АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Національної академії внутрішніх
справ на рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 09 жовтня
2014 року по справі за позовом
Національної академії внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат за період навчання, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач
звернувся із зазначеним позовом на
обґрунтування якого зазначив, що
наказом ректора від 23 липня 2004 року № 64
відповідач був зарахований з 01 вересня
2004 року курсантом першого курсу денної
форми навчання Національної академії
внутрішніх справ України.

29 листопада 2007 року між
позивачем, ГУ МВС України в Київській
області та відповідачем був укладений
договір № Ко-155 про підготовку фахівця,
відповідно до якого відповідач
навчався за бюджетні кошти і
зобов'язувався після закінчення
навчання відпрацювати не менше трьох
років за місцем розподілу, а у разі
відмови - відшкодувати фактичні
витрати за період навчання.

Наказом позивача від 20 червня 2008
року № 591 відповідачу присвоєно
кваліфікацію юриста за спеціальністю
«Правознавство» та видано диплом
спеціаліста.

Наказом ГУ МВС України в
Київській області від 19.04.2011 року № 219
о/с відповідача звільнено з органів
внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого
постановою КМ України від 29.07.1991 року №
114 за порушення дисципліни, до спливу
встановленого договором трирічного
терміну перебування на службі після
закінчення навчання.

Враховуючи вищевикладене
позивач просив стягнути на свою
користь із відповідача 4 902.92 грн. витрат
на навчання та судові витрати.(а.с. 1-33)

Представник відповідача проти
позову заперечував.(а.с. 55-56)

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року у
задоволенні позову Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_1
про відшкодування витрат за період
навчання відмовлено. (а.с.72-75)

В апеляційній скарзі позивач
посилався на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення районного
суду і ухвалити нове, яким задовольнити
заявлені вимоги. На обґрунтування
скарги зазначив, що суд не врахував
обставин і доказів якими обґрунтовані
заявлені вимоги та дійшов помилкового
висновку про відмову у позові. (а.с. 80-82)

Особи, які беруть участь у справі
до суду не прибули, про час та місце
розгляду справи були сповіщені
належним чином про що у справі є
докази.(а.с. 88-91)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
такою, що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано доказів
підтверджуючих діючих тарифів в
місцевості розташування навчального
закладу на підставі яких зроблені
розрахунки про витрати на навчання
відповідача, не підтверджені витрати
на його харчування, позивач не мав
підстав для звернення до суду, оскільки
між сторонами відсутній спір, право
позивача фактично не було порушене, а
сума відшкодування мала б
зараховуватись до державного бюджету.

Такий висновок районного суду
суперечить обставинам справи і наявним
доказам, тому колегія суддів визнала
його помилковим.

Підстави та порядок
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України врегульовані
Законом України від 20 грудня 1990 року N
565-XII "Про міліцію" (далі - Закон N 565-XII) та
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року N 313(у редакції
чинній на час звільнення відповідача з
органів внутрішніх справ), якою
затверджено Порядок відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - Порядок).

Відповідно до статті 18 цього
Закону порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Згідно положень п. 1 Порядку,
курсанти вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ України,
у разі дострокового розірвання
договору через небажання продовжувати
навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу
відшкодовують витрати, пов'язані з їх
утриманням у вищому навчальному
закладі, в порядку, установленому
Кабінетом Міністрів України. У разі
відмови від добровільного
відшкодування витрат таке
відшкодування здійснюється в судовому
порядку.

Судом встановлено, що наказом
ректора Національної академії
внутрішніх справ України від 23 липня 2004
року № 64 відповідач був зарахований з 01
вересня 2004 року курсантом першого
курсу денної форми навчання
Національної академії внутрішніх
справ України.(а.с. 13)

29 листопада 2007 року між
позивачем, ГУ МВС України в Київській
області та відповідачем був укладений
договір № Ко-155 із Додатковим договором
№ 1 від 05.06.2008 року про підготовку
фахівця, відповідно до якого
відповідач навчався за бюджетні кошти
і зобов'язувався після закінчення
навчання відпрацювати не менше трьох
років за місцем розподілу (п. 2.3
Договору).

За п. 3 Договору передбачений
вичерпний перелік підстав
відшкодування відповідачем фактичних
витрат на підготовку, а саме:

- дострокове розірвання договору
про підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України у
зв'язку з відрахуванням особи з
Київського національного університету
внутрішніх справ та звільненням з
органів внутрішніх справ: за власним
бажанням без поважних причин; через
неуспішність; за порушення дисципліни
(п. 3.1 Договору);

- відмова від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання (п.
3.2).(а.с. 8-9)

Наказом від 20 червня 2008 року № 591
відповідачу присвоєно кваліфікацію
юриста за спеціальністю
«Правознавство» та видано диплом
спеціаліста.(а.с. 14)

Тому відсутні підстави
застосування п. 3.1 Договору, який
передбачає перелік підстав
дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі.

Наказом ГУ МВС України в
Київській області від 19.04.2011 року № 219
о/с відповідача звільнено з органів
внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженого
постановою КМ України від 29.07.1991 року №
114 за порушення дисципліни. За витягом з
особової справи відповідач звільнений
з органів внутрішніх справ за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у порушенні Правил
дорожнього руху України.(а.с. 15, 50-53)

Оскільки відповідач не
відмовлявся від подальшого
проходження служби на посадах в
органах внутрішніх справ протягом
перших трьох років після закінчення
навчання, та пропрацював майже три роки
до часу, коли був звільнений зі служби
за порушення дисципліни, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав застосувати п. 3.2 вищевказаного
Договору та стягувати із відповідача
витрати на навчання.

Посилання позивача на пункт 3.3
Типового договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі,
затвердженого наказом МВС України від
14 травня 2007 року № 150 який передбачає
можливість відшкодування витрат на
підготовку у випадку звільнення особи
начальницького складу органу
внутрішніх справ із служби протягом
трьох років після закінчення
навчального закладу за власним
бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, колегія суддів відхилила,
оскільки вказаний пункт був внесений
згідно наказу МВС України від 21 березня
2012 року № 221, тобто після звільнення
відповідача зі служби, і зворотної сили
вищезазначений правовий акт не має.
Інші доводи скарги цих висновків не
спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

За таких обставин рішення
районного суду підлягає скасуванню із
ухваленням нового про відмову в
задоволенні позовних вимог проте з
інших підстав.

Керуючись ст. 303, п.п. 2 ч. 1 ст. 307,
п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національної
академії внутрішніх справ -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 09 жовтня 2014 року
скасувати.

В задоволенні позову
Національної академії внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат за період навчання - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста
Києва:
Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/15934/2014

Унікальний номер 759/20812/13-ц

Головуючий у першій інстанції
МакаренкоВ.В.

Доповідач Левенець Б.Б.