Справа №490/5271/14-ц 11.12.2014 11.12.2014 11.12.2014
Провадження №22-ц/784/3378/14
Головуючий у суді першої інстанції -
Суддя
доповідач апеляційного суду -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
- Шпонарській О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та
його представника -
ОСОБА_3,представника відповідачки -
ОСОБА_4, представника органу опіки та
піклування - Соколової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 12 листопада 2014
р., ухваленого за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_6,

яка діє в своїх інтересах та в
інтересах малолітніх дітей

ОСОБА_7,

ОСОБА_8

про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання їх
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням.

Позивач зазначав, що він
зареєстрований та проживає в квартирі
АДРЕСА_1. В квартирі зареєстрована і
відповідачка з малолітніми дітьми.
Однак, відповідачка з дітьми в спірній
квартирі ніколи не проживала, а
примусове вселення відповідачки у
лютому 2013 р. носило формальний
характер.

Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив визнати відповідачку та
її малолітніх дітей такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням в спірній квартирі.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 12 листопада 2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на те, що суд не дав
належної оцінки наданим ним доказам
про непроживання відповідачки в
спірній квартирі з 2011 р., просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити його позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, на підставі
наступного.

Відповідно до положень ст. 71, 72 ЖК
України, особа може бути визнано такою,
що втратила право користування жилим
приміщення в разі її відсутності понад
шість місяців без поважних причин.

Так судом встановлено, що в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано з
правом на проживання чотири особи:
ОСОБА_2 - квартиронаймач, колишня
дружина - ОСОБА_6 та її малолітні діти -
ОСОБА_7 та ОСОБА_9

З матеріалів справи вбачається,
що сімейні стосунки сторони припинили
з початку 2007 р., ще до отримання
квартири . До квартири відповідачка не
вселялась через неприязні стосунки з
позивачем, який ключів від квартири їй
не давав та заперечував її право на
проживання в квартирі.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 23 лютого 2011 р. було
постановлено вселити ОСОБА_6 разом з
малолітнім сином до спірної квартири.
Зазначене рішення виконано 22 лютого 2013
р.

Разом з цим, як пояснила
представник відповідачки у засіданні
судової колегії, позивач після
виконання рішення суду про вселення
відповідачки, продовжує заперечувати
її проживання з дітьми в спірній
квартирі, а проживання в спірній
квартирі за відсутності окремої
кімнати для неї з синами, позбавляє її
можливості користуватися спірною
квартирою.

Отже, відносини, що склались між
сторонами у зв'язку з розірванням
сімейних стосунків, створення
відповідачкою фактично нової сім'ї,
розмір житлової площі спірної
квартири, позбавляли можливості
відповідачку та її малолітніх дітей
реалізувати свої права на
користування спірним житлом.

До того ж, з березня 2013 р. по січень 2014 р.
відповідачка знаходилась на лікуванні
у зв'язку з вагітністю та пологами, у
зв'язку з чим, також не могла
реалізувати свої права на користування
спірним приміщенням ( а.с. 119-120).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
те, що тимчасова відсутність
відповідачки в спірній квартирі
викликана поважними причинами, а тому
відсутні підстави вважати їх такими, що
втратили право користування цією
квартирою.

Посилання позивача на наявність
актів про непроживання відповідачки в
спірній квартирі понад шість місяців
та пояснення свідків не можуть бути
підставою для задоволення вимог
позивачки, оскільки причини
непроживання відповідача в спірній
квартирі є поважними.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, ухваленого з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 12
листопада 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: