Справа №333/7602/14-ц
Пр. №2/333/2936/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі

Головуючого судді
Піх Ю.Р.

при секретарі
Сургай Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання вимог незаконними, усунення
перешкод у користуванні власністю,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до
відповідача посилаючись на те, що він є
єдиним засновником та власником
приватного підприємства «Вєнсан» , яке було зареєстровано
11.12.2006 року Виконавчим комітетом
Запорізької міської ради.

25.08.2014 року, ним поштою була отримана
вимога від ОСОБА_3, про передачу
корпоративних прав його підприємства
ПП «Вєнсан»

Вказана вимога мотивована тим що,
04.11.2013р. Комунарським районним судом
м. Запоріжжя було винесено вирок у
кримінальній справі № 812/6719/12 згідно
якого, ОСОБА_3, визнано винним за ст. 205 ч.
2 КК України у здійсненні незаконної
діяльності ПП «Вєнсан» (), яке нібито раніше було придбано
ним.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької
області від 10.06.2014р. вирок
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя по кримінальній справі №
812/6719/12 від 04.11.2013р. залишено без змін.

На підставі вказаних рішень суду
ОСОБА_3 вимагає передання
реєстраційних документів ПП «Вєнсан»,
та здійснення перереєстрації
статутних документів підприємства в
органах державної влади на його ім'я.

Окрім цього, 28.08.2014 року, ним також
поштою, отримано повторна вимога
ОСОБА_3 також про передачу
корпоративних прав ПП «Вєнсан» у його
володіння шляхом перереєстрації
статутних документів підприємства в
органах державної влади на його ім'я.

Вважає такі дії ОСОБА_3 незаконними та
не обґрунтованими, обмежуючи його
право власності на право володіння та
користування майном, на підставі
наступного:

Так дійсно, нещодавно йому стало
відомо, що Запорізьким обласним
управлінням СБУ було порушено
кримінальну справі відносно ОСОБА_3 за
ст. 205 ч.2 КК України за фіктивне
підприємництво.

Вказана особа не мала повноважень на
здійснення діяльності від ПП «ВЄНСАН».

Він його не уповноважував на будь які
дії від вказаного вище підприємства.
Про це ним було складено офіційний
документ завірений нотаріально, який
був наданий до Комунарського районного
суду м. Запоріжжя, але суд жодної уваги
на цей документ не звернув, і в
теперішній час вказані особи,
керуючись вироком суду, намагаються
отримати право власності на ПП
«Вєнсан».

Окрім цього, він мав намір у серпні 2014
року, продати корпоративні права ПП
«Вєнсан», за 10 000 грн, третій особі, але
коли потенційний покупець дізнався про
вимоги ОСОБА_3 на не майнові права ПП
«Вєнсан», він відмовився від укладання
договору, тим самим ОСОБА_3
спричинив йому шкоду у розмірі 10 000 грн.

Крім майнової йому було заподіяно
також і моральну шкоду, яку він оцінює в
5000 грн. Вона полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку
із противоправними вимогами
відповідача щодо захоплення мого
майна.

В судовому засіданні позивач та його
представник просили суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі. крім
цього ОСОБА_1 пояснив, що він ніколи не
передавав корпоративні права ОСОБА_3, і
завжди був власником підприємства.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні просили суд
відмовити в задоволені позову,
оскільки вироком суду встановлено, що
ОСОБА_3 купив корпоративні права та є
власником підприємства, і наполягає
щоб ОСОБА_1 передав всі статутні
документи.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача їх представників у справі,
встановивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
наступного висновку.

Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК
України). Способи захисту цивільних
прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16
ЦК України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі обставини і
визначені відповідні їм
правовідносини.

11.12.2006 року Виконавчим комітетом
Запорізької міської ради
зареєстровано приватне підприємство
«Вєнсан» засновником
та власником є ОСОБА_1.

Згідно статуту Приватного
підприємства «Вєнсан» єдиним
власником являється ОСОБА_1.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 19564926 від 07.11.2014 року
єдиним власником являється ОСОБА_1, а
керівником та особа, яка має право
підпису - ОСОБА_5.

Даний факт підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім цього судом встановлено, що 25.08.2014
року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 вимогу
про передачу корпоративних прав
підприємства ПП «Венсан».

Вказана вимога мотивована тим що,
04.11.2013р. Комунарським районним судом м.
Запоріжжя було винесено вирок у
кримінальній справі № 812/6719/12 згідно
якого, ОСОБА_3, визнано винним за ст. 205 ч.
2 КК України у здійсненні незаконної
діяльності ПП «Вєнсан» (), яке нібито раніше було придбано
ним .

Однак, суд посилання ОСОБА_3 на вирок у
кримінальній справі №812/6719/1
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя, суд сприймає критично,
оскільки вказаним вироком суду не
встановлено придбання ОСОБА_3
приватного підприємства «Венсан», а
отже не свідчить про продаж
корпоративних прав підприємства
«Венсан» ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_3 з моменту
реєстрації підприємства та по
теперішній час не мав жодного
відношення до фінансово-господарської
діяльності Приватного підприємства
«Вєнсан» () та ніколи не
представляв його інтереси перед буд
якими юридичними особами.

Держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст.
386 ЦК України). Згідно з ст. 391 ЦК України
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпоряджання своїм майном має власник
майна.

Приписами ст. 321 ПК України встановлено,
що право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Статтею 316 ПК України передбачено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном
як особливим об'єктом вважаються
окрема річ, сукупність речей, а також
майнові права та обов'язки.

Відповідно до ст. 328 ПК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі ст. 317 ЦК власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання дії ОСОБА_3 щодо вимоги
передачі реєстраційних документів ПП
«Венсан» незаконними, а також що
Відповідач не має жодних правових
підстав на володіння корпоративними
правами Приватного підприємства
«Вєнсан», а також що ОСОБА_3 з моменту
реєстрації підприємства та по
теперішній час не мав жодного
відношення до фінансово -
господарської діяльності Приватного
підприємства «Вєнсан», є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

У відповідності ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи з особистим
немайновим правам фізичних або
юридичних осіб, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Стосовно витрат понесених позивачем
незаконною вимого передачі
корпоративних прав у сумі 10000 грн. суд
не задовольняє їх, так позивачем не
надано жодних доказів, що він мав намір
продати підприємство.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995
року визначено, що відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надав жодного доказу на
підтвердження того, що такі дії
відповідача призвели до змін в його
здоров'я, повсякденному житті, вплинули
на його моральний стан, призвели до
інших негативних явищ.

Що стосується вимоги зобов'язати
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні власністю, а саме у
володінні та користуванні ПП «Венсан»,
вказана вимога задоволенню не
підлягає, оскільки як зазначалось
раніше судом не встановлено факту
придбання корпоративних прав ПП
«Венсан», ОСОБА_3, відповідач не зробив
жодних дії щодо реєстрації
підприємства на себе, а тому суд вважає
вказані вимоги передчасними.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 8, 10, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання вимог незаконними, усунення
перешкод у користуванні власністю,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 з моменту
реєстрації підприємства та по
теперішній час не мав жодного
відношення до фінансово-господарської
діяльності Приватного підприємства
«Вєнсан» ().

Визнати, що ОСОБА_3 не має жодних
правових підстав на володіння
корпоративними правами Приватного
підприємства «Вєнсан» ().

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Р. Піх