Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відновлення межі, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на
ухвалу Березнівського районного суду
Рівненської області від 17 жовтня 2011
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 15 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2011 році ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відновлення межі, в обґрунтування
якого зазначила, що є власником
домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
розташоване на земельній ділянці
площею 0,26 га. Відповідач є власником
житлового будинку по АДРЕСА_2.
25 листопада 2009 року відповідач
самовільно встановив паркан, при цьому
порушив межі земельних ділянок.

Ухвалою Березнівського районного суду
Рівненської області від 17
жовтня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 15 липня 2014 року,
провадження у вказаній справі закрито
на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати ухвали місцевого та
апеляційного судів, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, керувався
тим, що відповідач ОСОБА_4 помер,
а спірні правовідносини не допускають
правонаступництва.

Проте погодитися з таким висновком
судів не можна.

Судами встановлено, що спір у справі
виник з приводу відновлення межі між
земельними ділянками, що перебувають у
користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(а.с. 56 - 66).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 71).

В жовтні 2011 року представник
відповідача - ОСОБА_6 звернулась до суду
із клопотанням про закриття
провадження у справі з підстав
передбачених п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
(а.с. 70).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо, зокрема, померла фізична
особа, яка була однією із сторін у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Процесуальне правонаступництво - це
заміна сторони у справі іншими особами
у зв'язку з переходом до цих осіб
матеріальних прав і обов'язків
попередньої особи (ст. 37 ЦПК України).

Підставою процесуального
правонаступництва є наступництво в
матеріальних правовідносинах,
унаслідок якого відбувається вибуття
сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі
спірних чи встановлених судом
правовідносин майнового характеру. При
процесуальному правонаступництві всі
процесуальні дії, виконані
попередником, є обов'язковими для
правонаступника (ч. 2 ст. 37 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ст.
1218 ЦК України).

Закриваючи провадження у справі,
місцевий суд, з висновком якого
погодився й апеляційний суд,
встановивши, що правовідносини не
допускають правонаступництво, з
підстав, що позовні вимоги пов'язані із
особою померлого та вчинення саме ним
порушення права позивача щодо
користування земельною ділянкою, не
врахував, що відповідно до ст. 126 ЗК
України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
не встановив чи був виданий такий акт
померлому, внаслідок чого дійшов
передчасного висновку про закриття
провадження у справі на підставі п. 6 ст.
205 ЦПК України, не з'ясувавши належним
чином наявність спадкоємців після
смерті відповідача; не звернув уваги,
що клопотання про закриття провадження
у справі заявила особа, повноваження
якої як представника відповідача не
підтверджені жодним належним доказом в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування ухвал судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи для продовження
розгляду є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до постановлення
незаконної ухвали, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, постановлені у
справі ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, з підстав, передбачених ч. 1
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду
Рівненської області від 17
жовтня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 15
липня 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
М.К.
Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська