Ухвала

17 листопада 2014 р.м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Снятинської сільської ради,
Самбірсько-Дрогобицької єпархії
Української греко-католицької церкви,
треті особи: сільськогосподарське
підприємство «Благовість»
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії
Української греко-католицької церкви,
Дрогобицька районна державна
адміністрація про визнання рішення
нечинним та визнання недійсним
державного акту на право постійного
користування землею,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що на підставі рішення
Снятинської сільської ради «Про
виділення земельної ділянки та надання
дозволу будівництва побутових
приміщень» № 27 від 28 листопада 1996 року
йому надано у тимчасове користування
на умовах оренди земельну ділянку
площею 1 га терміном на 15 років з правом
викупу.

12 вересня 2001 року Снятинська сільська
рада прийняла рішення № 74 «Про
передачу у постійне користування
земельної ділянки із земель населеного
пункту сільської ради м. Снятинка
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії для
ведення тепличного господарства», на
підставі якого
Самібрсько-Дрогобицькій єпархії
передано в постійне користування із
земель населеного пункту сільської
ради с. Снятинка земельну ділянку
площею 15 га для ведення тепличного
господарства.

В межах вказаної ділянки знаходиться
ділянка розміром 1 га, яка надана в
оренду позивачу.

Оскільки про прийняте рішення № 74 від 12
вересня 2001 року йому стало відомо у 2010
році під час допиту по кримінальній
справі № 151-0127, порушеної відносно
колишнього державного виконавця
Дрогобицького відділу ДВС ОСОБА_4,
просив суд поновити строк звернення до
суду та визнати нечинним і скасувати
рішення Снятинської сільської ради № 74
від 12 вересня 2001 року, визнати
недійсним державний акт на право
постійного користування землею,
виданий підприємству по вирощуванню
сільськогосподарської продукції
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії
Української греко-католицької церкви
на право постійного користування
земельною ділянкою площею 15 га для
підсобного сільського господарства, як
такі, що прийняті в порушення вимог ч. 6
ст. 19 ЗК України (в редакції 1990 року).

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім Рішенням Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 15 травня 2013 року позов
задоволено. Визнано нечинним та
скасовано рішення Снятинської
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області № 74 від 12 вересня 2001
року «Про передачу у постійне
користування земельної ділянки із
земель населеного пункту сільської
ради с Снятинка
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії для
ведення тепличного господарства».
Визнано недійсним державний акт на
право постійного користування землею
серії ЛВ 52 від 12 листопада 2001 року,
виданий підприємству по вирощуванню
сільськогосподарської продукції
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії
Української Греко-Католицької Церкви
Снятинською сільською радою
Дрогобицького району Львівської
області на право постійного
користування земельною ділянкою 15 га
для ведення підсобного сільського
господарства.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 13 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
якого діяв на підставі довіреності
ОСОБА_5 відхилено, рішення апеляційного
суду Львівської області від 13 січня 2014
року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції при розгляді
аналогічних справ норм матеріального
права, зокрема ст. ст. 19, 30, 67 Земельного
Кодексу України (1990 року), п.4 ч. 1 ст. 268
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Крім того, заявник просить поновити
строк на подання заяви з посиланням на
те, що ухвалу Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 квітня 2014 року
заявник отримав несвоєчасно.

Клопотання підлягає задоволенню,
оскільки причини пропущення строку на
подання заяви є поважними.

В обґрунтування своєї правової позиції
щодо неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на постанови
Вищого господарського суду України від
18 лютого 2010 року та від 02 березня 2011
року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішення
справи судом.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
практику застосування статей 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з`ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску цивільної справи за його
позовом про визнання рішення нечинним
та визнання недійсним державного акту
на право постійного користування
землею, до провадження Верховного Суду
України, оскільки з наданих заявником
копій постанов Вищого господарського
суду України від 18 лютого 2010 року та
від 02 березня 2011 року не вбачається, що
при розгляді вказаних справ
встановлені судом фактичні обставини
справи, які мають значення для
вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень, а тому підстави для
перегляду рішення суду касаційної
інстанції від 16 квітня 2014 року в
порядку, встановленому главою 3 розділу
5 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Снятинської сільської ради,
Самбірсько-Дрогобицької єпархії
Української греко-католицької церкви,
треті особи: сільськогосподарське
підприємство «Благовість»
Самбірсько-Дрогобицької Єпархії
Української греко-католицької церкви,
Дрогобицька районна державна
адміністрація про визнання рішення
нечинним та визнання недійсним
державного акту на право постійного
користування землею, за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.
Кузнєцов

Судді: Т.П. Дербенцева

Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук