АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6135/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою
Дніпропетровської міської ради

на заочне рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
22 жовтня 2012 року

за позовом ОСОБА_2 до територіальної
громади в особі Дніпропетровської
міської ради, Обслуговуючого
кооперативу «Житлово-будівельний
кооператив №268» м.Дніпропетровська про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за
законом,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її брат -ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилась спадщина
на квартиру АДРЕСА_1. Однак, позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки за життя
спадкодавець не зареєстрував право
власності на дане нерухоме майно.
Позивач є єдиною спадкоємицею спірного
майна, інші спадкоємці до нотаріальної
контори не звертались. Тому позивач,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
встановити факт прийняття спадщини у
вигляді квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4, як
спадкоємцем першої черги за законом,
після смерті матері - ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Встановити
факт прийняття спадщини, ОСОБА_2, як
спадкоємцем другої черги у відсутність
спадкоємців першої черги за законом,
яка фактично прийняла спадщину після
смерті брата ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за нею право
власності на АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4 (а.с. 3-5).

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 жовтня 2012 року позов було задоволено
в повному обсязі (а.с. 42-45).

Встановлено факт прийняття спадщини -
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, як
спадкоємцем першої черги за законом,
після смерті матері - ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Встановлено факт прийняття спадщини -
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, як
спадкоємцем другої черги у відсутність
спадкоємців першої черги за законом,
після смерті брата - ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська
міська рада посилається на неповне
з'ясування судом обставин у справі,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судового рішення, у
зв'язку з чим ставить питання про його
скасування (а.с. 88-93).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог колегія суддів не знаходить
підстав для задоволення скарги та
скасування або зміни судового рішення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі ордеру № 1641 від 08.02.1980 року,
виданого Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів на підставі списків
Житлово-будівельного кооперативу № 268,
затвердженого Виконкомом
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів від 11 квітня 1979року
за № 727параграф -10, ОСОБА_5 з сім'єю з
двох чоловік було надано у
користування житлове приміщення, а
саме: квартиру АДРЕСА_1. (а.с.20-21)

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 01 травня 1998 року серії НОМЕР_1,
актовий запис № 988.(а.с.8)

ОСОБА_4, фактично вступив в управління
та володіння спадковим майном -
квартирою АДРЕСА_1, оскільки проживав
за вказаною адресою разом з матір'ю, що
підтверджується довідкою
Обслуговуючого кооперативу
«Житлово-Будівельний Кооператив №268»
м. Дніпропетровська № 071 від 31.07.2012 року,
тому відповідно до вимог ст.. 549 ЦК
України 1963 року вважається таким, що
прийняв спадщину. (а.с. 14)

З матеріалів справи вбачається, що
згідно даних Спадкового реєстру
заповіт від ОСОБА_6 на території
України не посвідчено, інші спадкоємці
відсутні. (а.с. 18)

За вказаних обставин та вимог чинного
законодавства України, суд вірно
дійшов висновку, що ОСОБА_4 набув право
власності в порядку спадкування за
законом на спадкове майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1.

Між тим, за життя ОСОБА_4 не
зареєстрував право власності на дане
нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. (а.с.9)

Із заявою про прийняття спадщини після
його смерті до Сьомої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори звернулась
сестра померлого - ОСОБА_2, інші
спадкоємці до нотаріальної контори не
звертались. Постановою від 20.07.2012 року
нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_4, в зв'язку з
тим, що реєстрація права власності на
вищевказане нерухоме майно не
проводилась (а.с. 18).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права і обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1296 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину. Якщо
спадщину прийняло кілька спадкоємців,
свідоцтво про право на спадщину
видається кожному з них із визначенням
імені та часток у спадщині інших
спадкоємців. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Частинами 1, 2 ст.321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних у
абз. 2, 3 п. 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має
право звернутися із заявою про
державну реєстрацію переходу права
власності до органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, після прийняття спадщини в
порядку, передбаченому законом. Якщо
право власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги, що спірне нерухоме
майно не увійшло до складу спадщини,
оскільки право власності на нього не
було зареєстроване спадкодавцем у
встановленому законом порядку.

За таких обставин районним судом вірно
задоволені вимоги позивача про
встановлення юридичного факту та
визнання за нею права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті брата ОСОБА_4

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відтак підстав для його скасування за
доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2012
року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді :

О.Г. Дерев'янко

М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова