Ухвала

Іменем України

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на ухвалу
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до умов кредитного договору
від 02 червня 2011 року ОСОБА_2 отримала
кредитні кошти у розмірі 30 тис. грн. У
результаті порушення умов зазначеного
договору за нею утворилася
заборгованість. Враховуючи викладене,
позивач просив стягнути з відповідачки
кредитну заборгованість у розмірі 32 437
грн. 93 коп.

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 серпня 2014 року,
провадження у даній справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й передати справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що ухвали судів
постановлені з додержанням норм
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, з яким обґрунтовано
погодився й апеляційний суд, правильно
виходив із того, що позичальник за
кредитним договором ОСОБА_2 померла до
пред'явлення позову до неї, що
унеможливило відкриття провадження у
справі (ст. ст. 28-30 ЦПК України).
Посилання касаційної скарги на ст. 37
ЦПК України безпідставні, оскільки
застосування цієї процесуальної норми
можливо до обставин, які виникли після
відкриття провадження у справі щодо
правосуб'єктної особи.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити ухвали
судів першої та апеляційної інстанцій
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 серпня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич