Номер провадження: 22-ц/785/8846/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення факту мешкання,
звільнення від сплати аліментів на
утримання сина, визнання виконавчого
листа таким, що частково не підлягає
виконанню, стягнення аліментів на
утримання сина за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 14 липня 2014 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3
про встановлення факту мешкання,
звільнення від сплати аліментів на
утримання сина, визнання виконавчого
листа таким, що частково не підлягає
виконанню, стягнення аліментів на
утримання сина, посилаючись на те, що
він з 03.03.2000 року по 04.04.2008 року
перебував у шлюбі з ОСОБА_3

Під час шлюбу у подружжя народилось
двоє дітей: син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Син ОСОБА_7 з народження
хворіє на дитячий церебральний параліч
нижніх кінцівок, не ходить, потребує
постійного лікування та особливого
догляду та поводження. Між подружжям
виникали неодноразові спори щодо
виховання, місця мешкання та утримання
дітей. Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 10.12.2010 року,
яке набрало чинності 24.12.2010 року,
визначено місце проживання сина ОСОБА_7
та дочки ОСОБА_8 з батьком - ОСОБА_2
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2012 року рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10.12.2010 року скасовано. Рішенням
апеляційного суду Одеської області від
19 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, по
2000 грн. на кожну дитину щомісячно,
починаючи з 15.07.2009 року по 01.01.2011 року.
Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15.05.2013 року рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 липня 2011 року скасовано за
нововиявленими обставинами в частині
обмеження строку стягнення аліментів
до 01 січня 2011 року. Ухвалено в цій
частині нове рішення про стягнення
аліментів у вказаній в рішенні сумі за
період з 15 липня 2009 року по 01 січня 2011
року та з 27 вересня 2012 року по 13 січня 2023
року з урахуванням фактично сплачених
сум.

При ухваленні рішення від 15.05.2013 року,
апеляційний суд Одеської області
прийняв до уваги скасування рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10.12.2010 року про визначення місця
проживання сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8
з батьком - ОСОБА_2 та відмову йому в
позові, однак не розглядав питання про
фактичне мешкання дітей.

Змінились фактичні обставини, які
впливають на сплату аліментів з боку
позивача. Син ОСОБА_7 постійно мешкає з
батьком, ОСОБА_2 та знаходиться на його
утриманні. Мати, ОСОБА_3, у вихованні та
утриманні сина участі не приймає.
Незважаючи на це, відповідно до рішення
суду, ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в
сумі 2 000 грн. щомісяця, що позивач
вважав незаконним, у зв'язку з чим
вимушений звернутись з позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 14 липня 2014 року позов
задоволений частково. Встановлений
факт того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
час розгляду справи мешкає з батьком,
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та
знаходиться на його утриманні.

Звільнено ОСОБА_2 з 04.04.2014 року від
сплати аліментів на утримання сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3,
які стягнуті з 27 вересня 2012 року
відповідно до рішення апеляційного
суду Одеської області від 15 травня 2013
року.

Визнано виконавчий лист Малиновського
районного суду м. Одеси від 03.06.2013 року
№ 2-1555/2010 в частині стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 таким,
що не підлягає виконанню, починаючи з
04.04.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 643 гривень 00
копійок щомісячно, починаючи з 04.04.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався
на те, що ОСОБА_2 з 03.03.2000 року по 04.04.2008
року перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Під час
шлюбу у подружжя народилось двоє дітей:
син ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Син ОСОБА_7 з народження
хворіє на дитячий церебральний параліч
нижніх кінцівок.

Між подружжям виникали неодноразові
спори щодо виховання, місця мешкання та
утримання дітей.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 липня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, по 2000 грн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 15.07.2009 року по
01.01.2011 року, при визначенні терміну
стягнення аліментів судова колегія
прийняла до уваги рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2010 року, яким визначено
місце проживання сина ОСОБА_7 та дочки
ОСОБА_8 з батьком - ОСОБА_2, що набрало
чинності 24.12.2010 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2012 року за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 10 грудня 2010 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
служба у справах дітей Одеської
міської ради, Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
(орган опіки та піклування) про
визначення місця проживання дітей,
зміну місця проживання і передачу
дітей, введення заборони та вчинення
інших дій - заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 10 грудня 2010 року у частині зміни
місця проживання дітей, передачі дітей
- скасовано, відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позову. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 січня 2013 року, рішення
апеляційного суду Одеської області від
27 вересня 2012 року залишено без змін.

У зв'язку з прийняттям зазначених
рішень 02 березня 2013 року представник
ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з заявою про перегляд
рішення апеляційного суду Одеської
області від 19.07.2011 року за
нововиявленими обставинами.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2013 року рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 липня 2011 року скасовано в частині
обмеження строку стягнення аліментів
до 01 січня 2011 року, ухвалено в цій
частині нове рішення про стягнення
аліментів у вказаній в рішенні сумі за
період з 15 липня 2009 року По 01 січня 2011
року та з 27 вересня 2012 року по 13 січня 2023
року з урахуванням фактично сплачених
сум.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2013
року, рішення апеляційного суду
Одеської області від 15 травня 2013 року
залишено без змін.

З часу ухвалення вищеназваних судових
рішень суттєво змінились обставини,
які впливають на сплату аліментів з
боку позивача.

Донька ОСОБА_6, у якої відсутні проблеми
зі станом здоров'я, мешкає з ОСОБА_3, але
син ОСОБА_7, який хворіє на дитячий
церебральний параліч нижніх кінцівок,
на теперішній час постійно мешкає з
батьком та знаходиться на його
утриманні.

Факт мешкання ОСОБА_5 з батьком,
належних умов, створених батьком для
розвитку та лікування дитини,
утримання дитини за рахунок батька,
добровільного усунення матері, ОСОБА_3,
від спілкування виховання та утримання
сина ОСОБА_7, підтвердили ОСОБА_2, який
надавав пояснення в судовому
засіданні, а також допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13

У відповідності із довідкою про склад
сім'ї та прописку ОСББ «Маріїнський»,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18.07.2011 року
зареєстрований та мешкає з батьком,
ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою від 13.05.2013 р. № 68
Одеського спеціалізованого
дошкільного дитячого навчального
закладу «Ясла-садок» № 248
компенсуючого типу Одеської міської
ради, ОСОБА_5 відвідував спеціальний
навчальний заклад з 01.09.2011 року по 31.08.2012
року На протязі всього часу приводив та
забирав дитину із дитячого закладу
батько, ОСОБА_2 Дитина доглянута,
забезпечена одягом, взуттям, іграшками.
Мати ОСОБА_3 дитину до дитячого закладу
не приводила та не забирала.

Згідно із листом Комунального закладу
«Одеська спеціальна школа-інтернат № 7
І-ІІ ступенів» від 14.05.2013р. № 223, ОСОБА_5
навчається у школі з 01.09.2012 року по
теперішній час. Усі відповідні
документи до школи приніс батько,
ОСОБА_2 Батько постійно приводить сина
у школу та забирає додому. В другій
половині І семестру дитина була
відсутня у школі. У цей період ОСОБА_5
знаходився на операції у м.
Сімферополі, якою займався теж батько.

Відповідно до листа Комунального
закладу «Одеської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату № 7
І-ІІ ступенів» від 28.02.2014 року № 80,
дитину привозить на навчання та
забирає батько - ОСОБА_2 Батько
спілкується з вчителями, відвідує
батьківські збори.

У відповідності з Актом обстеження
житлово-побутових умов квартири
АДРЕСА_3 служби у справах дітей
Одеської міської ради від 09.07.2014 року, у
зазначеному приміщенні проживають:
ОСОБА_2 1973 року народження, ОСОБА_10 1982
року народження, ОСОБА_14 2010 року
народження, ОСОБА_5 2005 року народження.
Загальна площа квартири 144 кв.м., 3
кімнати. Квартира чиста, охайна.
Зроблено сучасний ремонт. Є достатня
кількість меблів, побутової техніки.
Наявні газ, водопровід, каналізація,
ванна, ліфт, які знаходяться в
справному стані. Для дітей створені всі
необхідні умови для проживання,
виховання та навчання.

Встановлення факту проживання сина,
ОСОБА_5, з батьком, ОСОБА_2, має юридичне
значення, оскільки від його
встановлення залежить обов'язок сплати
аліментів на дитину.

Рішенням Апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2012 року
відмовлено ОСОБА_2 у позові про
визначення місця проживання дітей,
зміну місця проживання і передачу
дітей.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що
інтереси та головне, здоров'я сина
ОСОБА_5, як емоційне, так і фізичне, є
визначальним і вирішальним фактором
при розгляді даного спору.

З показань свідків встановлено
особисту прихильність дитини до
батька, син ОСОБА_7 бажає мешкати саме з
батьком, та відповідно складає єдину
сім'ю. Батько постійно приділяв і
приділяє більш особливу увагу в
частині утримання, лікування та
оздоровлення ОСОБА_5.

На підставі наданих доказів суд першої
інстанції встановив факт постійного
мешкання ОСОБА_5 з батьком, ОСОБА_2, та
знаходження ОСОБА_5 на утриманні
батька, ОСОБА_2 станом на час розгляду
справи.

У відповідності до ст. 141 СК України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу
України встановлено, що батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

За положеннями статті 181 СК України, та
роз'яснень, викладених в п. 17 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15
травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Відповідно до ч. 4 статті 223 ЦПК України,
якщо після набрання рішенням суду
законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право шляхом пред'явлення
нового позову вимагати зміни розміру,
строків платежів або звільнення від
них.

За встановлення факту мешкання та
утримання сина ОСОБА_5 батьком, ОСОБА_2,
відсутні правові підставі сплачувати
ОСОБА_2 аліменти ОСОБА_3 на утримання
сина, який мешкає разом з батьком та
останній повністю утримує його, лікує
та піклується.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який
видав виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі, чи визнати виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом.

Водночас, згідно зі ст. 182 СК України,
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище відповідача,
відсутність у платника аліментів
непрацездатних дружини, батьків, дітей,
відсутність іншої дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 щодо звільнення
його від сплати аліментів на утримання
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_3, які стягнуті з 27 вересня 2012 року
відповідно до рішення апеляційного
суду Одеської області від 15 травня 2013
року, а також визнав виконавчий лист
Малиновського районного суду м. Одеси
від 03.06.2013 р. № 2-1555/2010 в частині
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_3 таким, що не підлягає
виконанню.

Позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
першої інстанції вважав обґрунтованою,
але задовольнив її частково.

За відсутності доказів про стан
здоров'я та матеріальне становище
відповідача, суд першої інстанції
вважав можливим стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини, ОСОБА_5, в
розмірі 643 гривень щомісячно, що
дорівнює половині прожиткового
мінімуму, встановленому законом
України «Про державний бюджет на 2014
рік» на дитину віком від 6 до 18 років.

З зазначеними висновками суду першої
інстанції колегія не погоджується.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 31 березня 2009 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у вихованні дітей та
встановлення способу участі у їх
вихованні, зобов'язано ОСОБА_3 не
перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні дітей
(а.с. 184-185).

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 10 грудня 2010 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
служба у справах дітей Одеської
міської ради, Малиновська районна
адміністрація Одеської міської ради
(орган опіки та піклування) про
визначення місця проживання дітей,
зміну місця проживання і передачу
дітей, введення заборони та вчинення
інших дій, визначено місце проживання
сина ОСОБА_7 та дочки ОСОБА_8 з батьком -
ОСОБА_2 (а.с. 188-191).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2012 року рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 10 грудня 2010 року у частині зміни
місця проживання дітей, передачі дітей
- скасовано, відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позову. При цьому суд
апеляційної інстанції посилався на те,
що ОСОБА_3 не надавала згоди на зміну
місця проживання сина. На час звернення
ОСОБА_2 до суду не було підстав для
визначення місця проживання дітей
шляхом зміни їхнього місця проживання,
які на той час проживали із матір'ю, на
проживання дітей із батьком. Оскільки
позивач не довів своїх вимог, у позові
про визначення місця проживання дітей
шляхом зміни їхнього місця проживання
у позові слід відмовити (а.с. 192-195).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 січня 2013 року,
рішення апеляційного суду Одеської
області від 27 вересня 2012 року залишено
без змін. В зазначеній ухвалі суд
касаційної інстанції зазначив, що
апеляційний суд дійшов правильного
висновку, що підстав для зміни місця
проживання малолітніх дітей, які
згідно з попередніми судовими рішенням
проживають з матір'ю немає (а.с. 196-198).

Крім того рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 10 листопада
2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуті аліменти на утримання дітей
(а.с. 199-201)

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 липня 2011 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1, по 2000 грн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 15.07.2009 року по
01.01.2011 року (а.с. 202-205).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15.05.2013 року рішення
апеляційного суду Одеської області від
19 липня 2011 року скасовано за
нововиявленими обставинами в частині
обмеження строку стягнення аліментів
до 01 січня 2011 року. Ухвалено в цій
частині нове рішення про стягнення
аліментів у вказаній в рішенні сумі за
період з 15 липня 2009 року по 01 січня 2011
року та з 27 вересня 2012 року по 13 січня 2023
року з урахуванням фактично сплачених
сум (а.с. 206-207).

Враховуючи те, що попередніми судовими
рішеннями визначено місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
разом з матір'ю ОСОБА_3, зазначені
рішення не скасовані, у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення позовних вимоги про
встановлення факту того, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи
мешкає з батьком, ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1 та знаходиться на його
утриманні.

Також колегія приймає до уваги, що
згідно ст. 161 СК України, спір між
матір'ю та батьком щодо місця
проживання малолітньої дитини
вирішується органом опіки та
піклування або судом.

Позивач не звернувся до суду з позовом
про визначення місця проживання разом
з батьком відповідно до положень ст. 161
СК України, а звернувся до суду з
позовом про факту того, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком та
знаходиться на його утриманні.

Ст. 256 ЦПК України визначені факти що
мають юридичне значення які можуть
бути встановлені судом. Зазначеною
статтею не передбачено встановлення
факту проживання дитини з батьком.
Частина 2 зазначеної статті визначає,
що у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до положень ст. 258 ЦПК
України для встановлення факту
перебування фізичної особи на
утриманні необхідно зазначити причини
неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
цей факт.

Ч.1 ст. 3 ЦПК України визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивач в позові просячи встановити
факту проживання сина, ОСОБА_5, з
батьком, ОСОБА_2 та знаходження на його
утримання посилався що від
встановлення зазначеного факту
залежить сплата аліментів на дитину.

Позивачем не доведено, що законом не
визначено іншого порядку встановлення
факту проживання дитини з батьком аніж
у судовому порядку. Також позивачем не
доведено причин неможливості
одержання або відновлення документів,
що посвідчують факт перебування дитини
на утриманні батька.

Позовні вимоги про стягнення аліментів
не залежать від встановлення в
судовому порядку окремого факту
проживання сина з батьком, та
знаходження на його утриманні,
оскільки встановлення зазначеного
факту буде мати преюдиційне значення
при розгляді справи про стягнення
аліментів. Саме при розгляді справи про
стягнення аліментів, кожна із сторін
повинна доводити з ким проживає дитина
на підтвердження підстави стягнення
аліментів.

Фактично встановлюючи зазначені факти,
суд першої інстанції вирішив питання
про визначення міста проживання
неповнолітньої дитини разом з батьком
у спосіб не визначений законом і у
порушення принципу 6 Декларації прав
дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю 20 листопада 1959 року, згідно
якої малолітня дитина не повинна бути
розлучена з матір'ю, окрім виняткових
випадків.

Суд першої інстанції помилково
посилався на те, що факт належних умов,
створених батьком для розвитку та
лікування дитини, добровільного
усунення матері, ОСОБА_3, від
спілкування виховання та утримання
сина ОСОБА_7, підтвердили ОСОБА_2, який
надавав пояснення в судовому
засіданні, а також допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки позивачем не
заявлялися позовні вимоги про
встановлення зазначених фактів.

Суд першої інстанції помилкова
звільнив ОСОБА_2 з 04.04.2014 року від сплати
аліментів на утримання сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, які
стягнуті з 27 вересня 2012 року відповідно
до рішення апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2013 року, оскільки
попередніми рішенням судів, про що було
зазначено вище, місце проживання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з
матір'ю, відповідачем у справі.

Суд першої інстанції помилково визнав
виконавчий лист Малиновського
районного суду м. Одеси від 03.06.2013 року
№ 2-1555/2010 в частині стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 таким,
що не підлягає виконанню, починаючи з
04.04.2014 року, оскільки визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню розглядається в порядку
визначеному ст. 369 ЦПК України, а не
шляхом подання відповідного позову.

Судом першої інстанції було помилкова
задоволені позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 643 гривень 00
копійок щомісячно, починаючи з 04.04.2014
року і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки як зазначалося вище, наявні не
скасовані рішення про стягнення саме з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі наведеного колегія
скасовує рішення суду першої інстанції
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні заявлених
позивачем позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 14 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Судді
О. А. Ступаков

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша