Справа № 133/2589/14-ц Провадження №
22-ц/772/3479/2014Головуючий в суді першої
інстанції Сєчко В. Л.Категорія
43Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,

суддів: Панасюка О. С., Іванюка М. В.,

за участю секретаря: Руденко О. М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 30 жовтня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення ,-

встановила:

Позивачі звернулися в суд з позовом
до ОСОБА_2 про вселення в будинок
АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивували тим , що ОСОБА_3
перебуває з ОСОБА_2 у шлюбі з 18 липня
2006 року. ОСОБА_4 являється сином
відповідача.

В березні 2014 року позивачка
припинила подружні відносини з
відповідачем і з того часу він
перешкоджає їй та їх спільному
синові проживати у будинку ,
власником якого являється та в
якому вони зареєстровані . Вона ніде
не працює , є інвалідом другої групи з
дитинства і вимушена разом з сином
винаймати житло , оскільки не має
іншого житла для проживання .
Відповідач не допускає їх до будинку ,
замінивши замки в дверях.

Зважаючи на викладене просили вселити
їх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в житловий будинок
АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити перешкод у користуванні
будинком.

Рішенням Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 30 жовтня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково, вселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
будинок АДРЕСА_1. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність його
вимогам закону, просив оскаржуване
рішення, яким частково задоволені
позовні вимоги скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В частині відмови в задоволенні позову
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку не оскаржене, а
тому у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України та роз'яснень п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24 жовтня 2008 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обгрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги, та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з на ступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропуіцення
строку позовної давності, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідно сини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосу ванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослі джені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясу вання обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 18
липня 2006 року позивачка ОСОБА_3
вдруге зареєструвала шлюб з
відповідачем, відповідно до свідоцтва
про шлюб (а.с.4).

Від спільного проживання мають сина
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження (а.с.33) .

Відповідно до договору дарування від
22 травня 2009 року, посвідченого
приватним нотаріусом Козятинського
нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий № 650, ОСОБА_6 передала
безоплатно у власність (подарувала)
ОСОБА_2 , цілий житловий будинок з
господарськими будівлями, що
розташований в АДРЕСА_1 , а саме:
житловий будинок, зазначений на плані
літерою «А», загальною площею 36,4 кв. м.,
з яких 16,1 кв.м. жилої площі, веранда
«а», сарай «Б», сарай «В», вбиральня
«Г» (а.с.17).

25 травня 2009 року Вінницьке обласне
об'єднання технічної інвентаризації
посвідчило, що житловий будинок
АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_2 з
правом приватної власності на
підставі договору дарування ,
відповідно до реєстраційного
посвідчення за №24 від 25.05.2009 року
(а.с.18) .

Згідно домової книги для прописки
громадян, які проживають у АДРЕСА_1,
копії паспорта ОСОБА_4 та ОСОБА_3
місце проживання позивачів
зареєстровано 23.06.2009 року за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.7,8,19-20).

ОСОБА_3 являється інвалідом дитинства
II групи , що підтверджується копією
посвідчення НОМЕР_1 та довідкою УПСЗН
Козятинської міської ради (а.с.5-6).

Відповідно до положень ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла,
які проживають разом з ним, мають право
на користування цим житлом відповідно
до закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Члени сім'ї власника будинку
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі у витратах вирішуються в
судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент подання позовної заяви ОСОБА_3
та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі, таким чином і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на
час вирішення спору є членами сім'ї
ОСОБА_2 (власника будинку АДРЕСА_1).

Посилання апелянта на те, що він та
ОСОБА_3 перебувають у процесі
розірвання шлюбу не вказує на
невірність висновків суду першої
інстанції.

Так, частиною 4 ст. 156 ЖК України
передбачено, що припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

За таких обставин, неприязні стосунки
між позивачкою та відповідачем не
позбавляють права ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
користуванні будинком, що знаходиться
по АДРЕСА_1 та належить на праві
приватної власності ОСОБА_2

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія cуддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 30 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: