Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2014 Справа №607/7557/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.

з участю секретаря судового засідання
Грабській Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» про визнання
права власності на спільне майно
подружжя та усунення перешкод в
користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2, третя особа
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про поділ визнання права
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, усунення перешкод в
користуванні даною квартирою шляхом
вселення та зобов'язання відповідача
не чинити перешкод в користуванні
майном.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що
під час шлюбу ними за спільні кошти
придбано вказану квартиру, право
власності на яку оформлено на
відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, однак подала
суду заяву в якій підтримала заявлені
позовні вимоги і просить їх
задовольнити. Просить справу
розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився з невідомої на те суду
причини, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Представник третьої особи ПАТ
«УкрСиббанк» в судове засідання на
з'явився з невідомої на те суду причини,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений у встановленому
законом порядку.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази,
суд встановив наступні обставини
справи.

24.10.1991 р. сторони зареєстрували шлюб,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження 24.10.1991 р. зроблено запис за
№162, що стверджується Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб щодо
підтвердження дошлюбного прізвища від
10.12.2013 року. Даний шлюб було розірвано,
що стверджується Свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від
01.03.2006 року виданого Відділом РАЦС
Тернопільського міського управління
юстиції.

10 листопада 2004 року між ОСОБА_3, що діяв
на підставі довіреності від ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 укладено договір купівлі
-продажу двохкімнатної квартири №11, що
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею 70.9 кв.м., житловою площею - 34.2
кв.м. Даний договір посвідчений
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_5

За умовами вказаного договору ОСОБА_2
купив, а ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4 продав
двохкімнатну квартиру №11, що
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею 70.9 кв.м., житловою площею - 34.2
кв.м.

Із Інформації з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна №27842268 виданого 08.10.2014 р.
державним реєстратором Легінь О.М.
вбачається, що квартира АДРЕСА_1,
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям під
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними і при цьому
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

За таких обставин судом встановлено
порушення прав позивача. У зв'язку з цим
суд вважає, що слід визнати за
позивачем право власності на ? частину
двохкімнатної квартири №11, що
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею 70.9 кв.м., житловою площею - 34.2
кв.м., як придбану подружжям під час
шлюбу.

З пояснень позивачки у позовній заяві
судом встановлено, що відповідач
чинить їй перешкоди у користуванні
квартирою, зокрема зачинив вхідні
двері та не впускає у квартиру.

Відповідно до ч.1-3 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Статтею 391 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладенні обставини,
беручи до уваги той факт, що позивачка
має право на ? частину квартири
АДРЕСА_1, а відповідач, хоча й має право
власності на ? частину вказаної
квартири, проте перешкоджає позивачу у
здійсненні права власності на належну
їй частку житла, чим створює
незручності у користуванні належною їй
частиною квартири, тому суд приходить
до переконання, що позов слід
задовольнити, вселити ОСОБА_1 у
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2
не чинити перешкод позивачу у
користуванні даною квартирою.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 223 Цивільного
процесуального кодексу України,
ст.ст.319, 355, 368, 372, 391 Цивільного кодексу
України, ст. ст.60, 63, 69, 70 Сімейного
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
поділу спільного майна подружжя.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_1 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номерНОМЕР_2) в користь ОСОБА_1 843 грн. 60
коп. понесених судових витрат при
подачі позову.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення суду.

Головуючий

Дзюбич В.Л.