АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/4059/13-ц 22-ц/774/2340/К/14
Справа № 214/4059/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/2340/К14
суддя Попов В.В.
Категорія - 26 ( ІV )
Суддя-доповідач -
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області на
рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року по
справі за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області до
Приватного підприємства «КОМФОРТ
СІТІ», Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання», третя особа
ОСОБА_4, про визнання незаконними та
скасування актів за формами Н-1 та Н-5.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області -
Бершадська Людмила Станіславівна,

представники відповідача Приватного
підприємства «КОМФОРТ СІТІ» -
Петровський Ігор Вікторович, Німець
Юлія Станіславівна,

третя особа ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_8, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області (надалі
-Відділення Фонду) звернулося до суду
з позовом до Приватного підприємства
«КОМФОРТ СІТІ» (надалі - ПП «КОМФОРТ
СІТІ»), Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» (надалі - ПрАТ
«КЗГО»), третя особа ОСОБА_4, про
визнання незаконними та скасування
актів за формами Н-1 та Н-5.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 22.02.2013 року внаслідок
несправності гальмівного башмаку на
території ПрАТ «КЗГО» отримав травму
ОСОБА_4, працюючий на умовах
цивільно-правової угоди з ПП «КОМФОРТ
СІТІ» на виконання послуг щодо
транспортної обробки вантажів. Актами
про нещасний випадок за формою Н-1 від
26.02.2013р. та розслідування нещасного
випадку за формою Н-5 від 26.02.2013 р.
випадок був визнаний пов'язаним з
виробництвом.

Представник Відділення фонду, який
брав участь у розслідуванні, підписав
ці акти з окремою думкою, оскільки не
був згоден з визначенням випадку як
нещасний випадок на виробництві та не
визнав цей випадок страховим.

Відділення Фонду вважає, що на
ОСОБА_4, як на особу яка працює на
підставі цивільно-правової угоди, не
поширюються положення Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій на виробництві,
затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011
року №1232.

Посилаючись на вищевикладене,
уточнивши позовні вимоги, просив суд
визнати Акт розслідування нещасного
випадку за ф.Н-5 від 26.02.2013р. та Акт про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом за ф.Н-1 від 26.02.2013р.
незаконними та скасувати їх.

Рішенням Саксаганського районного
суду м.Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року
в задоволенні позову Відділення Фонду
відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
Фонду, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спору, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, позивач вважає, що
укладений між потерпілим ОСОБА_4 та ПП
«КОМФОРТ СІТІ» договір про виконання
робіт є цивільно-правовою угодою, а
згідно п. 1 Додатку №6 до Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій на виробництві,
затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2011
року №1232 основною обставиною при якій
настає страховий випадок вказано -
виконання потерпілим трудових
(посадових) обов'язків, а виконання умов
цивільно-правового договору не є
виконанням трудових (посадових)
обов'язків.

Не погоджується представник
позивача із висновком суду першої
інстанції про те, що Відділення фонду
не реалізувало своє право вимоги від
роботодавця щодо оскарження причин та
обставин нещасного випадку, оскільки
така вимога була направлена на адресу
ПрАТ «КЗГО» листом №07/1462 від 25.03.2013 року
та залишена без відповіді, а звернення
до Держгірпромнагляду або його
територіальних органів є недоречним,
оскільки його представник не був
присутнім при складанні акту.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу представник
відповідача ПрАТ «КЗГО» зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Відповідач ПП «КОМФОРТ СІТІ», в особі
директора Наумова О.О., правом надати
письмові заперечення на апеляційну
скаргу не скористався, натомість
надавши до суду письмові пояснення
щодо апеляційної скарги, в яких
зазначив, що у зв'язку з наявністю між
виконавцем ОСОБА_4 та замовником ПП
«КОМФАРТ СІТІ» договору підряду
(цивільно-правового характеру), згідно
з п. 2 Порядку проведення розслідування
та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань та аварій на
виробництві, його дія на вказані
правовідносини не поширюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача Відділення
Фонду - Бершадську Л.С., яка підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити, представників
відповідача ПП «КОМФОРТ СІТІ» -
Петровського І.В., Німець Ю.С., які, кожен
окремо, не заперечували проти
задоволення апеляційної скарги
Відділення Фонду, представника
відповідача ПрАТ «КЗГО» - Подопригору
Д.Ю. (яка була присутньою у судовому
засіданні 19.11.2014 року), третю особу
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, які
кожен окремо, заперечували проти
доводів апеляційної скарги та просили
залишити без змін рішення суду першої
інстанції, як законне та обґрунтоване,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та письмових заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, дійшов висновку,
що оскільки складання актів та
підтвердження фактичних обставин
нещасного випадку на виробництві не
зачіпають і не порушують прав
Відділення Фонду, який у встановленому
законом порядку не скористався своїм
правом на оскарження цих актів у
позасудовому порядку, а тому не
наділений правом на звернення до суду з
позовом щодо їх оскарження.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
будь-яка фізична чи юридична особа має
право на звернення до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві» Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві у разі
настання страхового випадку
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові в наслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати йому певні
грошові суми у вигляді одноразової
допомоги, щомісячних страхових виплат.

Також, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві» передбачено,
що всі види страхових виплат і
соціальних послуг застрахованим
особам та особам, які перебувають на їх
утриманні, тобто фінансування
страхових виплат, соціальних послуг та
профілактичних заходів, проводиться
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
виключно за рахунок коштів самого
Фонду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у
порушення статей 213, 214 ЦПК України на
вказане уваги не звернув, не надав
належної правової оцінки тому, що акт
про нещасний випадок за формою Н-1 є
підставою для проведення страхових
виплат Відділенням Фонду, а тому він не
може не зачіпати інтереси Фонду, тобто
суд не з'ясував всіх обставин справи та
не надав їм оцінки, хоча їх з'ясування
має суттєве значення для правильного
вирішення справи, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення відповідно до п. 1 ч.1 ст.
309 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та
сторонами не заперечується, 26 лютого 2013
року директором ПрАТ «КЗГО» було
затверджено Акт №1 форми Н-5
проведення розслідування нещасного
випадку, що стався 22 лютого 2013 року о 05
год. 50 хв. на ПрАТ «КЗГО», складений
комісією, утвореною наказом від 22
лютого 2013 року №231 по ПрАТ «КЗГО» (а.с.
6-8).

Відповідно до змісту зазначеного акту,
комісія у період з 22 лютого 2013 року по 26
лютого 2013 року провела розслідування
нещасного випадку, що стався у зміну з
21 лютого 2013 року 19-00 год. до 22 лютого 2013
року 07-00 год. на залізничній колії №93 в
районі стрілочного переводу №49,
розташованої на промисловому
майданчику підприємства ВАТ «КЦРЗ» у
приміській зоні міста Кривого Рогу у 20
км. східніше центра міста. Потерпілим
від нещасного випадку був ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який за цивільно -
правовим договором №103 від 01.01.2013 року
та додаткової угоди №1 від 31.01.2013 року,
укладених з ПП «Комфорт Сіті»,
виконував роботи з транспортної
обробки вантажів (зокрема, виконував
обов'язки помічника машиніста
тепловоза-складача потягів). Наслідки
нещасного випадку: травматичне
розміщування, ампутація 3,4,5 пальців,
рвано-скальпована рана 2 пальця правої
кисті з дефектом м'яких тканин.
Розглянувши причини та обставини
нещасного випадку, та ознайомившись з
документами, які були надані комісії,
комісія з розслідування нещасного
випадку прийшла до висновку, що
нещасний випадок, який стався з
потерпілим ОСОБА_4 є пов'язаним із
виробництвом і на нього складається
акт форми Н-1 із взяттям його на облік в
ПП «Комфорт Сіті». Крім того, до акту
приєднано окрему думку члена комісії
із розслідування нещасного випадку -
страхового експерта з охорони праці
Відділення Фонду - Компанієнко О.О.,
відповідно до якої нещасний випадок з
ОСОБА_4 не може бути кваліфікований як
нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом та не є страховим (а.с. 6-9).

За даними акту №1 форми Н-1 про
нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом, який був складений 26
лютого 2013 року, ОСОБА_4 є працівником ПП
«КОМФОРТ СІТІ» та при виконанні робіт
з доставки металевого брухту до
сталефасоноливарного цеху намагаючись
зупинити платформи, які почали рух по
інерції після розчеплення платформ,
завантажених металевим брухтом від
порожніх, взяв правою рукою колодку за
гальмівний башмак з відсутньою ручкою
та почав його встановлювати по ходу під
колесну пару залізничної платформи
під час її руху, в результаті чого
пальці його правої кисті потрапили між
колодкою гальмівного башмака та
рухаючим колесом залізничної
платформи, що призвело до його
травмування. Однак, у пункті 10 цього
Акту зазначено про те, що помічник
машиніста тепловоза - складач
транспортного цеху ПрАТ «КЗГО» ОСОБА_4
використовував гальмівний башмак під
час руху залізничної платформи та
башмак, який не справний, чим порушив
п.5.1 та п. 5.4 підпункту «в» Інструкції з
охорони праці для складачів потягів
(а.с. 10-11).

Зазначені акти про розслідування
нещасного випадку, що мав місце 22
лютого 2013 року з потерпілим ОСОБА_4 по
формі Н-5 та про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом за формою Н-1,
після їх затвердження керівником
мають бути передані підприємством з
яким потерпілий перебував у трудових
відносинах до Фонду соціального
страхування, який на виконання ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві» у разі
настання страхового випадку
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові в наслідок
ушкодження його здоров'я.

Між тим, за даними договору № 103
(цивільно-правова угода) від 01 січня 2013
року, укладеного ПП «КОМФОРТ СІТІ» та
ОСОБА_4, останній зобов'язався за
завданням замовника (ПП «КОМФОРТ
СІТІ») виконувати роботу щодо
транспортної обробки вантажів.
Замовник зобов'язався прийняти роботу
та виплачувати йому грошову
винагороду. Термін дії договору згідно
Додаткової угоди до нього №1 від 31
січня 2013 року сторонами погоджено до 28
лютого 2013 року (а.с.13-14).

Укладений між ПП «КОМФОРТ СІТІ» та
потерпілим від нещасного випадку
ОСОБА_4 договір про виконання робіт є
цивільно-правовою угодою, про що було
зазначено представниками ПП «КОМФОРТ
СІТІ» в судовому засіданні апеляційної
інстанції. Такі ж дані містяться в
першому пункті оскаржуваного Акту №1
проведення розслідування нещасного
випадку форми Н-5 від 26.02.2013 року, а тому
колегія суддів вважає встановленим той
факт, що потерпілий ОСОБА_4 перебував з
ПП «КОМФОРТ СІТІ» в цивільно-правових,
а не у трудових відносинах.

За правилами ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», цивільно-правова
угода не являється страховим випадком,
оскільки дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору. За змістом
ст. 2 Закону України «Про охорону
працю» дія цього Закону поширюється
на всіх юридичних осіб, які відповідно
до законодавства використовують
найману працю та на всіх працюючих.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.08.2004 року за №1112 затверджено
Порядок розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій, що сталися на
підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форм
власності, виду економічної
діяльності або в їх філіях,
представництвах, інших відокремлених
підрозділах чи у фізичних
осіб-підприємців, які відповідно до
законодавства використовують найману
працю, а також тих, що забезпечують себе
роботою самостійно, за умови
добровільної сплати ними внесків на
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

ПП «КОМФАРТ СІТІ» надало відомості про
те, що підприємством не сплачувались
внески на державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання ОСОБА_4, оскільки він
працював на підставі цивільно-правової
угоди та не визначений як особа, яка
підлягає такому виду страхування.

Третьою особою ОСОБА_4 та його
представником ОСОБА_8 суду не надано
доказів на підтвердження того, що
потерпілий від нещасного випадку
ОСОБА_4, який перебував у трудових
відносинах із ПП «КОМФОРТ СІТІ» на
підставі цивільно-правової угоди,
добровільно сплачував внески на
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Відтак, суд приходить до висновку, що
відповідачем ПрАТ «КЗГО» без законних
на те підстав, без з'ясування факту
наявності трудових правовідносин між
ОСОБА_4 та ПП «КОМФОРТ СІТІ» та сплати
внесків на державне соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затверджено акт
розслідування нещасного випадку по
формі Н-5 від 26 лютого 2013 року, що
трапився з ОСОБА_4 та акт про нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом по
формі Н-1 від 26 лютого 2013 року.

Крім того, акт №1 форми Н-1 про нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом,
який був складений 26 лютого 2013 року,
містить суперечливі відомості про те
працівником якого підприємства є
потерпілий ОСОБА_4 - ПрАТ «КЗГО» чи ПП
«КОМФОРТ СІТІ», а тому колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувані
акти складено без достатнього
з'ясування обставин нещасного випадку
та підстав для визнання його таким, що
пов'язаний з виробництвом, що тягне за
собою їх скасування.

Таким чином, колегія суддів ухвалює
рішення про задоволення позовних вимог
Відділення Фонду, із визнанням Акту №1
проведення розслідування нещасного
випадку форми Н-5 та Акту №1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 незаконними та
скасовує їх.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, який
вступив в дію з 01 листопада 2011 року,
від сплати судового збору звільняються
органи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань.

Відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 цього
Закону, у редакції чинній на час
звернення позивача до суду із даним
позовом) за подання до суду позовної
заяви немайнового характеру ставка
судового збору становить 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 цього Закону за
подання до суду апеляційної скарги на
рішення суду ставка судового збору
становить 50% ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50% ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми. При цьому, відповідно до ч.1, п.п. 2
п.1 ч.2 ст. 4 цього Закону (в редакції
чинній на час подання апеляційної
скарги) за подання до суду позовної
заяви немайнового характеру ставка
судового збору становить 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду.

Оскільки, Відділення Фонду звернулося
із зазначеним позовом до суду у червні
2013 року (а.с.1), а з апеляційною скаргою у
жовтні 2014 року (а.с. 115), з відповідачів у
рівних частинах на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 236,50 грн., виходячи з
мінімальної заробітної плати станом на
1 січня 2013 року у розмірі 1 147 грн.,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет України на 2013 рік» та
з мінімальної заробітної плати станом
на 1 січня 2014 року у розмірі 1218 грн.,
встановленої Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» (
114,70 грн. (1 147,00 грн. х 0,1 = 114,70 грн.) + 121,80
грн. (1 218,00 грн. х 0,2 х 50% = 121,80 грн.)).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч.1 ст. 309, 316
ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області до
Приватного підприємства «КОМФОРТ
СІТІ», Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання», третя особа
ОСОБА_4, про визнання незаконними та
скасування актів за формами Н-1 та Н-5 -
задовольнити.

Визнати незаконним Акт №1 проведення
розслідування нещасного випадку форми
Н-5, що стався 22 лютого 2013 року о 05 годині
50 хвилин на Приватному акціонерному
товаристві «Криворізький завод
гірничого обладнання» з ОСОБА_4,
затверджений 26 лютого 2013 року
директором Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» Булатецьким М.Б.

Визнати незаконним Акт №1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом
форми Н-1, що стався 22 лютого 2013 року о 05
годині 50 хвилин на Приватному
акціонерному товаристві «Криворізький
завод гірничого обладнання» з ОСОБА_4,
затверджений 26 лютого 2013 року
директором Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» Булатецьким М.Б.

Скасувати Акт №1 проведення
розслідування нещасного випадку форми
Н-5, що стався 22 лютого 2013 року о 05 годині
50 хвилин на Приватному акціонерному
товаристві «Криворізький завод
гірничого обладнання» з ОСОБА_4,
затверджений 26 лютого 2013 року
директором Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» Булатецьким М.Б.

Скасувати Акт №1 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом форми Н-1, що
стався 22 лютого 2013 року о 05 годині 50
хвилин на Приватному акціонерному
товаристві «Криворізький завод
гірничого обладнання» з ОСОБА_4,
затверджений 26 лютого 2013 року
директором Приватного акціонерного
товариства «Криворізький завод
гірничого обладнання» Булатецьким М.Б.

Стягнути з Приватного підприємства
«КОМФОРТ СІТІ», Приватного
акціонерного товариства «Криворізький
завод гірничого обладнання» на користь
держави судові витрати по справі у
розмірі 236,50 грн. в рівних частинах.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: