Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4754/14
Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 25 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
на утримання неповнолітньої дитини,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення додаткових витрат на
дитину ,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, в
обгрунтування якого вказав, що він
перебував у шлюбі із ОСОБА_3 від якого у
них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
В подальшому шлюб між ними було
розірвано і з моменту припинення
шлюбних стосунків дитина проживає з
матір'ю.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 17. 10.2007 року
з нього було стягнуто аліменти на
користь відповідачки на утримання сина
у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його
доходу і до досягненням дитиною
повноліття. Дане рішення набуло
законної силі і примусово виконується
на території Росії, де він мешкає. 17
жовтня 2009 року він вступив у шлюб з
ОСОБА_6 Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився
син - ОСОБА_7. В подальшому дружина
ОСОБА_6 звернулась до суду про
примусове стягнення з нього аліментів
на утримання їхнього сина і 25.02.2013 р.
мировим суддею Заводського району м.
Орел було видано судовий наказ
відповідно до якого з нього стягуються
аліменти на користь ОСОБА_6 на
утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4
частини зі всіх видів його доходу. В
подальшому і рішенням мирового судді
Заводського району м. Орел від 24.06.2013 р.
було зменшено розмір аліментів, які
було стягнуто з нього на користь ОСОБА_6
на утримання сина ОСОБА_7 1/4 частини до
1/6 частини з усіх видів доходу.

Зазначає, що на теперішній час в нього
змінишся сімейний та матеріальний
стан, він одружився, у нього народився
другий син, на утримання якого він
сплачує аліменти.

Крім того його дружина ОСОБА_6 не працює
так як доглядає за малолітнім сином і
він змушений також утримувати й її.

У зв'язку зі зміною його сімейного та
матеріального стану, просив зменшити
розмір стягуваних аліментів на
утримання сина ОСОБА_5 з 1/4 частини з
усіх видів його доходу до 1/6 частини.

Не погоджуючись з позовом, ОСОБА_3
звернулася до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову зазначала, що
вона перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_5. В жовтні 2009 року шлюб між
ними було розірвано і з цього часу
дитина проживає разом з нею. За
рішенням суду з ОСОБА_4 на її користь
стягуються аліменти на утримання сина.
Дитину вона виховує сама, батько участі
у вихованні дитини не приймає. Син має
проблеми зі здоров'ям потребує
регулярного санаторно-курортного
лікування, дієтичного харчування та
масажу, крім того, перебуває на
диспансерному обліку у зв'язку з
аномалією прикусу. Дитина має
здібності, які потребують розвитку, він
відвідує колектив бального танцю,
займається живописом, вивчає іноземні
мови. Батько не приймає участі у
додаткових які вона несе на лікування і
на оздоровлення дитини; на розвиток
його здібностей. Вважає, що у
відповідності до вимог ст. 185 СК України
батько повинен нести додаткові витрати
на дитину. Тому просила стягнути з
ОСОБА_4 на свою користь на утримання
сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/12
частині його щомісячного доходу на
додаткові витрати, пов'язані з хворобою
дитини і розвитком його творчих
здібностей з часту подачі позову до
суду і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 25 червня 2014
року позов ОСОБА_4 задоволено, у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Змінено розмір аліментів, які
стягуються згідно із рішенням
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 17 жовтня 2007 року
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання
сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку (доходу) до досягнення
сином повноліття та стягувати з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх
видів заробітку, але неменше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, з часу набуття
рішення законної сили і до досягнення
дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі,
від якого народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син
ОСОБА_5 .В подальшому шлюб між ними було
розірвано і дитина залишилася
проживати разом з матір'ю. Рішенням
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 17 жовтня 2007 року
з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти в
розмірі 14 частини з усіх видів
заробітку (доходу), але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на користь
ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07.09.2006 року і до його
повноліття .Рішення набуло законної
сили та було направлено на примусове
виконання до РФ, де мешкає ОСОБА_4.

З квітня 2008 року і по теперішній час із
заробітної плати ОСОБА_4 стягуються
аліменти відповідно до вказаного
рішення суду .

Відповідно до вимог ч. І ст.192 СК
України розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю к
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

17.10.2009 р. ОСОБА_4 уклав шлюб з
ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про
укладання шлюбу НОМЕР_1, яке було
видано Управлінням РАЦС адміністрації
м. Орел. Від цього шлюбу у подружжя
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7,
що підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2, яке було видане
27.10.2011 року Управлінням РАГС
адміністрації м. Орел.

За рішенням мирового судді
Заводського району м. Орел від 24.06.2013
року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
стягуються аліменти в розмірі 16
частики його доходів на утримання сина
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд першої інстанції ,розглянувши
справу вірно дійшов висновку про зміну
сімейного та матеріального стану
платника аліментів та наявність
правових підстав для задоволення
позову в частині зменшення розміру
аліментів.

Згідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей , хворобою, каліцтвом, тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово , періодично або
постійно (ч. ч. 2,З ст. 185 СК України).

Звернувшись з зустрічним позовом
про стягнення додаткових витрат на
дитину ОСОБА_3 зазначала ,що ОСОБА_5
відвідує гурток
декоративно-прикладного мистецтва,
займається живописом та відвідує
дитячий колектив бального танцю,
що підтверджується відповідними
довідками. Також ОСОБА_5 страждає на
атопічний дерматит, побутову грибкову
алергію , сколіоз хребта, гастропатію,
має аномалію прикусу, що
підтверджується відповідними
медичними довідками.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 року № 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» передбачено, що у випадку
стягнення виплат по додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами (в
тому числі хвороби) передбачених ст. 185
Сімейного Кодексу України, ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, які необхідно стягувати у
твердій грошовій сумі. Розмір
додаткових витрат на дитину повинен
обґрунтовуватись відповідними
документами наприклад, витрати на
спеціальний медичний догляд - довідкою
медичного закладу про вартість
медичних послуг; витрати на лікування,
на санаторно-курортне лікування -
виписками з історії хвороби дитини,
рецептами лікарів, довідками, чеками,
рахунками, проїзними документами
тощо).При стягненні коштів на додаткові
витрати, які повинні бути понесені у
майбутньому, суду необхідно надати
розрахунок або обґрунтування
необхідності майбутніх витрат.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визначився, що позивачем ОСОБА_3 не
надано належних доказів щодо
тривалості, періодичності та
необхідність лікування дитини ,
відсутній висновок компетентної
медичної установи про встановлення
конкретного діагнозу, що обумовлює
необхідність у додаткових витратах,
яки викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей, хробою,
каліцтвом, тощо), а також відсутні
докази які б містили дані про фактично
затрачені кошти на лікування сина або
розрахунку необхідності майбутніх
витрат , і тому правомірно відмовив у
задоволенні зустрічного позову за його
недоведеністю.

На підставі вищенаведеного,судова
колегія вважає,що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права,які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 25 червня 2014 року по цій справі -
залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: