Номер провадження: 22-ц/785/7174/14
Головуючий у першій інстанції Рідник
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 03
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області до ОСОБА_5, Відкритого
акціонерного товариства «Одеське
шахтоуправління» про визнання
недійсним та скасування рішення органу
приватизації, визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та зняття з
реєстраційного обліку, треті особи -
Комінтернівський районний сектор
Головного управління державної
міграційної служби в Одеській області,
регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області,

встановила:

26 липня 2012 року Новодофінівська
сільська рада Комінтернівського
району Одеської області звернулася до
суду з позовом, в якому ставила питання
про визнання недійсним та скасування
свідоцтва №1 від 09.06.1997 року про право
приватної власності на жилий будинок,
виданого органом приватизації
Одеського шахтоуправління на ім'я
ОСОБА_5 на 1/3 частину жилого будинку з
належними до нього будівлями і
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1;
визнання недійсним та скасування
рішення органу приватизації Одеського
шахтоуправління від 09.06.1997 року №1 про
передачу у приватну власність ОСОБА_5 1/3
частини житлового будинку з належними
до нього будівлями і спорудами,
розташованого по вищевказаній адресі,
зобов'язати Комінтернівський РВ ГУМВС
України в Одеській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_5 за
вищевказаною адресою.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
реєстрація ОСОБА_5 здійснена на
підставі незаконно виданого йому
свідоцтва про приватизацію житла, його
реєстрація по АДРЕСА_1 є недійсною та
підлягає скасуванню.

Відповідач ОСОБА_5, його представник
ОСОБА_6, представник відповідача ВАТ
«Одеське шахтоуправління» у судовому
засіданні позов не визнали та просили
суд у його задоволенні відмовити.

Справа була заслухана за відсутності
представника третьої особи з боку
відповідачів - Комінтернівського
районного сектору ГУДМС України в
Одеській області.

Представник регіонального відділення
Фонду держмайна України по Одеській
області, ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що в 1995 році рішенням
регіонального відділення Фонду
держмайна України по Одеській області
орендне підприємство «Одеське
шахтоуправління» з державною формою
власності було перетворено у відкрите
акціонерне товариство «Одеське
шахтоуправління», тобто господарське
товариство з колективною формою
власності, засновником якого виступило
регіональне відділення.

До статутного капіталу ВАТ «Одеське
шахтоуправління» не увійшли об'єкти
державного житлового фонду, у тому
числі житловий будинок, розташований
по АДРЕСА_1. ВАТ «Одеське
шахтоуправління» виступало тільки
балансоутримувачем даного житлового
будинку, а органом управління було
регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області. Функції управління житловим
будинком ВАТ «Одеське
шахтоуправління» не передавалися.
Єдиним способом управління державним
житловим фондом, який в процесі
приватизації не увійшов до статутних
капіталів господарських товариств, але
перебуває на їх балансі, є передача
його з державної до комунальної
власності

У відповідності до вимог ч.2 ст.3 Закону
України «Про приватизацію державного
майна» дія цього Закону не поширюється
на приватизацію об'єктів державного
житлового фонду, тобто питання
приватизації державного житлового
фонду не входить до компетенції
державних органів приватизації, в тому
числі регіонального відділення.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» - приватизація державного
житлового фонду здійснюється
уповноваженими на це органами,
створеними місцевою державною
адміністрацією, та органами місцевого
самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

З цих підстав, на виконання вимог
закону, регіональне відділення наказом
№945 від 06.10.2009 року прийняло рішення
щодо передачі до комунальної власності
об'єктів державної власності, які у
процесі приватизації не увійшли до
статутного фонду господарських
товариств, згідно переліку до цього
наказу, до складу якого увійшов 2-х
квартирний житловий будинок по
АДРЕСА_1, оскільки 1/3 частина
зазначеного будинку на той час вже була
приватизована ОСОБА_5

Законність приватизації даного
житлового приміщення ОСОБА_5
регіональним відділенням не
перевірялася, оскільки на той час з
державним житловим фондом, який у
процесі приватизації державних
підприємств не увійшов до статутного
фонду господарських товариств, виникло
багато проблем та існували труднощі
щодо передачі його до комунальної
власності. Для участі в роботі комісії
з передачі до комунальної власності
державного житлового фонду Регіо
нальним відділенням була визначена
відповідна особа та актом
приймання-передачі від 04.07.2011 року
частина житлового будинку з
вищевказаною адресою була передана до
комунальної власності.

За викладених обставин, приватизацією
ОСОБА_5 1/3 частини житлового будинку за
вищевказаною адресою інтереси
регіонального відділення не
порушуються, у зв'язку з чим,
регіональне відділення Фонду
держмайна України по Одеській області
позов Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області не підтримало та із
самостійними вимогами до ВАТ «Одеське
шахтоуправління», ОСОБА_5 не
зверталося.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 03 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
ставлять питання про скасування
вищевказаного рішення та ухвалення
нового, яким скасувати рішення органу
приватизації, визнати недійсним та
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно та зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_8 за
вищевказаною адресою, посилаючись на
те, що рішення суду ухвалено із
порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
закриття апеляційного провадження,
виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що
Новодофінівська сільська ради
Комінтернівського району Одеської
області право комунальної власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 не набула та
на свій баланс зазначений житловий
будинок не прийняла, тому позивач
звернувся до суду за захистом свого
неіснуючого права.

Враховуючи, що орган управління даним
об'єктом державної власності, який в
процесі приватизації не увійшов до
статутного фонду ВАТ «Одеське
шахтоуправління» - регіональне відді
лення Фонду державного майна України
по Одеській області, що залучено до
участі у справі в якості третьої особи
з боку позивача без самостійних вимог
щодо предмета спору, не бажає вступати
у дану справу зі самостійними
позовними вимогами про оспорювання
законності приватизації ОСОБА_5 1/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1, суд
першої інстанції відмовив в задоволені
позову.

З даним рішенням суду особи, які беруть
участь у справі, погодились і його не
оскаржували в апеляційному порядку.

Разом з тим, до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою
звернулись особи, які не брали участі у
справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Оскаржуючи судове рішення, апелянти
обґрунтовували свої вимоги тим, що
зазначеним рішенням порушені їх права,
оскільки вони проживають у спірному
житловому приміщенні без реєстрації, в
той час як в ньому зареєстрований
відповідач ОСОБА_5, та право власності
на нього визнано також за ОСОБА_5

Однак, за даними доводами апелянтів
колегія суддів не погоджується, з
огляду на наступне.

Так, рішенням Комінтернівського
районного суду Одеської області від 30
червня 2011 року, яке набрало законної
сили 13 грудня 2011 року (т.1, а.с.9-16), було
встановлено, що договір найму
житлового приміщення від 06.09.1995 року №
267, який укладено одноособово головою
ВАТ «Одеське шахтоуправління» ОСОБА_9 з
ОСОБА_3 про передачу його родині у
тимчасове користування строком до
01.05.1996 року без права прописки у
квартирі № 1 житловою площею 26.6 кв. м.
загальною 32.6 кв.м. розташованої в
будинку по АДРЕСА_1 та договір найму
житлового приміщення від 03.02.1997 року №
39, який укладено одноособово головою
ВАТ «Одеське шахтоуправління» ОСОБА_9 з
ОСОБА_5 про передачу йому у постійне
користування з правом постійної
прописки у квартирі № 3 житловою площею
25.5 кв.м. та загальною площею 39.9 кв.м.,
розташованої в будинку по АДРЕСА_1, були
укладені із порушенням вимог закону та
особою, яка не мала права на
розпорядження цим майном.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про те, що договори найму
квартир в будинку АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 були укладенні із суттєвим
порушенням вимог чинного
законодавства, подальша приватизація
ОСОБА_5 спірної квартири відбулась
незаконно, неіснуючим органом
приватизації.

Тобто позивачі за первісним та за
зустрічним позовами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, а
також ОСОБА_5 звернулись до суду за
захистом своїх неіснуючих прав на
спірне житлове приміщення, у зв'язку з
чим суд відмовив їм у задоволенні всіх
позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішення
у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищезазначеним судовим
рішенням встановлено, що ні апелянти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ні відповідач ОСОБА_5
не мають жодних підстав для захисту
своїх прав щодо користування спірними
житловими приміщеннями, що в свою чергу
свідчить про те, що оскаржуваним
рішенням суду по даній справі жодним
чином не порушені неіснуючі права
користування спірним житловим
приміщенням апелянтів ОСОБА_5, та суд не
вирішував питання про їх права та
обов'язки.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в
п. 8 постанови «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008
року №12, при поданні апеляційної
скарги особою, яка не має передбаченого
статтею 292 ЦПК права на апеляційне
оскарження, у тому числі особою, яка не
брала участі у справі, про права та
обов'язки якої суд першої інстанції
питання не вирішував, суддя-доповідач
відповідно до цієї норми та частини
третьої статті 297 ЦПК постановляє
ухвалу про відмову в прийнятті
апеляційної скарги. Якщо зазначені
обставини будуть встановлені після
прийняття апеляційної скарги до
розгляду, апеляційний суд постановляє
ухвалу про закриття апеляційного
провадження у справі за такою скаргою.

Оскільки суд першої інстанції у даному
випадку не вирішував питання про права
та обов'язки апелянтів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які не залучались до участі у
справі, крім того матеріали справи не
містять доказів того, що даним судовим
рішенням порушені права чи інтереси
апелянтів, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апелянти ОСОБА_4 не
мають права на апеляційне оскарження
рішення суду, у зв'язку з чим апеляційне
провадження у справі підлягає
закриттю.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявники
апеляційної скарги не надали суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які вони
посилаються як на підставу своїх
доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
закриття апеляційного провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
оскільки оскаржуваним судовим
рішенням суд першої інстанції не
вирішував питання про їх права та
обов'язки.

Керуючись ч. 1 ст. 292, ст.ст. 303, 304, ст.ст. 313
- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Закрити апеляційне провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Комінтернівського
районного суду Одеської області від 03
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовом Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області до ОСОБА_5, Відкритого
акціонерного товариства «Одеське
шахтоуправління» про визнання
недійсним та скасування рішення органу
приватизації, визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та зняття з
реєстраційного обліку, треті особи -
Комінтернівський районний сектор
Головного управління державної
міграційної служби в Одеській області,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області,

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко