Провадження 2/487/783/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді - Щербини С.В.,
при секретарі - Горта О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської обласної
ради, третьої особи - Миколаївської
загальноосвітньої санаторної
школи-інтернату №7 Миколаївської
обласної ради про визнання права
власності на новостворене майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради, третьої особи -
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7
Миколаївської обласної ради про
визнання права власності на
новостворене майно - квартиру №5
(садибний (індивідуальний) житловий
будинок літ. В-1 загальною площею 61 кв.м,
житловою - 40,56 кв.м., допоміжна - 20,4 кв.м.,
двокімнатною з кімнатами розмірами 20,9
кв.м. і 10,4 кв.м. та санвузлом площею 4,5
кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

В позові позивач зазначив, що в
оперативному розпорядженні
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7
перебували нежитлові приміщення
склади по АДРЕСА_1 та частково були
пристосовані для проживання. Вона не
мала можливості отримати житло за
межами школи-інтернату та з метою
забезпечення співробітників
школи-інтернату №7 житлом
профспілковий комітет звернувся до
адміністрації з клопотанням про
надання працівникам, в тому числі і їй,
права постійного користування у
приміщеннях без реєстрації з
проведенням їх реконструкції у
житлові. Вподальшому адміністрацією
було надано дозвіл на представлення
інтересів школи-інтерпретовану при
підготовці документів. 25.07.2011 року
Управлінням освіти та науки
Миколаївської обласної адміністрації
було надано дозвіл на підготовку
документації щодо отримання будівлями
статусу "житлові приміщення". 06.11.2011
року УЖГД ЖКГ Миколаївської міської
ради було вирішено здійснити процес
передачі будівель-квартир по АДРЕСА_1
до комунальної власності міста. За
отриманими узгодженнями уповноважених
осіб адміністрацією Заводського
району 10.11.2011 року було видане
розпорядження №695р "№Про готовність до
експлуатації житлових будівель по
АДРЕСА_1" з зобов'язанням ММБТІВ внести
зміни до технічної документації.
Рішенням від 28.12.2011 року №19
Миколаївської обласної ради було
надано згоду на безоплатну передачу
житлових будівель до комунальну
власністі територіальної громади, але
Миколаївська територіальна громада
житлові будівлі у комунальну власність
не прийняла, будь якого рішення не
винесла, на теперішній час її квартира
АДРЕСА_1 є новоствореним
самозбудованим житлом не прийнятим у
комунальну власність громади. 19.03.2012
року комісією УЖКГ Миколаївської
міської ради після технічного
обстеження було визнано, що квартири є
готовими до експлуатації. 16.07.2012 року
була виготовлена технічна
документація на кв. №5 на (садибний
(індивідуальний) житловий будинок літ.
В-1 та квартира стала відокремленим
житлом, власником якого є
територіальна громада м. Миколаєва.
Рішенням №545 від 25.05.2012 року її
квартирі було надано адресу АДРЕСА_1,
вона узгодила та отримує до своєї
квартирі комунальні послуги, утримує
її в належному стані. На теперішній
час третя особа не знає яким чином
передати квартири безпосередньому
власнику - відповідачу за відсутності
механізму передачі. У зв'язку з чим
просила визнати за нею право власності
на новостворене майно, відповідно до
ст. 331 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, підтвердив викладені
обставини, просив про задоволення
позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача заявлені вимоги не визнав,
просив в їх задоволенні відмовити
посилаючись на їх безпідставність,
необґрунтованість та відсутність
доказів та зазначив, що право
власності на балансоутримувача та
частину майна - частину будівлі по
АДРЕСА_1 літ. В-1. перебуває на балансі
третьої особи та належить до спільної
власності територіальних громад, сіл,
селищ, міст Миколаївської області,
інтереси яких представляє відповідач,
на підставі рішення виконкому
Миколаївської обласної ради від 09.03.1992
року №62. На час прийняття
вищевказаного рішення та в її
оперативному управлінні перебуває та
продовжує перебувати зараз нерухоме
майно по АДРЕСА_1, до складу якого
входить спірне майно за літ. В-1, на
підставі свідоцтва про право
власності від 08.04.2002 року. Рішенням від
28.12.2011 року №19 Миколаївської обласної
ради було надано згоду на передачу
будівель, розташованих по АДРЕСА_1 у
тому числі і спірного майна, до
комунальної власності територіальної
громади м. Миколаєва, інших рішень щодо
його відчуження Миколаївською
обласною радою або уповноваженим ним
органом не приймалось. Відповідно до
Закону України "Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності" право власності на об'єкт
передачі виникає з дати підписання
акта приймання-передачі, а у випадках
передбачених законом, з дня державної
реєстрації такого права (ч. 6 ст. 7). На
теперішні час процедура передачі
триває і об'єкт передачі, у тому числі
спірного майна, продовжує перебувати у
складі майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Миколаївської області оперативному
управлінні і на балансі третьої особи.

Крім того, рішенням виконкому
Миколаївської міської ради №545 від від
25.05.2012 року надана нова адреса частині
житлового будинку по АДРЕСА_1 літ. В-1,
яка знаходиться в комунальній
власності м. Миколаєва та на балансі
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7. На цей
час п. 89 рішення виконкому
Миколаївської міської ради від 26.10.2012
року №1139 до п. 49 рішення №545 від від
25.05.2012 року внесені зміни шляхом
викладення в такій редакції: частині
житлового будинку по АДРЕСА_1 літ. В-1
прим. З №5-1 по №5-5, яка знаходиться у
власності територіальної громади сіл,
селищ, міст Миколаївської області
оперативному управлінні і на балансі
третьої особи, надати нову адресу:
АДРЕСА_1. При цьому рішення щодо
надання нової адреси спірному майну
було підготовлено на підставі
звернення управління освіти та науки
облдержадміністрації, як органу в
оперативному управлінні якого
перебуває третя особа, а не за
звернення позивача. При цьому
позивачем не надано жодного доказу
щодо створення позивачем
новоствореної речі в розумінні ст. 331 ЦК
України. Твердження позивача про
внесення змін до реєстру нерухомого
майна щодо спірного майна стосовно
зазначення позивача його власником не
відповідає дійсності, не заслуговують
на увагу твердження позивач щодо
неможливості передачі спірного майна у
комунальну власність відповідача, адже
відповідач вже є власником спірного
майна. Не надано позивачем доказів
того, що спірному майну надано статус
квартир та присвоєно відповідний
номер, при цьому наявність у позивач
технічного паспорту не є доказом
наявності у позивача права власності
та у техпаспорті у графі власник
відсутнє ім'я позивача.

На цей час передача майна, в тому
числі житлового фонду, здійснюється на
підставі вимог чинного законодавства -
Закону України "Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності", а твердження позивача щодо
відсутності механізму передачі є
такими, що не відповідають дійсності,
як і твердження про відсутність
рішення щодо прийняття спірного майна
до комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва,
таким рішення є №14/20 від 26.01.2012 року
Миколаївської міської ради "Про
надання згоди на прийняття до
комунальної власності об'єктів права
іншої власності".

В судовому засіданні
представники третьої особи заявлені
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити посилаючись на
те, що приміщення вказане позивачем
входить до складу єдиного майнового
комплексу Інтернату, відповідно до
свідоцтва про право власності від
08.04.2001 року власником якого є
територіальна громад сіл, селищ, міст
Миколаївської області. Згідно з
Державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою,
виданого 16.09.2005 року, Інтернат є
постійним користувачем земельної
ділянки площею 25645 кв.м., цільове
призначення ділянки - обслуговування
майнового комплексу обласної
школи-інтернату №7, до складу комплексу
входить приміщення, право на яке
пред'являє позивачкою. В 2003 році
декілька працівника інтернат і
позивачу було надано для проживання
нежиле приміщення без права прописки,
воно було надано не як наймачам і не з
правом реконструкції, а по договору
безоплатного користування майном,
укладеному на невизначений строк. На
теперішній час спірне житло не є жилим
і не утворює житловий фонд, воно не
віднесено ані до державного, ані до
громадського чи житлового фонду
соціального значення. Відповідного
рішення щодо віднесення приміщення до
житлового фонду в межах визначених
повноважень компетентними органами не
приймалось, рішення Миколаївської
міської ради №695-р від 10.11.2011 року і
Миколаївської обласної ради від 28.12.2011
року №19 не змінили ані статусу майна,
ані його власника.

Крім того, виникнення прав власності
нерухоме майно не можливе за рішенням
суду, а набувається відповідно до норм
чинного законодавства. Не відповідає
дійсності твердження позивач відносно
того, що квартира завершена
будівництвом, введена в експлуатацію
та внесена до реєстру нерухомого майна.
Так, ніякого будівництва не
здійснювалось, об'єкт нерухомості який
вона вважає квартирою є складом літ. В-1.
Ці склади існували з моменту існування
інтернату, параметри будівлі не
змінились, ні про яке новозбудоване
майно не йдеться, позивачка самовільно,
без згоди власника і володільця майна,
здійснила деякі ремонтні роботи,
облаштувала приміщення під себе, ані
при тимчасовому наданні
пристосованого нежитлового приміщення
в 2003 році, ані будь-коли пізніше
Інтернат не надавав згоду на
здійснення будь-яких ремонтних робіт,
тим більше - реконструкції. Спірне
майно, завжди перебувала і перебуває
досі на балансі Інтернату та на землі,
яка відведена Інтернату в постійне
користування, ніякого нового майна не
створювала. Будівля В-1 не введена в
експлуатацію як житловий будинок,
оскільки відсутній Акт введення в
експлуатацію, а технічний паспорт не є
доказом введення в експлуатацію
будівлі як житлової, при цьому вказана
будівля є необхідна для забезпечення
діяльності Інтернату і не підлягає
приватизації або використанню не за
призначенням, при цьому перебування на
території Інтернату приватного житла
суперечить будівельним та санітарним
нормам. Наміру та повноважень
передавати у власність приватних осіб
будь-яке майно Інтернат не має, так як
передача у приватну власність позивача
приміщення протиричіть Статуту
Інтернату, не відповідає будівельним
та санітарним нормам і ставить загрозу
здоров'ю вихованців.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного:

На підставі рішення виконкому
Миколаївської обласної ради від 09.03.1992
року №62 об'єкт, розташований по АДРЕСА_1
належить на праві спільної власності
територіальної громади сіл, селищ, міст
Миколаївської області в особі
Миколаївської обласної ради на праві
комунальної власності, згідно
свідоцтва про право власності на
обласну санаторну школу-інтернат №7
від 08 квітня 2002 року.

Об'єкт, розташований по АДРЕСА_1, в
тому числі приміщення літ. В-1, яке
входить до складу майнового комплексу,
за технічним паспортом перебуває в
оперативному управлінні і на балансі
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7.

Згідно з Державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою, виданого 16.09.2005 року,
Миколаївська загальноосвітня
санаторна школа-інтернат №7 є
постійним користувачем земельної
ділянки площею 25645 кв.м., цільове
призначення якої - обслуговування
майнового комплексу обласної
школи-інтернату №7.

Рішенням від 28.12.2011 року №19
Миколаївської обласної ради було
надано згоду на передачу будівель,
розташованих по АДРЕСА_1, у тому числі і
спірного майна, до комунальної
власності територіальної громади м.
Миколаєва, інших рішень щодо його
відчуження Миколаївською обласною
радою або уповноваженим ним органом
не приймалось.

Відповідно до Закону України "Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності" право власності
на об'єкт передачі виникає з дати
підписання акта приймання-передачі, а у
випадках передбачених законом, з дня
державної реєстрації такого права (ч. 6
ст. 7).

На теперішні час процедура
передачі триває і об'єкт передачі, у
тому числі спірного майна, продовжує
перебувати у складі майна спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Миколаївської області в
оперативному управлінні і на балансі
третьої особи.

Крім того, рішенням виконкому
Миколаївської міської ради №545 від від
25.05.2012 року надана нова адреса частині
житлового будинку по АДРЕСА_1 літ. В-1,
яка знаходиться в комунальній
власності м. Миколаєва та на балансі
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7.

На цей час п. 89 рішення виконкому
Миколаївської міської ради від 26.10.2012
року №1139 до п. 49 рішення №545 від від
25.05.2012 року внесені зміни шляхом
викладення в такій редакції: частині
житлового будинку по АДРЕСА_1 літ. В-1
прим. з №5-1 по №5-5, яка знаходиться у
власності територіальної громади сіл,
селищ, міст Миколаївської області в
оперативному управлінні і на балансі
третьої особи, надати нову адресу:
АДРЕСА_1.

Рішення щодо надання нової адреси
спірному майну було підготовлено на
підставі звернення Управління освіти
та науки облдержадміністрації, як
органу в оперативному управлінні якого
перебуває Миколаївська
загальноосвітня санаторна
школа-інтернат №7.

У вересні 2003 року декільком
працівникам школи-інтернату №7, в тому
числі позивачу ОСОБА_1, було надано для
проживання нежиле приміщення без права
прописки, воно було надано не як
наймачам і не з правом реконструкції, а
по договору безоплатного користування
майном, укладеному на невизначений
строк.

Згідно технічної характеристики
спірне житло не є жилим і не утворює
житловий фонд, воно не віднесено ані до
державного, ані до громадського чи
житлового фонду соціального значення.
Відповідного рішення щодо віднесення
приміщення до житлового фонду в межах
визначених повноважень компетентними
органами не приймалось, рішення
Миколаївської міської ради №695-р від
10.11.2011 року і Миколаївської обласної
ради від 28.12.2011 року №19 не змінили ані
статусу майна, ані його власника.

На теперішній час позивач ОСОБА_1
просить визнати за нею право власності
на квартиру №5 на (садибний
(індивідуальний) житловий будинок літ.
В-1 по АДРЕСА_1 м. Миколаєва, як на
новостворене майно, відповідно до
вимог ст. 331 ЦК України, з посиланням на
те, що вона узгодила та отримує до
своєї квартирі комунальні послуги,
утримує її в належному стані, ММБТІ їй
виготовлено технічний паспорт, але на
теперішній час відсутній механізм
передачі спріної квартири
безпосередньому власнику - відповідачу
по справі.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України,
право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва, а якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації з моменту прийняття його
до експлуатації, а в разі, коли право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації з моменту державної
реєстрації.

Виходячи зі змісту ст. 331 ЦК
України, ч. 1ст. 182 ЦК України та п.8
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
, право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва, ведення його в
експлуатацію, отримання свідоцтва про
право власності та реєстрації права
власності.

Отже, до прийняття об'єкту
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає.

При цьому судом встановлено, що
згідно технічної характеристики
спірне приміщення літ. В-1 є складом
побудованим у 1965 році, згідно технічної
інвентаризації 2004 р. і 2010 р. це житлова
будівля, при цьому станом на 2004 р. і 2010
року розміри цієї будівлі не
змінилися.

Крім того, встановлено, що
власником об'єкта, розташований по
АДРЕСА_1, в тому числі приміщення літ. В-1
є Миколаївська обласна рада та
вказаний об'єкт перебуває в
оперативному управлінні і на балансі
Миколаївської загальноосвітньої
санаторної школи-інтернату №7 та на
теперішній час не змінився ані статусу
майна, ані його власника.

Підстави припинення права
власності визначені ст. 346 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Разом з тим, особа, права якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Під способами захисту
суб'єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом матерально-правові
заходи примусового характеру, за
допомогою яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав
та вплив на порушника.

Відповіднодо ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права і інтересу.

У абзаці 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України
закріплено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, встановленим договором або
законом.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належним є докази, які містяь
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконаннями, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що вибраний ОСОБА_1 спосіб
захисту, а саме: визнання за нею права
власності на новостворене майно, є
таким, що не відповідає змісту
порушеного, на її думку, права,
характеру такого порушення та
наслідкам, спричиненим цим порушенням,
у зв'язку з чим позовні вимоги суд
вважає безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню.

Одночасно, відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України судові витрати віднести
за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Миколаївської обласної ради, третьої
особи - Миколаївської
загальноосвітньої санаторної
школи-інтернату №7 Миколаївської
обласної ради про визнання права
власності на новостворене майно -
відмовити.

Рішення набирає законної сили через
10 днів після його проголошення та може
бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк і порядок, встановлений ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:
С.В.
Щербина