У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецторг Групп»,
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання прилюдних торгів,
протоколів проведення прилюдних
торгів, актів про реалізацію предмета
іпотеки, свідоцтв про право власності,
договору купівлі-продажу недійсними за
касаційними скаргами публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» та
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ
«Фідобанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
29 листопада 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецторг Групп» (далі - ТОВ
«Укрспецторг Групп») провело прилюдні
торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 (по
Ѕ частині цієї квартири, які належали
ОСОБА_4, ОСОБА_5.). Переможцем зазначених
торгів визначено ОСОБА_7, який після
оформлення права власності продав цю
квартиру ОСОБА_3 Посилаючись на те, що
прилюдні торги проведені з порушенням
діючого законодавства України, зокрема
на час проведення прилюдних торгів ТОВ
«Укрспецторг Групп» було виключено з
переліку спеціалізованих організацій,
з якими державна виконавча служба може
укладати договори про реалізацію
арештованого майна, на офіційному
веб-сайті «Система реалізації
конфіскованого та арештованого майна»
та у засобах масової інформації не
розміщено інформацію про проведення
торгів, про час цих торгів не
повідомлено стягувача та боржників у
виконавчому провадженні, протокол
проведення прилюдних торгів та акт про
реалізацію предмета іпотеки не
направлено банку, позивач просив
визнати зазначені прилюдні торги,
протоколи проведення прилюдних торгів,
акти про реалізацію предмета іпотеки,
свідоцтва про право власності ОСОБА_7
на спірне майно недійсними, а також
визнати договір купівлі-продажу
зазначеної квартири, укладений між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3, недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року позов
ПАТ «Фідобанк» задоволено. Визнано
прилюдні торги, проведені 29 листопада
2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», з
реалізації Ѕ частини квартири АДРЕСА_1
м. Миколаєві, яка належала ОСОБА_5, а
також складений за їх результатом
протокол проведення прилюдних торгів
та акт державного виконавця від 02
грудня 2013 року, недійсними. Визнано
свідоцтво про право власності ОСОБА_7
на Ѕ частину зазначеної квартири
недійсним. Визнано прилюдні торги,
проведені 29 листопада 2013 року ТОВ
«Укрспецторг Групп», з реалізації Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 м. Миколаєві,
яка належала ОСОБА_6, а також складений
за їх результатом протокол проведення
прилюдних торгів та акт державного
виконавця від 02 грудня 2013 року,
недійсними. Визнано свідоцтво про
право власності ОСОБА_7 на зазначену
квартиру недійсним. В іншій частині
позову відмовлено. Розподілено судові
витрати.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року рішення районного суду в частині
задоволення позову скасовано. У
задоволенні позову ПАТ «Фідобанк»
відмовлено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційних скаргах ПАТ «Фідобанк» та
ОСОБА_4 просять скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, й залишити
рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
інформацію про проведення прилюдних
торгів розміщено на офіційному сайті з
порушенням строків, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5.

Частково скасовуючи рішення районного
суду та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
того, що ОСОБА_7, який є покупцем
спірного майна, не включено до кола
відповідачів у даній справі, він
виступає третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору, що
є порушенням його процесуальних прав
та унеможливлює вирішення даної
справи, а апеляційний суд згідно норм
ЦПК України не мав права на заміну
сторони чи залучення до участі у справі
іншої особи.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що на виконанні
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2011 року
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, зокрема квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві
спільної часткової власності.

Прилюдні торги з реалізації зазначеної
квартири, проведення яких було
доручено ТОВ «Укрспецторг Групп»,
відбулись 29 листопада 2013 року.
Переможцем цих прилюдних торгів був
визнаний ОСОБА_7, який в подальшому
продав указану квартиру ОСОБА_3

Пред'являючи позов, ПАТ «Фідобанк», яке
є стягувачем у виконавчому
провадженні, посилалось на те, що
прилюдні торги проведені з істотними
порушеннями законодавства, зокрема на
офіційному веб-сайті «Система
реалізації конфіскованого та
арештованого майна» та у засобах
масової інформації не розміщено
інформацію про проведення торгів, про
час цих торгів не повідомлено
стягувача та боржників у виконавчому
провадженні, протокол проведення
прилюдних торгів та акт про реалізацію
предмета іпотеки йому не направлено, а
на час проведення прилюдних торгів ТОВ
«Укрспецторг Групп» було виключено з
переліку спеціалізованих організацій,
з якими державна виконавча служба може
укладати договори про реалізацію
арештованого майна.

Суд першої інстанції, визнаючи
недійсними свідоцтва про право
власності ОСОБА_7 на квартиру, а також
вирішуючи вимогу про визнання
недійсним договору купівлі-продажу між
ОСОБА_7 та ОСОБА_3, допустив порушення
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Так, участь сторін у цивільному процесі
зумовлена тим, що судовий спір має
місце саме між ними і його вирішення
впливає безпосередньо на їх права чи
обов'язки. При цьому участь третіх осіб
у справі є опосередкованою формою
захисту їх прав та інтересів, що
пов'язані зі спірними
правовідносинами, оскільки за
результатом вирішення спору у сторін
виникнуть права та обов'язки, а у третіх
осіб судове рішення може бути лише
підставою для цього.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Суд першої інстанції у порушення ст. ст.
11, 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України не
роз'яснив позивачеві його права на
подачу заяви про залучення ОСОБА_7,
якому видано свідоцтво про право
власності на спірну квартиру та який є
стороною оспореного договору
купівлі-продажу, до участі у справі в
якості співвідповідача, хоча оскаржені
рішення безпосередньо стосуються його
прав та інтересів.

Крім того, районний суд, визнаючи
прилюдні торги недійсними, у порушення
ст. ст. 212-214 ЦПК України не з'ясував, чи
вплинули вказані позивачем та
встановлені судом порушення на
результати торгів.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
районного суду, формально переписавши
фактичні обставини справи і пославшись
на незалучення в якості відповідача
ОСОБА_7, по суті позовних вимог
(недійсності торгів) рішення суду
першої інстанції не перевірив. У
зв'язку з цим підлягає скасуванню як
рішення апеляційного суду, так і
рішення суду першої інстанції, яке
заявник просить залишити в силі.

Ураховуючи порушення судом першої
інстанції норм процесуального
законодавства та те, що фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судами
не встановлені, правовідносини між
сторонами не визначені, судові рішення
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства «Фідобанк» та
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 червня 2014 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 04 серпня 2014
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська