АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7446/2014
Головуючий 1 інст. - Колодяжна І.М.
Справа № 641/4995/13ц
Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді
- КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
- ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

-
МІНЕНКОВОЇ Н.О.

за участю секретаря
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 22
вересня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення суми за договором
займу,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом в якому, з урахуванням
уточнень у вересні 2014 року , просив
стягнути з відповідача на його користь
відповідно до договору позики від
15.05.2010 року суму боргу у розмірі 24046,60
доларів США, що на момент прийняття
рішення 22 вересня 2014 року за курсом НБУ
до долара США складає 13,43 грн. за 1 долар
США, і становить 322945,88 грн.; також
стягнути з відповідача за вказаним
договором 3% пені в розмірі 23850 дол. США,
що відповідно до курсу НБУ складає
320305,50 грн.; стягнути на користь позивача
на відшкодування моральної шкоди в
розмірі 32000 грн. та витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору.

Рішенням Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 22 вересня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму боргу за розпискою та по договору
від 18.04.2010 року у розмірі 324148,17 грн., 3%
річних від простроченої суми у розмірі
26441,15 грн., судовий збір у розмірі 220 грн.,
а всього 350809,32 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
06 жовтня 2014 року ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
змінити рішення суду першої інстанції
та стягнути з відповідача на його
користь 3% щомісячних платежів, згідно
розрахунку №2 у розмірі 23850 дол. США, що
по курсу НБУ складає 320305,50 грн.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі
зазначає, що рішення не відповідає п.1-3
ч.1 та ч.2 ст. 309 ЦПК України.

Вказує, що на підтвердження своїх
позовних вимог він надав розписку від
05.12.2008 року на суму 15000 доларів США і
договір позики б/н від 18.04.2010 рок, в
якому відповідно п.2 зазначено, що
позику грошей ОСОБА_4 у ОСОБА_3 здійснив
під 3% щомісячних виплат, а в п.6 Договору
встановлена основна сума боргу, що
складає 24046,60 доларів США.

Зазначає, що у вересні 2014 року ОСОБА_3
подав уточнену и доповнену позовну
заяву в частині збільшення ціни позову
та заяву з додатком відповіді НБУ від 22
вересня 2014 року, в якій встановлено
курс НБУ у розмірі 1343,4133.

Вважає, що у рішенні суду першої
інстанції є протиріччя, оскільки суд
встановив здійснення позики під 3%
щомісячних платежів та суму боргу у
розмірі 24046,60 дол. США, однак при
прийнятті рішення не надав жодної
правової оцінки п.2 заявлених вимог
позивача, що стосуються щомісячних
платежів, та не розглянув його, чим
порушив його права.

Посилаючись на ст.625 ЦК України, навів
розрахунки згідно яких 3% щомісячних
платежів становить 23850 дол. США, що по
курсу НБУ складає 320305,50 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що позивач оскаржує
рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову щодо стягнення 3%
щомісячних платежів передбачених п.2
Договору займу від 18 квітня 2010 року з
якого вбачається, що займ грошей ОСОБА_4
у ОСОБА_3 здійснив під 3% щомісячних
платежів .

В частині задоволення позову і відмови
в задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди позивач рішення суду
не оскаржує і відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК
України рішення суду в цій частині в
апеляційному порядку не
переглядається.

В судове засідання з»явився позивач і
його представник, відповідач до суду
апеляційної інстанції не з»явився про
час і місце судового розгляду він і
його представник були оповіщені у
встановленому законом порядку, про що
свідчать розписки про отримання
судових повісток.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
позивача і його представника,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та, дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Постановлюючи рішення в оскаржуваній
частині , суд першої інстанції виходив
з того, що три відсотка річних від
простроченої суми за розпискою та
договором від 18 квітня 2010 року складає
26441,15 грн., тому в цій частині позов
підлягає частковому задоволенню.

З таким висновком суду , судова колегія
погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
згідно розписки від 5 грудня 2008 року
ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_3 15000 доларів США і
зобов»язався повернути за першою
вимогою (а.с.5).

За змістом Договору без номера від 18
квітня 2010 року борг ОСОБА_4 станом на 15
листопада 2008 року склав 15000 доларів США.
Згідно п.2 зазначеного договору позика
грошей здійснена під 3 % щомісячних
платежів.

В п.3-6 Договору наведено суму боргу з
врахуванням 3% щомісячних платежів і
остаточно зазначено станом на 15 травня
2010 року суму боргу 24 046,6 доларів США.
Строк повернення боргу 15 травня 2010 року
(а.с.6).

Відповідач прострочив виконання
грошового зобов?язання за вказаними
розпискою і договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд першої інстанції стягнув з
відповідача на користь позивача суму
боргу 24046,6 доларів США, що за курсом НБУ
на день винесення рішення судом
складає 324 148,17 грн. і 3% річних в сумі 26
441,15 грн. , а в іншій частині відмовив.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про неправильність рішення в
частині відмови у стягненні 3%
щомісячних платежів, передбачених
договором від 18 квітня 2010 року, судова
колегія вважає зазначити наступне.

По-перше, 3% щомісячних платежів не були
передбачені при укладені розписки 5
грудня 2008 року.

По-друге, в п.1-2 Договору від 18 квітня 2010
року вказано, що борг ОСОБА_4 на 15
листопада 2008 року складає 15000 доларів
США і цю позику було здійснено під 3%
щомісячних платежів. В п.3-6 Договору
наведено за окремі місяці розрахунок з
врахуванням 3 % і остаточно визначено
суму боргу станом на 15.05.1010 року у
розмірі 24 046,2 доларів США і строк
повернення цієї суми в той же день 15
травня 2010 року і у разі невиконання
зобов»язання взагалі не передбачено
ніякої відповідальності.

Системно аналізуючи укладений договір
, судова колегія вважає, що 3% щомісячних
платежів за період з 16 травня 2010 року по
день винесення рішення судом 22 вересня
2014 року не було передбачено договором ,
а тому суд правильно застосував вимоги
ст..625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, і не дають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,317,
319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 22 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -