АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Вербової І.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 09 жовтня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України про стягнення
страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про стягнення суми
заборгованості з врахуванням індексу
інфляції в розмірі 5 512,17 грн., суму пені
в розмірі 2 231,74 грн. та суму витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги
600,00 грн., а всього 8 343,91 грн.

Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 09.10.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Апелянт посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права. В обґрунтування
своїх доводів вказує, що чинне
законодавство не надає страховим
компаніям будь-які повноваження щодо
зменшення сум страхових виплат на суми
ПДВ.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Справа № 755/17479/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/15850/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Яровенко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги є
необґрунтовані.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є власником ТЗ марки RENAULT SCENIC 2002
року випуску, номерний знак НОМЕР_1
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
ТЗ від 28.03.2009 року (а. с. 15). 13.04.2011 року о 07
год. 00 хв. у м. Києві на перехресті вул.
Сирецької та вул. Скляренка позивач під
час керування вищевказаним ТЗ потрапив
у ДТП, зіткнувшись з іншим автомобілем.
Внаслідок вказаних обставин
автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження (а. с. 7). Відповідно
протоколу огляду ТЗ від 27.04.2011 року
виявлені пошкодження вказаного
автомобіля (а. с. 46). Відповідно до звіту
№ 248 про оцінку автомобіля від 11.05.2011
року вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля RENAULT SCENIC,
держномер НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 30 246,74 грн.
(а. с. 40-43). Враховуючи, що особа, власник
автомобіля з вини якого відбулося
вказане ДТП, не застрахувала свою
цивільну відповідальність, позивач
02.06.2011 року був вимушений звернутися до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України з заявою про виплату
страхового відшкодування відповідачу
та передав відповідачу повний пакет
документів необхідних для виплати
страхового відшкодування (а. с. 36-37). В
обґрунтування суми відшкодування
позивач надав вищезгадане експертне
дослідження. Згідно з платіжним
дорученням №2874 від 05.07.2011 року (а. с. 49)
відповідач виплатив ОСОБА_3 25 500 грн., а
решту 5 041 грн.12 коп. не сплатив. На
письмову заяву ОСОБА_3 від 12.08.2011 року,
МТСБУ листом від 31.08.2011 року надано
відповідь та зазначено, що ним
відшкодування шкоди відбувається без
врахування ПДВ, його доплата
здійснюється у разі підтвердження
потерпілим оплати відновлювального
ремонту, проведеного у суб'єкта, який є
платником ПДВ та має право на
проведення такого ремонту (а. с. 9).
Позивач вважає дії відповідача
незаконними та просив стягнути на його
користь 5 041 грн.12 коп. та пеню за
прострочення виплати МТСБУ частини
страхового відшкодування, яка складає 2
231,74 грн. (а. с. 16), індекс інфляції за
період 07.07.2011року-27.07.2014 року становить
109,344% (а. с. 17)

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно ст. 985 ЦК України страхувальник
має право укласти із страховиком
договір на користь третьої особи, якій
страховик зобов'язаний здійснити
страхову виплату у разі досягнення нею
певного віку або настання іншого
страхового випадку. Страхувальник має
право при укладенні договору
страхування призначити фізичну чи
юридичну особу для одержання страхової
виплати (вигодонабувача), а також
змінювати її до настання страхового
випадку, якщо інше не встановлено
договором страхування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування, і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання;
страховий випадок - подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

За правилами ст. 990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката); страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.

Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону
України «Про страхування» встановлено
перелік підстав для відмови страховика
у здійсненні страхових виплат або
страхового відшкодування.

Договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону.

За правилами ст. 9 Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» платник
податку - особа, яка згідно з цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Як вбачається з пп. 3.2.3 п. 3.2 ст.3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» не є об'єктом оподаткування
операції з надання послуг із
страхування, співстрахування або
перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів.

Підпунктом 7.1 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість.

За змістом наведених вище правових
норм можливо зробити висновок, що у
випадку виплати страхового
відшкодування безпосередньо
страхувальнику виплата здійснюється
без ПДВ, який повертається
страхувальнику після надання
документів про оплату
запчастин/відновлюваного ремонту на
суму, що включає ПДВ, в межах суми
страхового відшкодування. У разі, якщо
страхові суми не перераховуються
безпосередньо потерпілим, а
спрямовуються на придбання у платника
податку на додану вартість послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта, які мають бути
використані в процесі його ремонту, то
розрахунок суми виплати на таке
придбання здійснюється з врахуванням
сум податку на додану вартість, які
включаються до вартості й виділяються
окремим рядком.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає,
що доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Враховуючи, що позивач не надав суду
будь-яких доказів, які б свідчили про
те, що він провів ремонт свого
пошкодженого автомобіля саме на СТО,
яка є платником ПДВ, колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
про відмову у задоволенні позову
правильними.

Доводи апелянта про те, що чинне
законодавство не надає страховим
компаніям будь-які повноваження щодо
зменшення сум страхових виплат на суми
ПДВ, колегія суддів вважає
безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до звіту № 248 про оцінку
автомобіля від 11.05.2011 року вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля RENAULT SCENIC, держномер
НОМЕР_1, складає 30 246,74 грн., яка включає в
себе суму нарахування ПДВ (а. с. 40-45).

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги зремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Судом першої інстанції було
встановлено, що апелянтом не надано
доказів на підтвердження того, що
відновлення його автомобіля було
здійснено на СТО, яке є платником
податку, тому у відповідача відсутні
підстави для доплати страхового
відшкодування в межах ліміту
відповідальності страховика, з чим
погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову в частині
відшкодування витрат позивача на
правову допомогу, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи,
вказані витрати обґрунтовано визнані
судом як збитки.

Посилання апелянта на те, що відповідач
повинен сплатити витрати на правову
допомогу, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право на правову допомогу, яка
надається адвокатами або іншими
фахівцями у галузі права в порядку,
встановленому законом.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких належать і витрати на
правову допомогу.

Виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК
України ці витрати мають бути пов'язані
з оплатою правової допомоги адвоката
або іншого фахівця в галузі права, які
допускаються до участі в розгляді
справи ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь в розгляді справи.

Враховуючи вище наведене, в матеріалах
справи відсутня ухвала суду про допуск
представника позивача до участі в
розгляді справи та відсутня участь
останнього в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в
апеляційній скарзі та в судовому
засіданні апелянтом не надано
переконливих доказів, які б
спростовували правильність висновків
суду.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
І.М. Вербова

С.Г. Музичко