Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А.,
Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Малиновського районного суду
м. Одеси від 5 листопада 2014 року про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Охоронне агентство «Гепард», третя
особа ОСОБА_2 - «Про звільнення та
усунення перешкод у користуванні
майном», -

ВСТАНОВИЛА:

04.11.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із
зазначеним позовом, по якому просив
звільнити відповідача ОСОБА_4 з посади
директора ТОВ «Главбуд Плюс»,
виключивши з ЄДР юридичних та фізичних
осіб-підприємців відповідний запис про
директора ОСОБА_4, заборонити ТОВ
«Охоронне агентство «Гепард», ОСОБА_4
та будь-яким іншим особам вчиняти дії
щодо недопущення позивача до
нежитлових будівель та споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
належать ТОВ «Главбуд Плюс», усунути
перешкоди позивачу стосовно
недопущення позивача ТОВ «Охоронне
агентство «Гепард», ОСОБА_4 до вказаних
нежитлових будівель та споруд.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідно
до статуту ТОВ «Главбуд Плюс» разом зі
змінами його учасниками є фізичні
особи України: ОСОБА_2 (50 %) та ОСОБА_3 (50 %).
Наказом ТОВ «Главбуд Плюс» № 16_07/О від
01.06.2007 року, відповідно до протоколу
загальних зборів засновників ТОВ
«Главбуд Плюс», директором вказаного
ТОВ був призначений ОСОБА_4 10.07.2014 року
позивач звернувся до ТОВ «Главбуд
Плюс» з письмовою вимогою надати йому,
як учаснику товариства, для
ознайомлення інформацію (документи)
щодо діяльності товариства, а саме:
статистичну фінансово-податкову
звітність, баланс підприємства за 2011-2013
роки, та баланс підприємства за перше
півріччя 2014 року, звіти про обсяги
реалізованої продукції;
розрахунково-платіжні документи
нарахування заробітної плати; книгу
обліку доходів та витрат. 01.08.2014 року
позивач подав до ТОВ заяву з проханням
провести позачергові збори учасників
товариства та внести до порядку
денного питання щодо проведення
аудиторської перевірки річної
фінансової звітності товариства за
2011-2013 роки із залученням професійного
аудитора, не пов'язаного майновими
інтересами з товариством чи його
учасниками, але відповіді та вказаних
ним документів від ТОВ позивач не
отримав, у зв'язку з чим позивач
змушений був звернутися до
Господарського суду Одеської області з
позовною заявою до ТОВ «Главбуд Плюс» з
вимогою про проведення аудиторської
перевірки річної фінансової звітності
товариства за 2011-2013 роки із залученням
професійного аудитора з наданням йому
інформації про фінансову -
господарську діяльність товариства, та
16.10.2014 року Господарський суд Одеської
області відкрив провадження по поданій
ним позовній заяві.

Одночасно, позивач зазначає, що 16.10.2014
року він побачив на сайті «ОLХ»
оголошення, згідно якого директором
вказаного ТОВ ОСОБА_4, було розміщено
об'яву, за якою виставлено на продаж за
1500000 грн., майно, що належить ТОВ
«Главбуд Плюс», співзасновником якого
є позивач, але при цьому директор ТОВ
уникає від підписання контракту та не
пройшов відповідні інструктажі і
перевірки знань з охорони праці та
протипожежної охорони.

Крім того, будучи директором ТОВ
«Главбуд Плюс» ОСОБА_4 уклав договір з
ТОВ «ОА «Гепард», щодо охорони
нежитлових будівель та споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, при
наявності чинного договору охорони
того ж об'єкту нерухомості з охоронною
фірмою ТОВ «Альфа Купол».

Позивач вважає, що такими діями
директор наносить фінансову шкоду
товариству.

Позивача не допускають до вказаних
нежитлових споруд, чинять йому в цьому
перешкоди, відповідач фактично захопив
вказані приміщення.

Разом із позовною заявою позивачем
було подано до суду клопотання про
забезпечення позову.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 05.11.2014 року позовні вимоги
були забезпеченні шляхом:
відсторонення ОСОБА_4 з посади
директора ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014
року; призначення ОСОБА_3 виконуючим
обов'язки директора ТОВ «Главбуд Плюс»
з 05.11.2014 року, до набрання судового
рішення по даній справі законної сили;
зобов'язання державного реєстратора
Відділу реєстраційної служби ОМУЮ
виключити з ЄДР юридичних та фізичних
осіб-підприємців запис про ОСОБА_4 в
графі «ПІБ керівника юридичної особи»
та в графі «прізвище, ім'я та по
батькові осіб, які мають право вчиняти
юридичні дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори та наявність
обмежень щодо представництва від імені
юридичної особи» ТОВ «Главбуд Плюс» з
05.11.2014 року; зобов'язання державного
реєстратора Відділу реєстраційної
служби ОМУЮ включити до ЄДР юридичних
та фізичних осіб-підприємців запис про
ОСОБА_3 в графу «ПІБ керівника
юридичної особи» та в графу «прізвище,
ім'я та по батькові осіб, які мають
право вчиняти юридичні дії від імені
юридичної особи без довіреності, у тому
числі підписувати договори та
наявність обмежень щодо
представництва від імені юридичної
особи» ТОВ «Главбуд Плюс» з 05.11.2014 року;
заборони ТОВ «ОА «Гепард», ОСОБА_4, та
будь-яким іншим юридичним та фізичним
особам вчиняти будь-які дії щодо
недопущення ОСОБА_3 до нежитлових
будівель та споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, що належать ТОВ
«Главбуд Плюс»; зобов'язання ОСОБА_4
передати ОСОБА_3 статут та печатки ТОВ
«Главбуд Плюс».

10.11.2014 року ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу на вказану ухвалу суду, по якій
просить ухвалу районного суду
скасувати, постановити нову ухвалу про
відмову у задоволенні клопотання про
забезпечення позовних вимог,
посилаючись на необґрунтованість
ухвали районного суду, а також на
порушення районним судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

За правилами ч. 2 п. 2 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати
ухвалу і постановити нову ухвалу.

При розгляді апеляційної скарги на
ухвалу суду першої інстанції, колегія
суддів всесторонньо і повно перевірила
законність і обґрунтованість ухвали на
основі ма теріалів справи, які
досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Забезпечення позову - це заходи
цивільного процесуального припинення
дій, які можуть утруднити виконання
майбутнього рішення суду чи зробити
його виконання неможливим.

Заходи забезпечення позову носять
тимчасовий характер і зберігають свою
дію до фактичного виконання рішення
суду, яким закінчується вирішення
спору по суті.

Згідно до ст. 152 ЦПК України на будь-якій
стадії розгляду справи позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Серед видів такого забезпечення ст. 152
ЦПК України не передбачає вжиття судом
відсторонення з посади, призначення на
посаду.

Оскільки у ЦПК України відсутня
правова норма, яка б надавала суду
повноваження в порядку, передбаченому
статтями 151-153 ЦПК України, вживати
такий захід забезпечення позову, як
відсторонення з посади, призначення на
посаду, у зв'язку з порушенням у суді
цивільної справи, тому судова колегія
приходить до висновку, що суд
застосував зазначений спосіб
забезпечення позову з порушенням норм
ЦПК України, виходячи за межі своїх
процесуальних повноважень.

Стаття 153 ЦПК України зазначає, що про
вжиття заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
ухвала про забезпечення позову
постановляється в порядку, визначеному
ст. 209 ЦПК України, і повинна включати
мотивувальну частину, де поряд із
зазначенням мотивів, із яких суд (суддя)
дійшов висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при постановлені ухвали.

Проте, районний суд, задовольняючи
клопотання позивача про забезпечення
позову, не навів в оскаржуваній ухвалі
мотиви прийняття такого рішення, не
зазначив, яким чином не прийняття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, не навів жодних
обставин та не послався на докази, які б
обґрунтовували припущення щодо
необхідності вжиття заходів по
забезпеченню позову.

В матеріалах справи відсутні докази
про те, що не прийняття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що при встановленні
відповідності виду забезпечення
позову позовним вимогам слід
ураховувати, що вжиті заходи не повинні
бути фактичним вирішенням справи.

Однак при постановленні ухвали суд
першої інстанції зазначені вимоги
закону не врахував та обрав спосіб
забезпечення позову, яким фактично
вирішив спір. Тобто при вирішенні
питання про забезпечення позову судом
порушені норми процесуального права.

Згідно зі ст. 312 ЦПК України, допущені
порушення норм процесуального права є
підставою для скасування ухвали та
постановлення нової ухвали. З
урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає за необхідне заяву
позивача про забезпечення позову
залишити без задоволення.

Цивільний процесуальний закон не
зобов'язує суд при розгляді питань про
забезпечення позову перевіряти
обставини, які мають значення для
справи, а лише запобігає ситуації, при
якій може бути утруднено чи стане
неможливим виконання рішення у разі
задоволення позову. Види забезпечення
позову застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, а таке рішення може бути
постановлено тільки у відповідно до
заявлених позовних вимог. Заходи
забезпечення позову повинні
застосовуватись лише у разі
необхідності та бути співмірними із
заявленими вимогами, оскільки
безпідставне забезпечення позову може
привести до порушення прав і законних
інтересів інших осіб.

Крім того, суд першої інстанції, на
порушення вимог статей 151 - 153 ЦПК
України, задовольняючи заяву позивача
про забезпечення позову та
постановляючи відповідну ухвалу про
забезпечення позову, визначив наперед
результати розгляду справи по суті
позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
заходи забезпечення позову, які
застосовані судом першої інстанції,
суперечать сенсу забезпечення і меті
його застосування. Мета застосування
заходів забезпечення позову полягає в
захисті інтересів учасника процесу, а
не в позбавленні (порушенні) прав інших
осіб.

Таким чином, постановляючи ухвалу про
вжиття заходів забезпечення позову,
районний суд обрав заходи
забезпечення, які не перебувають у
необхідному (обов'язковому) правовому
зв'язку із позовними вимогами, а
вирішив справу по суті у спосіб,
непередбачений процесуальним законом.

Порушення районним судом зазначених
вимог є недотримання принципу
верховенства права, проголошеного
Конституцією України, та вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо вирішення
справи судом, встановленим законом,
оскільки ухвала про забезпечення
позову прийнята судом поза межами його
компетенції, тому в розумінні цих норм
не можна вважати, що ухвала
постановлена районним судом на
законних підставах.

На підставі викладеного ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
залишення без задоволення заяви про
забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 312, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м.
Одеси від 5 листопада 2014 року -
скасувати.

Постановити у справі нову ухвалу, якою
заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову -
залишити без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І.
Сватаненко

В.О. Суворов

І.А. Артеменко

03.12.2014 року
м. Одеса