Справа № 552/5998/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014
року          Київський районний суд
м.Полтави в складі :

головуючого                     -
судді Самсонової О.А.,

при секретарі           - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором застави майнових прав на
нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому позивач змінив позовні
вимоги та просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором.

В первісній позовній заяві та заяві про
зміну позовних вимог посилався на те,
що між ВАТ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укргазбанк», та відповідачем ОСОБА_1 06
листопада 2007 року укладено договір № 264
К-Ф. Відповідно до вказаного кредитного
договору позивач надав відповідачу
кредит у розмірі 68833,00 долари США, а
ОСОБА_1 взяв зобов’язання щодо
повернення кредиту. З метою
забезпечення вказаного зобов’язання
відповідача сторонами 06 листопада 2007
року укладено договір про заставу
майнових прав № 264 К-Ф, в якому
предметом застави сторони визначили
право вимоги передачі квартири у
власність згідно договору №ДР.077.88 про
резервування квартири для передачі у
власність від 08 жовтня 2007 року та
додаткової угоди №1 до нього від 08
жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1
та ТОВ «СВФ КОЛО». Відповідач свої
зобов’язання не виконав, станом на 15
липня 2014 року має заборгованість перед
позивачем у розмірі 58032,49 долари США.
Тому позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь 58032,49
долари США заборгованості за кредитним
договором. Судові витрати у справі
просив покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 17 листопада 2014 року
позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за договором застави майнових прав за
заявою позивача залишено без розгляду.

В судове засідання представник
позивача не з’явився, звернувшись до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності. В заяві також
зазначив, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з’явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

До висновку про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи суд приходить з наступного.

Судову повістку на засідання, яке було
призначено на 28 жовтня 2014 року, ОСОБА_1
одержав за зареєстрованим місцем свого
проживання, після чого про зміну своєї
адреси суду не повідомляв, лише
звернувся до суду з заявою про
відкладення розгляду справи з причин,
які судом визнані поважними.

Судова повістка на засідання, яке
призначено на 17 листопада 2014 року,
також направлялась судом відповідачу
за адресою його зареєстрованого місця
проживання – АДРЕСА_2, але повернулась
до суду без вручення адресату з
відміткою поштової організації про
причини невручення: «ОСОБА_1 проживає в
Росії уже 1 рік».

Як передбачено ч.1 ст.77 ЦПК України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов’язані
повідомляти суд про зміну місця свого
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_1 про зміну свого місця
проживання або знаходження суду не
повідомляв.

Тому на підставі ч.1 ст.77 ЦПК України він
є таким, що належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
правовідносини сторін, приймаючи до
уваги відсутність підстав,
передбачених ст. 169 ЦПК України для
можливого відкладення розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності осіб, що в
засідання не з’явились.

Дослідивши докази у справі, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007
року між ВАТ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 264 К-Ф.

За умовами зазначеного договору
позивач надав відповідачу кредит у
розмірі 68833,00 долари США строком до 05
листопада 2037 року з процентною ставкою
за користування кредитом – 12,9% річних
(а.с.19-23).

Відповідач зобов’язувався
забезпечити повернення кредиту,
сплатити відсотки за користування
кредитом та комісію. Пунктом 5.3
договору передбачено сплату пені за
порушення строків повернення кредиту
та відсотків за кредит у розмірі 0,1% від
суми неповернутого кредиту та
процентів.

06 листопада 2007 року ВАТ «Укргазбанк»
та ОСОБА_1 укладено також договір про
заставу майнових прав №264 К-Ф. Згідно
вказаного договору заставодавець
(позичальник ОСОБА_1М.) надав в заставу
заставодержателю (ВАТ «Укргазбанк») в
забезпечення виконання зобов’язання
за кредитним договором № 264 К-Ф від 06
листопада 2007 року право вимоги
передачі квартири у власність згідно
договору №ДР.077.88 про резервування
квартири для передачі у власність від 08
жовтня 2007 року та додаткової угоди №1
до нього від 08 жовтня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «СВФ
КОЛО», в силу чого заставодержатель має
право в разі невиконання позичальником
зобов’язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
переданого в заставу предмета застави
переважно перед іншими кредиторами
заставодавця.

Предметом застави сторони визначили
право вимоги передачі у власність
квартири №88, що знаходиться в м.Полтаві
по вул.Жовтневій, 77а, яку сторони
оцінюють в 386232 грн. (а.с. 25-28).

В подальшому рішенням Київського
районного суду м.Полтави від 26 березня
2009 року за ОСОБА_1 визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.29-32).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов’язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачем зобов’язання перед
відповідачем по кредитному договору №
264 К-Ф виконано.

Але відповідач взяті на себе
зобов’язання не виконує. Станом на 15
липня 2014 року заборгованість
відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за
кредитом згідно графіка складає:

прострочена заборгованість за
кредитом – 942,70 дол.США, що на час
розгляду справи судом за офіційним
курсом НБУ становить 14456,88 грн.,

строкова заборгованість за кредитом –
53537,00 дол.США, що за офіційним курсом НБУ
становить 821022,77 грн.,

прострочена заборгованість по
процентах – 2889,72 дол.США, що за
офіційним курсом НБУ становить 44315,63
грн.,

поточна заборгованість по процентах –
289,16 дол.США., що за офіційним курсом НБУ
становить 4434,45 грн.

Крім того, за порушення свого
зобов’язання позивачем відповідачу
нараховано пеню у розмірі 373,91 дол.США
(еквівалент 5734,14 грн.), з яких: за
прострочення сплати основного боргу –
61,06 дол.США (еквівалент 936,39 грн.), за
прострочення сплати процентів – 312,85
дол.США (еквівалент 4797,75 грн.).

Всього заборгованість відповідача
перед позивачем за наведеним кредитним
договором становить 58032,49 дол.США., що за
офіційним курсом НБУ становить 889963,87
грн.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов’язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тому суд вважає такою, що ґрунтується
на законі, вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача всієї суми
кредиту достроково.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку про необхідність
позов задовольнити, стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість за кредитним договором.

Крім того, з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача необхідно стягнути на
відшкодування понесених судових
витрат 3654 грн.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства акціонерний банк
«Укргазбанк» (03087, м.Київ,
вул.Єреванська,1) заборгованість за
кредитним договором від 06 листопада 2007
року № 264 К-Ф в сумі 58032,49 дол.США, з яких
прострочена заборгованість за
кредитом – 942,70 дол.США, строкова
заборгованість за кредитом – 53537,00
дол.США, прострочена заборгованість по
процентах – 2889,72 дол.США, поточна
заборгованість по процентах – 289,16
дол.США, пеня за прострочення сплати
основного боргу – 61,06 дол.США, пеня за
прострочення сплати процентів – 312,85
дол.США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» 3654 грн.
на відшкодування понесених судових
витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги у
10-денний термін з дня його
проголошення.

Головуючий

О.А.Самсо
нова

17.11.2014