Номер провадження: 22-ц/785/9549/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

суддів:
Драгомерецького М.М.

Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Добряк Н.І.,

за участю: представника позиваки
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та представника
відповідача ПАТ АБ "Південний" -
Денисової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 02 вересня
2014 року за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний банк «Південний» про
визнання договору поруки припиненим,

в с т а
н о в и л а:

12 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 17 січня 2011 року між
Публічним акціонерним товариством
Акціонерний банк «Південний» (далі -
Банком) та нею був укладений договір
поруки, за яким поручитель
зобов'язалася перед Банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником ОСОБА_7 зобов'язань за
кредитним договором № В 120 2008г. від 06
березня 2008 року. У порушення умов
кредитного договору позичальник не
виконує зобов'язання за договором щодо
встановлених договором строків та сум
внесення платежів й 15 червня 2010 року їй
було направлено вимогу № 0-16-16199БТ про
дострокове погашення заборгованості
за кредитним договором, яка боржником
не виконана. У листопаді 2013 року Банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 12370,64 дол. США до
боржника ОСОБА_7 та до неї як
поручителя. Однак договір поруки є
припиненим, оскільки Банк мав право
звернутись до неї з вимогами про
повернення кредиту лише протягом шості
місяців з дня настання строку
виконання кредитного договору - 15
червня 2010 року, тобто порука
припинилась 17 липня 2011 року

Посилаючись на ці обставини, позивачка
просила суд позов задовольнити (а.с. 2-4).

Представник відповідача, Банку, проти
позову заперечувала і в своїх
поясненнях зазначала, що згідно із п. 4.2
договору поруки від 17 січня 2011 року дія
договору поруки припиняється через три
роки після настання терміну повернення
кредиту. Пунктом 1.1 кредитного договору
від 06 березня 2008 року встановлено дію
цього договору до 05 березня 2018 року,
отже днем настання строку виконання
основного зобов'язання, з якого
прочиняється відлік трирічного строку
для пред'явлення кредитором вимоги до
поручителя - 05 березня 2018 року, а
припинення договору поруки - 05 березня
2021 року (а.с. 39-41).

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено (а.с. 65-68).

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник Банку просить скаргу
відхилити у зв'язку з безпідставністю
її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представник
позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6, пояснення на
апеляцію представника позиваки ОСОБА_3
- ОСОБА_4, та представника відповідача
ПАТ АБ "Південний" - Денисової В.П.,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивачки
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення суду постановлено з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 березня 2007 року між Банком та ОСОБА_7
був укладений кредитний договір № В 120
2008г., за яким позичальник отримав
грошові кошти в іноземній валюті
розмірі 20000 дол. США на строк до 05
березня 2018 року із сплатою 14 відсотків
річних за користування кредитними
коштами з погашенням кредиту та
відсотків за користування кредитом
щомісячно згідно Графіку (а.с. 9-14, 15-16).

17 січня 2011 року в забезпечення
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та позивачкою ОСОБА_3 був
укладений поруки, за яким поручитель
зобов'язалася перед Банком відповідати
солідарно в повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як зазначено у частинах 1 та 2 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Згідно із п. 4.2 договору поруки від 17
січня 2011 року дія договору поруки
припиняється через три роки після
настання терміну повернення кредиту
(а.с. 8).

Пунктом 1.1 кредитного договору від 06
березня 2008 року встановлено строк дії
цього договору до 05 березня 2018 року (а.с.
9).

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що строк дії договору
поруки від 27 січня 2011 року не
припинився, оскільки порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
договорі поруки встановлений строк три
роки й днем припинення договору поруки
є 05 березня 2021 року. Тому Банк не
порушив права позивачки ОСОБА_3 й у
відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України
її вимоги не підлягають захисту судом.

Посилання представника позивачки
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, в апеляційній скарзі
на те, що рішення суду першої інстанції
є незаконним, оскільки суд не врахував,
що договір поруки є припиненим, так як
Банк звернувся до боржника з вимогою
про дострокове погашення кредиту 15
червня 2010 року, але до суду з позовом
звернувся у листопаді 2013 року, тобто у з
пропуском шестимісячного строку, не
приймаються до уваги, оскільки вони є
помилковими.

Порука є видом забезпечення виконання
зобов'язання (ч. 1 ст. 546 ЦК України), за
своєю правовою природою договір поруки
має додатковий (акцесорний) характер
відносно основного зобов'язання,
істотними умовами його укладання є
визначення характеру та обсягу
відповідальності поручителя й
підстави припинення цього
зобов'язання, які передбачені статтею
559 ЦК України.

Згідно із ч. 4 статі 559 ЦК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

У пункті 24 постанови № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ роз'яснив, що
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

У даному випадку у відповідності до
вимог ч. 4 статі 559 ЦК України та п. 4. 2.
Договору поруки від 17 січня 2011 року
трирічний строк обчислюється з 05
березня 2018 року, а не з дня пред'явлення
Банком вимоги про дострокове погашення
кредиту до боржника - 15 червня 2010 року
(а.с. 9).

Банк звернувся з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до боржника та поручителя в
солідарному порядку у листопаді 2013
року (а.с. 21), тому законних підстав
вважати, що договір поруки припинив
свою дію немає.

Вказаний висновок узгоджується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України у постановах
від 21 травня 2012 року у справі за №
6-68цс11, у справі за №-48цс11, від 23 травня
2012 року у справі № 6-33цс12, від 29 січня 2014
року у справі №6-155цс14, яка згідно із ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх
судів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції всебічно та повно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, дослідив в судовому засіданні
усі докази, які є у справі, з
урахуванням їх переконливості,
належності і допустимості, дав їм
правильну оцінку та виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалити нове рішення про задоволення
позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_6, відхилити, рішення Київського
районного суду м. Одеси від 02 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік