АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар: Кусяка М.

за участю представника
відповідача - ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу
дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 21 жовтня 2014
року у цивільній справі за позовом
дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за газ, -

В С Т А Н О В
И Л А:

Дочірня компанія «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (далі - ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України»)
звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за газ.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ОСОБА_2 є споживачем
природного газу, про наявність між
сторонами договірних відносин
свідчить факт газифікації будинку
боржника без права боржника на власне
постачання природного газу, наявність
газового обладнання та відповідне
споживання природного газу, оплата
боржником за природний газ.

Вказує, що внаслідок несвоєчасної
сплати за природний газ у боржника
утворилася заборгованість, що складає 2
323 грн. 12 коп.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
заборгованість за природний газ в сумі
2 323 грн. 12 коп.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 21 жовтня 2014
року у позові ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за газ
відмовлено.

На дане рішення представником ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог

________________________________________________________________________
_____________________

№ 22ц-1625
головуючий по 1
інстанції Мізюк В.М.

Категорія: 19/24

доповідач Кулянда М.І.

ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду ухвалене з порушенням

норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог.

Такий висновок є правильним.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є
споживачем природного газу на підставі
відкритого особового рахунку 15989, облік
споживання провадиться за лічильником
газу.

Згідно з п. 29 Правил надання населенню
послуг газопостачання, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 9 грудня 1999 року №2246 (далі - Правила),
споживач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за надані послуги з
газопостачання, яка розраховується за
роздрібними цінами, диференційованими
залежно від обсягів споживання та за
показаннями лічильника газу.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу Мінпаливенерго України
№141/1 від 13 квітня 2010 року припинена
діяльність ДП «Нафтогазмережі» НАК
«Нафтогаз України» шляхом його
реорганізації - приєднання до ДК «Газ
України».

Правонаступником прав і зобов'язань ДП
«Нафтогазмережі» НАК «Нафтогаз
України» визначена ДК «Газ України».

ДК «Газ України» здійснювала
діяльність з постачання природного
газу до 01 серпня 2011 року.

Відповідно до постанови НКРЕ №1193 від 30
червня 2011 року з 01 серпня 2011 року
діяльність з постачання природного
газу здійснює ПАТ «Чернівцігаз».

У справі встановлено і це визнається
сторонами, що впродовж 2010 - 2011 років
відповідач сплачував за спожитий газ:
до 1 жовтня 2010 року за тарифом 0,4836
гривень за 1 куб. м, а в подальшому - 0,7254
гривень.

Такі тарифи було встановлено за умови
якщо річний обсяг споживання газу не
перевищує 2500 куб. м.

Пред'являючи позов, ДК «Газ України»
виходив з того, що внаслідок
перевищення у 2010 році обсягу
споживання газу відповідачці було
здійснено перерахунок за період з 31
грудня 2009 року по 31 грудня 2010 року за
другою ціновою категорією, а
відповідно у 2011 році відповідач мав
сплачувати за спожитий газ за тарифом
1,098 гривень.

Суму боргу позивачем розраховано саме
з таких мотивів, а також виходячи із
розрахункового показника лічильника
станом на 31 липня 2011 року у 20 180 куб. м
(а.с.8).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач не посилався на докази, які б
свідчили, що за період з 31 грудня 2009
року по 31 грудня 2010 року споживання
відповідачем газу перевищило норму у
2500 куб. м, як можливу підставу для
перерахунку за другою ціновою
категорією.

Такі докази відсутні в матеріалах
справи, вони не надані апелянтом до
апеляційного суду як і докази того, що
показник споживання відповідачем газу
станом на 31 липня 2011 року складав 23 814
куб. м.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на відомості, які містяться у
книжках з розрахунків за природний газ
за 2010- 2011 роки, у яких відсутні
відомості про перерахунок за іншою
ціновою категорією за період з 31 грудня
2009 року по 31 грудня 2010 року та
визначення тарифу для розрахунків у 2011
році у 1,098 гривні за 1 куб. м.

Із досліджених у судовому засіданні
квитанцій вбачається, що зафіксовані
показники газового лічильника
споживання відповідачем газу складали:
станом на 15 грудня 2009 року - 17 447 куб. м,
станом на січень 2010 року - 18 477 куб. м.

Зазначений відповідачем розрахунковий
показник лічильника станом на грудень
2010 року, який вирахувано відповідно до
п. 10 Правил склав 20 777 куб. м.

Таким чином, споживання відповідачем
газу у 2010 році не перевищувало 2500 куб. м.
(20 777-18 477=2300 куб.м).

Відповідно заявлені вимоги про
стягнення з відповідача суми боргу у 2
323 грн. 12 коп., яка розрахована з
необхідності врахування боргу за
наслідками перерахунку за період з 31
грудня 2009 року по 31 грудня 2010 року та
визначення тарифу для розрахунків у 2011
році у 1,098 гривні за 1 куб. м. є
необґрунтованими та недоведеними.

Відповідачем останній платіж сплачено
на користь ДК «Газ України» 19 липня 2011
року за показником лічильника 22 474
куб. м. (а.с.27).

Всього у 2011 році відповідачем сплачено
на користь ДК «Газ України» за 1 397
куб.м - 1 057 грн. 30 коп. (з розрахунку: 297
грн. 00 коп. за січень 2011 року + 229 грн. 00
коп. за лютий 2011 року + 276 грн. 00 коп. за
березень 2011 року +102 грн. 00 коп. за
квітень 2011 року + 109 грн. 50 коп. за
травень 2011 року +29 грн. 20 коп. за червень
2011 року +14 грн. 60 коп. за липень 2011 року).

Виходячи із тарифу споживання у 0,7254
гривні за вказану кількість спожитого
газу відповідач мала сплатити 817 грн. 52
коп. (1127х0,7254).

Фактично сплачена відповідачкою сума
не є меншою.

За наведених фактично встановлених
обставин справи висновок суду першої
інстанції про відсутність за
відповідачем заборгованості перед ДК
«Газ України» є правильним.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про
неправильність рішення суду та
підтвердження наявності та
відповідного розміру заборгованості
довідкою, доданої до позовної заяви, є
необґрунтованими.

Апелянт зазначає, що акт звіряння
контрольних показників лічильника не є
доказом відсутності заборгованості
перед ДК «Газ України» за поставлений
природний газ, а лише свідчить про
наявність відносин з постачання
природного газу між відповідачем та
новим постачальником природного газу -
ПАТ «Чернівцігаз».

При цьому, апелянт також посилається
певні судові рішення апеляційного
суду, де були зроблені аналогічні
висновки.

Проте, наведені в апеляційній скарзі
рішення не містять встановлених
обставин, які згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК
України є обов'язковими для суду у
розгляду даної справи, а позивачем не
надано належних доказів того, що
кількість фактично спожитого
відповідачем газу станом на 01 серпня 2011
року складав 6 561, 4 м. куб.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалено на підставі повно
з'ясованих обставин, з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
є по суті правильним, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відхилити.

Рішення Кіцманського районного
суду Чернівецької області від 21 жовтня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: