АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3805/2014
інстанції: Стамбула М.І.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Радченка С.В. Колісниченка
А.Г.При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 20
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції м. Херсона, про визнання права
власності на автомобіль та звільнення
майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 27 жовтня 2007 року між ним та
ОСОБА_6 було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля марки MAZDA,
модель 626, випуску 1994 року, чорного
кольору, реєстраційний № НОМЕР_1, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2. На
підтвердження угоди купівлі-продажу
автомобіля ОСОБА_6 надав йому
генеральну довіреність на право
користування, експлуатації та
розпорядження автомобілем, яка
посвідчена приватним нотаріусом.

У зв'язку з тим, що у відповідача були
відсутні кошти для оформлення договору
купівлі-продажу автомобіля, а він
постійно перебуває за межами
Херсонської області, позивач не встиг
зняти з обліку та перереєструвати
вказаний автомобіль на себе.

16 травня 2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ
м. Херсона наклало арешт на зазначений
автомобіль, як на майно, що належить
ОСОБА_6 на праві власності.

Посилаючись на те, що оскільки між ним
та ОСОБА_6 був укладений правочин з
дотриманням вимог договору
купівлі-продажу і спірний транспортний
засіб придбаний ним на законних
підставах і є його власністю, ОСОБА_5
просив суд: визнати дійсним укладений
між ним та ОСОБА_6 договір від 27 жовтня
2007 року купівлі-продажу автомобіля
марки MAZDA, модель 626, випуску 1994 року,
чорного кольору, реєстраційний №
НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2;
визнати за ним право власності на
зазначений автомобіль та звільнити
даний автомобіль з-під арешту, який
накладено державним виконавцем ВДВС
Дніпровського РУЮ м. Херсона актом
опису та арешту майна від 16 травня 2014
року.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 20 листопада 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано визначених законом
документів на підтвердження
правомірності придбання ним спірного
транспортного засобу, договір
купівлі-продажу автомобіля в
установленому порядку між сторонами не
укладався, не була проведена
передбачена законодавством процедура
перереєстрації транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що автомобіль марки
MAZDA, модель 626, випуску 1994 року, чорного
кольору, реєстраційний № НОМЕР_1, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, належить на
праві власності ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, виданого
Херсонським МРЕВ ДАІ м.Херсона 13
вересня 2007 року (а.с.8).

27 жовтня 2007 року ОСОБА_6 видав на ім'я
ОСОБА_5 нотаріально завірену
довіреність на право останнім
експлуатувати у його цілях та
розпоряджатися (продати, обміняти,
закласти, здати в оренду, укладати
договір позички) за ціну та на умовах за
розсудом ОСОБА_5 належним йому спірним
автомобілем (а.с.4).

16 травня 2014 року ВДВС Дніпровського РУЮ
м. Херсона було накладено арешт на
вищезазначений автомобіль, як на майно
боржника ОСОБА_6 (а.с.53).

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що спірний автомобіль
належить йому на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
транспортного засобу, укладеного 27
жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_6 На
підтвердження факту укладання
договору купівлі-продажу
транспортного засобу позивачем надано
копію розписки, складеної ОСОБА_6 про
отримання останнім грошових коштів у
розмірі 8 000,00 доларів США за проданий
транспортний засіб, та копію
довіреності від 27 жовтня 2007 року,
виданої ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5 на право
керування і розпорядження спірним
автомобілем (а.с.4,5).

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України ( в
редакції, що діяла станом на 27 жовтня 2007
року) якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації,
право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388, якою затверджено Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок ( в
редакції, що діяла станом на 27 жовтня 2007
року, далі - Правила)) згідно з п. 2 яких
вони є обов'язковими для всіх юридичних
і фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 Правил перед
відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Також пунктом 41 Правил визначено, що
зняття з обліку транспортних засобів
здійснюється після їх огляду в
підрозділах ДАІ на підставі заяви
власника з поданням документа, що
посвідчує його особу, виконавчого
напису нотаріусів або рішення суду.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що транспортний засіб, який є
предметом судового спору, був знятий з
обліку в відповідному підрозділі ДАІ.

Крім того, відповідно до п. 7 Правил,
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Пунктом 8 Правил визначено, що
реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів, що посвідчують його особу,
правомірність придбання транспортного
засобу, оцінку його вартості, яка
провадиться спеціалістом, що пройшов
необхідну підготовку у порядку,
встановленому МВС, Мін'юстом,
Держпромполітики, Держмитслужбою та
Фондом державного майна і має
відповідні документи, відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.
Правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема
довідкою-рахунком, виданою за формою,
договором та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль.

Таким чином, до вчинення зазначених дій
продавець транспортного засобу не
вправі його відчужувати, а покупець
набути право власності на транспортний
засіб.

Оскільки спірний автомобіль сторонами
не знятий з обліку в органах ДАІ для
продажу на території України, цей
транспортний засіб не міг виступати в
якості об'єкту продажу, а тому і всі дії
щодо його відчуження не можуть бути
визнані законними, зокрема, і
оформлений між сторонами письмовий
договір купівлі-продажу та оплатна
передача автомобіля від відповідача до
позивача.

З огляду на те, що спірний автомобіль не
був знятий з обліку в органах ДАІ і
сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у порядку,
визначеному Порядком державної
реєстрації та обліку автомобілів, а
видача письмової розписки та
довіреності без зняття автомобіля із
реєстрації не можна вважати договором,
що укладений відповідно до вимог
закону та допускає перехід права
власності на автомобіль.

Видачу довіреності чи передоручення
повноважень на транспортний засіб, що
був в експлуатації та має особливості
цивільного обороту, без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб.

Виходячи з того, що в установленому
порядку договір купівлі-продажу
спірного автомобіля між сторонами не
укладався, державна реєстрація
транспортного засобу на ім'я позивача
не була здійснена, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав визнання дійсним
договору-купівлі продажу автомобіля,
визнання за ОСОБА_5 права власності на
належний ОСОБА_6 транспортний засіб та
звільнення його з-під арешту.

. Доводи апеляційної скарги про те, що
власник автомобіля підтвердив факт
укладення договору та отримання грошей
від позивача, а тому його порушене
право власності підлягає захисту, а
спірний автомобіль звільненню із-під
арешту, не ґрунтуються на законі,
оскільки відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК
України договір, який підлягає
державній реєстрації, є укладеним з
моменту державної реєстрації, а не з
моменту передачі грошей та автомобіля.
Фактична передача транспортного
засобу у володіння позивача не має
наслідком набуття позивачем права
власності на спірний автомобіль.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів також до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах закону, що регулює спірні
правовідносини, не підтверджені
належними доказами та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування або зміни відсутні.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 20 листопада 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді