ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ Справа
№ 636/4074/14-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження № 2/636/2026/14

09 грудня 2014 року Чугуївський
міський суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Бондар С.Б., за
участю секретаря судового засідання -
Кривенець Я.В.,

представника позивача -
Решитової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Публічного Акціонерного
Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а
н о в и в:

13 жовтня 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (надалі за
текстом - позивач) звернулося до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 24 січня 2007 року між Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (надалі -
відповідач) був укладений кредитний
договір № 49.29/05244/07- ТК19200162, згідно з
умовами якого Банк надав Позичальнику
кредитні кошти у розмірі 8480,00 грн. на
придбання Позичальником майна у ТОВ
«Прогресивні ініціативи» та у сумі 1496,47
грн. на здійснення оплати комісії за
переказ коштів за дорученням клієнта
на договірне списання з карткового
рахунку при здійсненні кредитної
операції з розрахунку 24,00% річних на
строк з 24 січня 2007 року до повного
повернення кредиту. 20 травня 2013 року
між Публічним акціонерним товариством
«Кредитпромбанку» та Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
було укладено Договір купівлі-продажу
прав вимоги, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним Договором, ПАТ
«Кредитпромбанк» передає (відступає)
ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до
ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до
боржників, до ПАТ «Дельта Банк»
переходить (відступається) право
вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк»)
від боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами. Таким чином, керуючись
Договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло
статус Нового кредитора, згідно до
вимог ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України, та
відповідно всіх процесуальних прав та
обов'язків Нового Кредитора. На
підставі вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України,
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. На підставі викладеного,
позивач у позові посилається те,
щовідповідно до вищевказаного
договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк»
набув права вимоги по даному
кредитному договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач
у позові посилається на те, що
Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконує, про що
неодноразово повідомлявся. Однак
зобов'язання не виконуються, у зв'язку з
чим, станом на 14 квітня 2014 року за
відповідачем наявна заборгованість у
сумі: за кредитним договором №
49.29/05244/07-ТК19200162 - 9020,07 грн., з яких: тіло
кредиту - 8069,97 грн.; відсотки - 950,10 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. На підставі вимог ч. 1 ст. 530
ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Згідно до вимог ст. 536
ЦК України, за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором. На підставі вимог ч. 2 ст. 1050
ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому. У
відповідності до вимог ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

На підставі викладеного, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за вищезазначеним
кредитним договором на загальну суму
9020,07 грн., разом із судовим збором в
розмірі 243,60 грн.

У судовому засіданні
представника позивача, за довіреністю -
Решитова Д.В., просила позов
задовольнити в повному обсязі та
поновити строк позовної давності,
посилаючись на те, що між ПАТ
«Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк»
20 травня 2013 року було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого в порядку, обсязі
та на умовах, визначених даним
Договором, ПАТ «Кредитпромбанк»
передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги
за кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта
Банк» набув статус нового кредитора,
тому вважає, що строк позовної давності
починає відлік з 20 травня 2013 року.

Відповідач у судове засідання
повторно не з'явився, про дату, час та
місце його проведення повідомлявся
належним чином, про що свідчать поштові
рекомендовані повідомлення про
вручення судових повісток. У
матеріалах справи наявна заява
відповідача, в який він просив у позові
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на те, що спірні
правовідносини між ним та позивачем
ґрунтуються на кредитному договорі №
49.29/05244/07-ТК19200162 від 24 січня 2007 року,
укладеним між ним та Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк», в п. 1.1. якого
встановлено, що банк надає
позичальнику кредит з остаточним
терміном повернення не пізніше ніж 20
січня 2010 року(а.с.30).

У зазначеній заяві відповідач також
зазначає, що відповідно до вимог п. 1.1.
Договору, повна оплата Відповідачем за
Договором мала бути здійснена до 20
січня 2010 року включно.

Таким чином, прострочення виконання
зобов'язання за Договором, а отже і
строк позовної давності, починає
відлік з 20 січня 2010 року. Отже,
загальний строк позовної давності у 3
роки щодо вимоги про оплату за
Договором сплив 20 січня 2013 року. В той
же час, позивач звернувся до суду з
позовною заявою 13 жовтня 2014 року.
Положенням ст. 257 ЦК встановлено:
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Положенням ч. 3 ст. 267 ЦК передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, відповідач у заяві про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності зазначає, що
позивач, звернувшись із позовною
заявою 13 жовтня 2014 року пропустив
трьохрічний строк позовної давності,
що є підставою для відмови у задоволені
позову.

За зазначених обставин, суд вирішив
розглянути справу за відсутністю
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
проведення судового засідання, на
підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Вислухав представника позивача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок доказів в їх сукупності, суд
приходить до наступного. Судом
встановлені таки факти та відповідні
їм правовідносини.

Відповідно до укладеного
кредитного договору № 49.29/05244/07-ТК19200162
від 24 січня 2007 року, відповідач отримав
кредит у розмірі 8480,00 грн. на придбання
майна у ТОВ «Прогресивні ініціативи»
та 1496,47 грн. на здійснення оплати
комісії за переказ коштів за
дорученням клієнта на договірне
списання з карткового рахунку при
здійсненні кредитної операції з
розрахунку 24,00% річних (а.с.5-8).

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог законодавства.

На підставі наявної в матеріалах
справи довідки вбачається, що загальна
заборгованість відповідача перед
позивачем за зазначеним вище кредитним
договором станом на 24 вересня 2014 року
складає 9020,07 грн. (а.с.11).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог
позивач у позові посилається на те, що
Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконує, про що
неодноразово повідомлявся, у
підтвердження чого, у відповідності до
вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України, належних та
допустимих доказів у судовому
засіданні представник позивача, не
надав.

Ксерокопії документів, доданих до
позову: кредитний договір, договір
купівлі-продажу прав вимоги, статут ПАТ
«Дельта Банк» (а.с.5-8, 12-17, 19-22) - належним
чином не завірені, оригінали цих
документів представник позивача у
судовому засіданні на вимогу суду не
надав, тому суд не знаходить підстав
вважати зазначені документи належними
та допустимими доказами у справі.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 259 ЦК України передбачено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно до вимог ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

На підставі вимог ч. 5 ст. 261 ЦК
України, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язанням, строк виконання
яких не визначений або визначений
моментом вимоги, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 1.1. кредитного
договору встановлено, що банк надає
відповідачу кредит з остаточним
терміном повернення не пізніше ніж 20
січня 2010 року.

Таким чином, момент виникнення у
позивача права на позов виник 20 січня
2010 року.

20 січня 2013 року сплинув строк
позовної давності за вказаним вище
договором, а позивач звернувся до суду
лише 13 жовтня 2014 року.

Відповідно до рішення
Конституційного суду України від 10
листопада 2011 року № 15-рп/2011
року, кредитодавцю забороняється
вимагати повернення кредиту, строк
давності якого сплинув.

На підставі вимог ч. 4 ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Інших доказів чи матеріалів, які б
спростовували доводи відповідача в
заяві про застосування строків
позовної давності та обґрунтованості
підстав для поновлення цих строків
представник позивача суду не надав.

Оскільки відповідачем було
заявлено вимогу про застосування до
спірних правовідносин строку позовної
давності, позовні вимоги ПАТ «Дельта
Банк» не можуть бути задоволені, а тому
суд відмовляє в задоволенні позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 256,
257, 259, 261, 267 ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

В позові Публічного Акціонерного
Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Чугуївський міський суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги, якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Повний текст рішення виготовлений
09 грудня 2014 року.

Суддя:

С.Б. Бондар