Справа №591/4459/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Мальована-Когер В. В.Номер
провадження 22-ц/788/2178/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Бойка В. Б. , Білецького О.
М.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 03 листопада 2014 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в
и л а :

23 червня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до укладеної додаткової
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил продукту кредитних карт від 21
червня 2012 року ОСОБА_4 отримав кредит в
розмірі 5778,47 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 18% за
користування кредитом на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
неналежним виконанням взятих на себе
зобов'язань утворилася заборгованість,
яка станом на 29 травня 2014 року склала
19494,36 грн., яку просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 03 листопада 2014 року позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 4854,44 грн., а
також судові витрати в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить змінити рішення суду в частині
стягнення з відповідача
заборгованості по пені, стягнувши пеню
в повному обсязі.

В частині відмови у стягненні штрафу
рішення суду не оскаржується.

При цьому зазначає, що сторонами
обумовлена відповідальність за
неналежне виконання умов договору у
формі сплати неустойки (пені) та
визначено її розмір і порядок сплати,
проте суд, зменшуючи її розмір, не
врахував вимоги ч. 3 ст. 553 ЦК України
щодо обставин, які мають істотне
значення для зменшення пені.
Відповідач не надав належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували його скрутне
матеріальне становище чи інших доказів
існування обставин, які є істотними для
зменшення пені. Суд не навів мотивів
зменшення суми пені з 9560,72 грн. до 200 грн.

Рішення суду також не оскаржується в
частині вирішення позовних вимог банку
щодо стягнення заборгованості за
кредитом та процентами.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце розгляду справи, але в
судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, 21
червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до
договору про надання банківських
послуг від 29 квітня 2008 року, SAMDN4751
(НОМЕР_1), згідно з якою банком зменшено
розмір заборгованості відповідача, а
саме: відсотки на 88,87 грн., пеню на 5190,33
грн. та встановлено на дату підписання
додаткової угоди заборгованість за
договором у розмірі 5778,47 грн., дату
остаточного погашення боргу - 30 травня
2014 року та щомісячний платіж у сумі 289,18
грн.

Пунктом 1.5 додаткової угоди
передбачена сплата 18% річних за
користування кредитними коштами, а у
випадку прострочення сплати боргу - 0,15%
пені від суми залишку непогашеної
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення (п. п. 1.6.3 п. 1.6). Розмір
штрафу визначено у сумі 5279,20 грн. (п. 1.6.4).

Крім того, п. 2 і п. 3 додаткової угоди
передбачено, що інші кредитні
зобов'язання залишаються незмінними та
не анулюються у зв'язку з підписання
додаткової угоди.

ОСОБА_4 належним чином свої
зобов'язання як за кредитним договором,
так і за умовами додаткової угоди не
виконав, у зв'язку з чим станом на 29
травня 2014 року у нього виник борг 19494, 36
грн., який складається з: 4488,52 грн. -
заборгованість за кредитом, 165,92 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом, 5279,20 грн. -
залишок за несплаченим штрафом, 9560,72
грн. - заборгованість по пені (а.с. 6).

Частково задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «ПриватБанк» та, зменшуючи розмір
пені, місцевий суд керувався ч. 3 ст. 551
ЦК України та виходив з того, що сума
нарахованої пені - 9560,72 грн. значно
перевищує розмір заподіяних
відповідачем збитків банку, тому,
врахувавши заяву ОСОБА_4, зменшив її
розмір до 200 грн.

Правильно встановивши обставини
справи та, врахувавши вимоги ст. 551 ЦК
України, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для зменшення розміру неустойки (пені).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. ч. 1, 3 ст.
549 ЦК України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання ( п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 27 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року №
5, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК
України, які мають іншу правову
природу. Істотними обставинами в
розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

З матеріалів справи вбачається, що 03
листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про зменшення розміру
неустойки, додавши відповідні письмові
докази, що підтверджують стан його
здоров'я, а саме першу групу
інвалідності з необхідністю
здійснення постійного стороннього
догляду, отримання соціальних послуг,
як інвалідом першої групи, витрат на
ліки, розміру отриманої за жовтень 2014
року пенсії по інвалідності у сумі 1049
грн. (а.с. 62-68).

Таким чином, в обґрунтування заяви про
зменшення розміру неустойки
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження свого майнового
стану.

Місцевий суд вірно вважав зазначені
обставини такими, що мають істотне
значення для зменшення розміру
неустойки.

Проте, колегія суддів не може
погодитися із визначеним судом
розміром пені - 200 грн. і вважає, що він
не є співмірним з розміром збитків, є
значно занижений.

З наданого позивачем розрахунку суми
боргу вбачається, що станом на 29 травня
2014 року заборгованість за кредитом
(тіло кредиту) складає 4488,52 грн., а борг
за процентами за користування
кредитними коштами - 165,92 грн. (а.с. 6).
Отже, сума завданих банку збитків
невиконанням взятих відповідачем
зобов'язань становить 4654,44 грн., при
цьому розмір пені склав 9560,72 грн., що
значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 623 ЦК України,
відповідно до якої боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки, та
істотні обставини, зокрема, майновий
стан ОСОБА_4, стан його здоров'я, які є
підставою для зменшення розміру пені,
колегія суддів вважає за необхідне
зменшити її розмір до 2000 грн.

З огляду на викладене, рішення
місцевого суду підлягає зміні в
частині розміру стягнення
заборгованості за кредитним договором
на підставі п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України.

З ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
необхідно стягнути заборгованість за
кредитним договором в сумі 6654,44 грн.
(4488,52+165,92+2000).

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Змінити рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 03 листопада 2014 року в
частині розміру стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 6654 грн. 44 коп.

Рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -