висновку експертів
Київського Науково-Дослідного
Інституту Судових Експертиз за
результатами проведення додаткової
судово-почеркознавчої експертизи №
10890/10891/14-32 від 08.10.2014 року, підписи від
імені орендодавця ОСОБА_4, які
розміщені у розділі «Реквізити сторін
ОРЕНДОДАВЕЦЬ» у договорі оренди землі
від 20.12.2005 року та в розділі
«Передав:Орендодавець» в акті
прийому-передачі земельної ділянки на
виконання зобов'язань за договором
оренди землі від 20.12.2005 виконані не
ОСОБА_4, а іншою особою. /а.с. 126-130/.

Згідно ч.1 ст.6; ст.35 Закону України
«Про оренду землі», орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі. Спори, пов'язані з орендою землі,
вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.203 ч.1, 3, 5, ст.207
ч.2 ЦК України, зміст правочину не може
суперечити Цивільному Кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Статтею 215 частиною 1, 3 ЦК України,
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,
5, 6 ст.203 ЦК України. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочини може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, зібрані у справі
докази та їх належна оцінка вказують на
достатність підстав для задоволення
позову .

Керуючись ст.6, 35 Закону України
«Про оренду землі»; ст.ст.203, 207, 215 ЦК
України; ст. 3, 10, 11, 15, 30, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

РІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір оренди
земельних ділянок площами 4,5729 га та 4,5243
га укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ
«Технологічна Аграрна Компанія» від 20
грудня 2005 року зареєстрований у
державному реєстрі земель за № 01.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Технологічна
аграрна компанія об’єднана» на
користь ОСОБА_1 3848 гривень витрат на
проведення судових експертиз та 114
гривень 70 копійок сплаченого судового
збору, а всього 3962 гривні 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається до
Житомирського апеляційного суду через
Попільнянський районний суд на протязі
10 днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
ОСОБА_5