АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2973/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Василенко В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Карпенко О. В. РІШЕННЯ
09 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКарпенко О.
В.суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріМатюхи В.І. за участю
прокурора Ситника Т.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі м. Черкаси апеляційну
скаргу заступника прокурора
Черкаської області на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 28 жовтня 2014 року по справі
за позовом прокурора Черкаського
району в інтересах держави в особі
Черкаської обласної державної
адміністрації до Черкаської районної
державної адміністрації, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: державне підприємство
«Черкаське лісове господарство» про
визнання розпорядження незаконним,
визнання незаконними державних актів
на право власності на землю,
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши прокурора, який підтримав
апеляційну скаргу; представника
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 - адвоката
ОСОБА_11, який просив апеляційну скаргу
відхилити, колегія суддів ,-
в с т а н о в и л а :
В березні 2014 року прокурор Черкаського
району в інтересах держави в особі
Черкаської облдержадміністрації
звернувся до суду з позовами до
Черкаської райдержадміністрації
Черкаської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
ДП «Черкаське лісове господарство» про
визнання розпорядження незаконним,
визнання незаконним державних актів на
право власності на землю.
Свої вимоги прокурор обґрунтовував
тим, що розпорядженням голови
Черкаської райдержадміністрації від 20
грудня 2007 року № 428, затверджено
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність ОСОБА_8
площею 0.0999 га, ОСОБА_7 площею 0.0998 га і
ОСОБА_6 площею 0.1000 га для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд за
рахунок лісів 1 групи ДП «Черкаське
лісове господарство» в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради Черкаського району
Черкаської області за межами
населеного пункту, вказані земельні
ділянки передані у власність
зазначених відповідачів і на їх ім'я
видано державні акти на право
приватної власності на ці земельні
Позивач вказує, що земельні ділянки
були передані ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що не є
лісогосподарською потребою, вказані
земельні ділянки на момент здійснення
передачі відносилися до категорії
земель лісогосподарського призначення
та перебували у постійному
користуванні ДП »Черкаське лісове
господарство», тобто Черкаська
райдержадміністрація порушила вимоги
п.3 ч.1 ст.32 Лісового кодексу України.
Прокурор вказує, що перед передачею у
власність земельної лісової ділянки,
що перебуває у державній власності, має
проводитися її вилучення у постійного
користувача, яким на момент видання
оспорюваного розпорядження, являлося
ДП »Черкаське лісове господарство»,
чого здійснено не було, тому Черкаська
райдержадміністрація не мала
повноважень щодо вилучення вказаної
земельної ділянки, оскільки остання
знаходиться за межами населеного
пункту і надавалася у власність не для
цілей, передбачених статтею 149 ЗК
Крім того, зазначає прокурор, зі змісту
висновків ДП »Черкаське лісове
господарство» вбачається, що дані
висновки не є добровільною відмовою
від права постійного користування, а є
згодою на вилучення земельної ділянки
для суспільних та інших потреб в
розумінні ст. 149 ЗК України. Згідно ст. 142
ЗК України відмова від права
користування може бути лише на користь
держави чи органу місцевого
самоврядування, а не на користь
будь-якої юридичної чи фізичної особи,
тобто добровільна відмова ДП
»Черкаське лісове господарство» від
земельної ділянки на користь ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 є порушенням земельного
законодавства України, зокрема, статті
Прокурор вказує, що оспорюваним
розпорядженням Черкаської
райдержадміністрації порушено вимоги
ч.4 ст. 84 ЗК України щодо неможливості
передачі земель лісогосподарського
призначення у приватну власність із
земель державної власності;
повноваження з приводу передачі у
власність земельних ділянок у
власність для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
межами населеного пункту районним
державним адміністраціям не надано;
крім того, оспорюваним розпорядженням
райдержадміністрації фактично змінено
цільове призначення спірної земельної
ділянки, а також порядок зміни
цільового призначення земельної
Вважаючи, що розпорядження про
передачу у приватну власність ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 спірних земельних
ділянок головою Черкаської
райдержадміністрації прийнято із
порушенням вимог ст. ст. 20, 83, 90, 116, 118, 124,
149, 151 Земельного кодексу України, ст. ст.
31, 32, 57 Лісового кодексу України та ст.
ст. 3, 21, 43 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації», прокурор
Черкаського району звернувся до
Черкаського районного суду Черкаської
області із відповідними позовами та
просив ухвалити судове рішення, яким
визнати незаконним та скасувати
розпорядження Черкаської
райдержадміністрації №428 від 20 грудня
2007 року в частині надання у власність
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 земельних
ділянок; визнати недійсними державні
акти на право власності на землю, що
видані ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на
підставі вказаного розпорядження.
Ухвалою Черкаського районного суду
Черкаської області від 19 березня 2014
року позови прокурора до Черкаської
райдержадміністрації, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 - об'єднані в одне провадження.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 28 жовтня 2014 року
в задоволенні позову прокурора -
відмовлено за пропуском строку
позовної давності.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Черкаської області,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, неповне
з»ясування обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
виниклого між сторонами спору по суті,
просить рішення Черкаського районного
суду Черкаської області від 28 жовтня 2014
року скасувати, ухваливши при цьому
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги прокурора Черкаського
району.

Заслухавши думку учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
поданої апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга заступника
прокурора Черкаської області підлягає
до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
постановленого судом першої інстанції
рішення є невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення справи, постановлення
рішення із порушенням вимог
матеріального або процесуального
права.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
незаконності розпорядження Черкаської
районної державної адміністрації від 20
грудня 2007 року за № 428 «Про передачу
земельних ділянок у власність громадян
для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд в адміністративних
межах Свидівоцької сільської ради»,
необхідності його скасування та
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки,
видані відповідачам ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_6 і разом з тим, відмовив
прокурору у задоволенні позову у
зв'язку із пропуском строку позовної
давності, посилаючись на те, що в жовтні
- листопаді 2008 року розпорядження від 20
грудня 2007 року №428, яке є предметом
оскарження у даній справі, вже було
предметом дослідження прокуратури
Черкаського району Черкаської області.

Оскільки прокурор звернувся до суду
лише 11 березня 2014 року, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
значний пропуск позивачем терміну
позовної давності, при наявності
відповідної письмової заяви
представника відповідачів про
застосування позовної давності, є
самостійною підставою для відмови в
позові.

Проте, із таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

Як вбачається із наявних матеріалів
справи, розпорядженням голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 20 грудня 2007 року №428
«Про передачу земельних ділянок у
власність громадян для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради» затверджено проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність ОСОБА_8 площею 0.0999
га, ОСОБА_7 площею 0.0998 га і ОСОБА_6 площею
0.1000 га для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд за
рахунок лісів 1 групи ДП «Черкаське
лісове господарство» в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради Черкаського району
Черкаської області за межами
населеного пункту.

На підставі цього розпорядження
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 отримали
державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу
України земельні ділянки, надані у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Земельного
кодексу України вилучення земельних
ділянок провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», ст. 31
Лісового кодексу України в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, до повноважень
обласних державних адміністрацій у
сфері лісових відносин віднесено, в
тому числі, передачу у власність,
надання у постійне користування для
нелісогосподарських потреб земельних
лісових ділянок площею до 1 гектара, що
перебувають у державній власності, на
відповідній території, а також у межах
міст республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення
та припинення права користування ними.

Згідно ч.5 ст. 149 Земельного кодексу
України районні державні
адміністрації на їх території
вилучають земельні ділянки державної
власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах сіл,
селищ, міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства, крім випадків,
визначених частиною дев'ятою цієї
статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
лікарень, підприємств торгівлі тощо),
крім випадків, визначених частиною
дев'ятою цієї статті.

Спірні земельні ділянки відносяться до
земель лісового фонду, лісів першої
категорії та перебували в державній
власності і вилучивши, змінивши
цільове призначення та передавши
вказані земельні ділянки у приватну
власність, районна державна
адміністрація перевищила надані їй
діючим законодавством повноваження у
сфері лісових та земельних відносин.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
розпорядження райдержадміністрації
прийнято з порушенням чинного на час
його прийняття законодавства, зокрема
ст. 21 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації», ст. ст. 27, 57
Лісового кодексу України, ст.149
Земельного кодексу України, а тому
підлягає визнанню незаконним і
скасуванню.

Оскільки спірні земельні ділянки
вибули з державної власності на
підставі незаконного розпорядження
райдержадміністрації, то відповідно є
незаконними і видані на підставі цього
розпорядження державні акти про право
власності на землю.

Прийшовши до обґрунтованого висновку
щодо незаконності розпорядження
райдержадміністрації, необхідності
його скасування та визнання недійсними
державних актів на право власності на
землю, суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив у задоволенні
позову прокурора в зв'язку із пропуском
строку позовної давності.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
позовна давність не поширювалась на
вимоги власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власності або
речове право.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
встановлення порядку здійснення
судочинства» від 20 грудня 2011 року
виключено п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК України і
відповідно до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень цього Закону,
згідно якого протягом трьох років з дня
набрання ним чинності (тобто до 15 січня
2015 року) особа має право звернутися до
суду з позовом про визнання незаконним
правового акта органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи.

При цьому особа може звернутися до суду
з такими вимогами лише за умови, якщо
строк їх пред'явлення, встановлений
положеннями ЦК України, що діяли до
набрання цим Законом, не сплинув на
момент набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності зазначеним
законом позовна давність на спірні
правовідносини не поширювалась, отже,
звернувшись до суду 11 березня 2014 року,
прокурор позовної давності не
пропустив.

Суд першої інстанції вказаних обставин
та норм закону не врахував, у зв'язку із
чим дійшов до неправильного висновку
про відмову у задоволенні позову з
підстав пропуску позивачем строку
позовної давності.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
із ухваленням у справі нового рішення
про задоволення позовних вимог
прокурора Черкаського району.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, п.5 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №4176-VI, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу, подану заступником
прокурора Черкаської області -
задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 28 жовтня 2014 року
по справі за позовом прокурора
Черкаського району в інтересах держави
в особі Черкаської обласної державної
адміністрації до Черкаської районної
державної адміністрації, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору: державне підприємство
«Черкаське лісове господарство» про
визнання розпорядження незаконним,
його скасування, визнання незаконними
державних актів на право власності на
землю - скасувати.

Ухвалити по даній справі нове рішення,
яким позовні вимоги прокурора
Черкаського району - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області №428 від 20 грудня 2007 року «Про
передачу земельних ділянок у власність
громадян для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради» в частині надання у
власність земельних ділянок: ОСОБА_9 -
площею 0,0999 га, ОСОБА_7 - площею 0,0998 га,
ОСОБА_6 - площею 0,1000 га, що розташовані в
адміністративних межах Свидівоцької
сільської ради Черкаського району
Черкаської області за межами
населеного пункту:

Визнати недійсними державні акти,
видані:

- ОСОБА_9 серії ЯЕ №633894 від 24 грудня
2007 року на право власності на земельну
ділянку площею 0,0999 га кадастровий
№:05:001:0197;

- ОСОБА_7 серії ЯЕ №633896 від 24 грудня
2007 року на право власності на земельну
ділянку площею 0,0998 га кадастровий
номер №:05:001:0203;

- ОСОБА_6 серії ЯЕ №633890 від 24 грудня
2007 року на право власності на земельну
ділянку площею 0,1000 га кадастровий №
:05:001:00196;

Стягнути із Черкаської районної
державної адміністрації Черкаської
області, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на
користь держави судовий збір в сумі 1692
грн. 11 коп., тобто по 423 грн. 03 коп. з
кожного.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :