У х в а л а

ІМенем УКраїни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання права власності на
спадкове майно за заповітом та його
розподіл, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 18 червня 2014
року, та касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 24 липня 2013
року та рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 18 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
його батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у період
шлюбу збудовано жилий будинок з
надвірними будівлями, право власності
на який зареєстровано за останнім. 23
січня 2006 року шлюб між ними розірваний,
а ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_7 померла.
Після смерті матері відкрилась
спадщина за заповітом на частину
зазначеного будинку з надвірними
будівлями, яку він прийняв, подавши до
нотаріальної контори відповідну заяву.
Однак, нотаріус не може оформити
спадщину, так як жилий будинок з
надвірними будівлями зареєстрований
на ім'я ОСОБА_4, який не дає згоди на
виділ частки зі спільного майна
подружжя, тому позивач просив позов
задовольнити.

Рішенням Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 24
липня 2013 року позов задоволено. Визнано
за позивачем право власності на
спадкове майно після смерті померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, яке складається із
Ѕ частки житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1.
Проведено розподіл будинку та
надвірних будівель у натурі з
виділенням ОСОБА_5 житлової кімнати 1-7
площею 19,8 кв. м, прихожої 1-8
площею 12,5 кв.м, житлової кімнати 1-9
площею 11,5 кв. м, а всього приміщень
загальною площею 43,8 кв. м, а також
підвал «а-1», прибудову «а-4» (враховуючи
приміщення кладової І-ІІ площею 5,9 кв. м)
та сарай «Б». Виділено ОСОБА_4 коридор
І-І площею 11,5 кв. м., кухню 1-2 площею 7,7 кв.
м, ванну кімнату 1-3 площею 3,6 кв. м,
туалет 1-4 площею 1,5 кв. м, коридор 1-5
площею 5,3 кв. м, житлову кімнату 1-6
площею 15,1 кв. м, житлову кімнату 1-10
площею 9,2 кв. м, а всього приміщень
загальною площею 53,9 кв. м, а
також погріб «а-2», хлів «В» та гараж
«Г». Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати
дверний блок з подальшим закладанням
прорізу між приміщеннями 1-5 та 1-8,
демонтувати віконний блок у приміщення
І-ІІ, на місці віконного прорізу
влаштувати дверний та встановити
дверний блок, влаштувати дверний
проріз між приміщеннями 1-8 та 1-9 з
подальшим встановленням дверного
блоку, влаштувати перегородку в
приміщенні 1-9 на відстані 1,5 м. від
внутрішньої стінки для влаштування
двох відокремлених приміщень кухні та
суміщеного санвузла, влаштувати сходи
для входу в частину приміщень, що йому
виділені. Зобов'язано ОСОБА_4
влаштувати вхід до погреба «а-2» з
приміщення 1-6 із встановленням
утепленого люка в підлозі приміщення.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 18 червня
2014 року рішення суду першої
інстанції в частині стягнення із
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 760 грн, що
складає суму різниці внаслідок
відступу від ідеальних часток
власності на будинок, змінено. Стягнуто
із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову
компенсацію за різницю в ідеальній та
реальній частці власності в будинку та
надвірних будівлях у загальній сумі 52
620 грн. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

ОСОБА_5 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, передати справу на новий
апеляційний розгляд.

ОСОБА_4 у поданій касаційній скарзі
просить ухвалені у справі рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
у частині розміру грошової компенсації
і залишаючи його без змін в іншій
частині, апеляційний суд зазначив про
те, що виконком Нижнянської сільської
ради самоусунувся від надання дозволу
на здійснення переобладнання будинку
відповідно до положень ст. 152 ЖК
України. Таке самоусунення суд вважав
неправомірним і з ним не погодився, так
як ненадання дозволу належним чином не
мотивовано, тому не може бути взяте до
уваги при вирішенні спору.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитися неможливо.

Судом встановлено, що у 1969 році ОСОБА_4 і
ОСОБА_7 зареєстрували шлюб.

У шлюбі у них народилися діти: ОСОБА_5,
ОСОБА_5 і ОСОБА_5

Під час перебування у шлюбі подружжям
було побудовано житловий будинок з
надвірними будівлями, розташовані по
АДРЕСА_1, який відповідно до свідоцтва
на право власності від 10 грудня 1992 року,
виданого Деражнянською
райдержадміністрацією, було
зареєстровано на відповідача.

23 січня 2006 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_7
було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що
підтверджується свідоцтвом про її
смерть.

З матеріалів справи вбачається, що 23
листопада 2005 року ОСОБА_7 було складено
заповіт, посвідчений у Нижнянській
сільській раді Деражнянського району
Хмельницької області, відповідно до
якого вона все майно, з чого б воно не
складалося, де б воно не було, яке буде
належати їй на день її смерті і на яке
вона за законом мала право, заповіла
ОСОБА_5

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК
України.

За відсутності згоди співвласників на
поділ спільного майна це питання
вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК
України виділ частки в натурі (поділ
будинку) може мати місце за наявності
технічної можливості виділення кожній
із сторін відокремленої частини
будинку із самостійним виходом
(квартири), яка відповідає розміру їх
часток у приватній власності або
наявності технічної можливості
переобладнання будинку в ізольовані
квартири.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання або
перепланування будинку він
провадиться за наявності на це дозволу
виконавчого комітету місцевої ради (ст.
152 ЖК України).

У цьому випадку, з урахуванням вимог ст.
10 ЦПК України, з метою всебічного і
повного з'ясування обставин справи та
забезпечення здійснення прав сторін,
суд мав відповідно до заявлених вимог
запропонувати сторонам подати або за
їх клопотанням витребувати, висновки
органів державного
архітектурно-будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекцій тощо,
про допустимість пов'язаних із цим
поділом переобладнань і перепланувань;
дозвіл виконавчого комітету місцевої
ради на їх проведення, які необхідно
здійснити для відокремлення виділеної
частки будинку або поділу будинку.
Такий дозвіл виконавчого комітету
місцевої ради у справі відсутній.

Вирішуючи спір, апеляційний суд
зазначених вимог закону не врахував,
помилково вважав проведення поділу
можливим і без такої згоди.

При вирішенні вимог про поділ
житлового будинку з надвірними
будівлями мало значення не
встановлення причин і мотивів
ненадання дозволу, а те чи був такий
наданий.

У випадку, коли виконавчий комітет
безпідставно не надав згоду на
переобладнання, то таке є підставою для
звернення до суду з позовом про
визнання рішення (бездіяльності)
незаконною.

Таке питання не може бути предметом
з'ясування при вирішенні спору, що
розглядався.

Такі порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
ухвалені ними рішення не можуть
вважатись законними і обґрунтованими
та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду
Хмельницької області від 24
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Хмельницької області від 18 червня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник