У Х В А Л А

22 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.І.,Кадєтової О.В.,
Наумчука М.І.,Олійник А.С.,розглянувши
заяву ОСОБА_6, яка діє в інтересах
ОСОБА_7, про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7, треті особи:
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
публічне акціонерне товариство «Банк
Восток», про стягнення заборгованості,
за зустрічним позовом ОСОБА_8 до
публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк», треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_7,
про визнання договору відступлення
права вимоги недійсним, виключення
майна з державного реєстру іпотек та за
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк», третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
розірвання договорів поруки та
іпотеки, виключення майна з державного
реєстру іпотек,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ПАТ «Платинум Банк»
звернулося до суду із указаним позовом,
посилаючись на те, що 04 червня 2007 року
між ЗАТ «Агробанк», правонаступником
якого є ПАТ «Банк Восток», та ОСОБА_8
укладено договір про надання кредитної
лінії, відповідно до умов якого
останній отримав кошти у вигляді
непоновлювальної кредитної лінії
окремими траншами з лімітом
кредитування у розмірі 408 613,00 дол. США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15,5 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 03 червня
2014 року.

З метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору між
банком та ОСОБА_7 04 червня 2007 року
укладено договір поруки та іпотечний
договір. 12 липня 2011 року між ПАТ «Банк
Восток» та ПАТ «Платинум Банк»
укладено договір відступлення
правової вимоги, відповідно до умов
якого первісний кредитор відступив, а
новий прийняв право вимоги за
кредитним договором від 04 червня 2007
року.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_8
зобов'язань за кредитним договором, в
останнього станом на 25 вересня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 9
819 116,43 грн, яку банк просив суд стягнути
на свою користь.

Заперечуючи проти вказаних позовних
вимог, у липні 2012 року ОСОБА_8 звернувся
до суду із зустрічним позовом,
посилаючись на те, що банк не повідомив
його про заміну кредитора у
зобов'язанні. Враховуючи викладене,
просив визнати недійсним договір
відступлення правової вимоги від 12
липня 2011 року та виключити з Державного
реєстру іпотек запис про іпотеку щодо
квартири АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську.

У липні 2012 року ОСОБА_7 звернулася до
суду із позовом, посилаючись на те, що
банк не повідомив її про заміну
кредитора у зобов'язанні, чим порушив
інтереси останньої як власника спірної
квартири, яка була предметом договору
іпотеки, укладеного між нею та ЗАТ
«Агробанк». Просила виключити з
Державного реєстру іпотек запис про
іпотеку, зареєстрований 05 грудня 2011
року за № 11925032.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 08
листопада 2013 року позов ПАТ «Платинум
Банк» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_8 на користь ПАТ «Платинум Банк»
суму заборгованості у розмірі 4 909 558,22
грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.
Позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано іпотечний договір № 43.840.07.03.1
від 04 червня 2007 року розірваним.
Визнано договір поруки № 43.840.07.03.2 від 04
червня 2007 року розірваним. Визнано
зобов'язання, які випливають з
іпотечного договору № 43.840.07.03.1 від 04
червня 2007 року та договору поруки №
43.840.07.03.2 від 04 червня 2007 року,
припиненими з часу розірвання.
Виключено запис про іпотеку,
зареєстрований за № 11925032 від 05 грудня
2001 року, з Державного реєстру іпотек
щодо квартири АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську. В задоволенні решти
позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 лютого
2014 року рішення суду першої інстанції в
частині визнання договорів іпотеки та
поруки розірваними, припинення
зобов'язань, які випливають з цих
договорів з часу розірвання, і
виключення запису про іпотеку з
Державного реєстру іпотек скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7
на користь ПАТ «Платинум Банк»
заборгованість за договором про
надання кредитної лінії № 43.840.07.03 від 04
червня 2007 року станом на 25 вересня 2013
року, яка складається із
заборгованості по кредиту - 335 799,78
доларів США, що еквівалентно 2 684 047,64
грн, заборгованості за відсотками - 216
090,89 доларів США, що еквівалентно 1 727 214,48
грн.

У задоволенні позову ПАТ «Платинум
Банк» про стягнення заборгованості по
комісії, пені за несвоєчасне
повернення кредиту відмовлено. В
задоволенні позову ОСОБА_7 про
розірвання договору поруки № 43.840.07.03.2
від 04 червня 2007 року та іпотечного
договору № 43.840.07.03.1 від 04 червня 2007
року, виключення майна з державного
реєстру іпотек відмовлено. У решті
рішення місцевого суду залишено без
змін. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року касаційна
скарга ОСОБА_7 відхилена. Рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 лютого 2014 року залишено
без змін.

У вересні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_7 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст. 516 ЦК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 липня 2013 року.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК може бути
подана за сукупності таких умов: - судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; - справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; - має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

З урахуванням наведеного на ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 липня 2013 року не може
здійснюватись посилання, як на
підтвердження підстави неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що,
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки вказана
ухвала була постановлена в межах даної
справи.

Таким чином, оскільки відсутні
підстави, які відповідно до вимог
пункту першого частини 1 статті 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення, у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7,
треті особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, публічне
акціонерне товариство «Банк Восток»,
про стягнення заборгованості, за
зустрічним позовом ОСОБА_8 до
публічного акціонерного товариства
«Платинум Банк», треті особи: приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_7,
про визнання договору відступлення
права вимоги недійсним, виключення
майна з державного реєстру іпотек та за
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_7 до публічного
акціонерного товариства «Платинум
Банк», третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
розірвання договорів поруки та
іпотеки, виключення майна з державного
реєстру іпотек, за заявою ОСОБА_6, яка
діє в інтересах ОСОБА_7, про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:

Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник