Провадження № 2/234/4987/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області

у складі: головуючого судді Чернобай
А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Степанченко
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2014 року до Краматорського міського
суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку, стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та стягнення
моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що з 04.07.2012 року по
10.11.2014 рік позивач перебував у трудових
відносинах з ТОВ «Краматорський завод
енергетичного машинобудування».
Наказом № 115 від 10.11.2014 року позивач був
звільнений на підставі ст. 38 КЗпП
України. При звільненні позивачу не
виплатили заборгованість по
заробітній платі за серпень, вересень,
жовтень та листопад 2014 року у розмірі 6
885 грн. 09 коп., у тому числі і компенсація
за невикористану щорічну відпустку.
Діями відповідача позивачу було
спричинено моральну шкоду, яка
виразилася в тому, що в період
невиплати зарплати позивач був
змушений докладати додаткові зусилля
для організації свого життя, не мав
можливості годувати свою сім'ю, був
змушений позичати кошти та втратив
нормальні життєві зв'язки з оточуючими.
Моральну шкоду позивач оцінює у 2 000 грн.
Також на підставі ст. 117 КЗпП України
відповідач повинен сплатити позивачу
середній заробіток з дня звільнення по
день винесення рішення. Просить
винести рішення, яким стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі при
звільненні у розмірі 5 239 грн. 71 коп.,
компенсацію за невикористану
відпустку у розмірі 1645 грн. 38 коп.,
середній заробіток за час затримки з
ним розрахунку при звільненні за
період з 11.11.2014 року по дату ухвалення
рішення та моральну шкоду у сумі 2 000
грн.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, надав пояснення
аналогічні викладеним та просив позов
задовольнити. Крім того додатково
пояснив, що дійсно, відповідач 20.11.2014
року сплатив йому частково
заборгованість по заробітній платі
розмірі 1063 грн. 94 коп. Він погоджується
з довідкою, наданою відповідачем, що на
час розгляду справи сума
заборгованості по заробітній платі
складає 5 821, 15 грн., в яку входить і сума
компенсації за невикористану
відпустку. Також він погоджується з
розрахунком відповідача в тій частині,
що його середньоденна заробітна плата
становить 131 грн. 26 коп.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав
частково та суду пояснив, що дійсно при
звільненні позивачу не була виплачена
заборгованість по заробітній платі та
компенсація за невикористану
відпустку. 20.11.2014 року позивачу була
сплачена частково заборгованість у
розмірі 1 063 грн. 94 коп., про що
підтвердив сам позивач у судовому
засіданні. Сума заборгованості по
заробітній платі та компенсація за
невикористану відпустку становить у
розмірі 5 821 грн. 15 коп. без вирахуванням
податків та інших обов'язків платежів,
із яких компенсація за невикористану
відпустку складає 1 323 грн. 55 коп. Тому в
цій частині представник відповідача
позовні вимоги визнає. Позовні вимоги в
частині стягнення середнього
заробітку за несвоєчасну виплату
заробітної плати та моральну шкоду не
визнає, оскільки не має вини
відповідача та позивачем не доведено
спричинення позивачу моральної шкоди.
Тому в цій частині просить відмовити.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному , повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Правовідносини по даному позову
регулюються Кодексом законів про працю
України.

Перевірив надані докази, вислухавши
пояснення сторін, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню за
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, у межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій частині строк виплатити не
оспорювану ним суму.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі наказу № 21 к від 04.07.2012 року
ОСОБА_1 04.07.2012 року прийнятий на роботу
майстром у ковальсько - термічний цех
ТОВ «Краматорський завод
енергетичного машинобудування».
Наказом № 115 к від 10.11.2014 року позивач
був звільнений за ст. 38 КЗпП України за
власним бажанням, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 6).

Як вбачається з табуляграм позивачу за
серпень 2014 року нарахована заробітна
плата у розмірі 1 300 грн., за вересень 2014
року - 1 864,55 грн., за жовтень 2014 року - 1
679,56 грн. та за листопад 2014 року - 500 грн.,
компенсація за невикористану
відпустку становить 1 645,38 грн. та
нараховане 20 грн. за умови роботи, а
всього 2 165 грн. 38 коп. (а.с. 7)

Згідно довідки про заборгованість по
заробітній платі станом на 24.11.2014 року
заборгованість по зарплаті за серпень
2014 року перед позивачем становить 1 137
грн. 07 коп., за вересень 2014 року - 1 499, 85
грн., за жовтень 2014 року - 1 442 грн. 39 коп.,
за листопад 2014 року - 1 741 грн. 84 коп., із
яких компенсація за невикористану
відпустку становить 1323 грн. 55 коп., а
всього заборгованість по заробітній
платі та компенсація за невикористану
відпустку станом на 24.11.2014 року складає
5 821 грн. 15 коп. без вирахування податків
та інших обов'язків платежів. 20.11.2014
року позивачу було виплачено
відповідачем заборгованість по
заробітній платі у розмірі 1 063 грн. 94
коп. (а.с. 19).

У судовому засіданні встановлено, що
позивачу 20.11.2014 року було виплачено
відповідачем заборгованість по
заробітній платі у розмірі 1 063 грн. 94
коп. (а.с. 19)

Позивач також у судовому засіданні
погодився з наданою відповідачем
довідкою про заборгованість по
заробітній платі та компенсацію за
невикористану відпустку. Спору про
розмір сумм згідно довідки, наданої
відповідачем, у судовому засіданні не
було.

Суд вважає, що відповідач порушив
законні права позивача на оплату його
праці.

Тому, суд приходить до висновку, що на
користь позивача підлягає стягненню з
відповідача сума заборгованості по
зарплаті в сумі 4 497 грн. 60 коп., а також
не сплачена позивачу компенсація за
невикористану відпустку у розмірі 1 323
грн. 55 коп. без вирахування податків та
інших обов'язків платежів.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно правової позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові №13 від 24.12.1999 р. «Про практику
застосування судами законодавства про
працю» суд, установивши під час
розгляду справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку у разі звільнення, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації, суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступний після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок, на
підставі ст.117 КЗпП України стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день ухвалення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
звільняє його від відповідальності.

Підставою відповідальності власника
(підприємства) - є склад правопорушення,
який включає два юридичних факти -
порушення власником строків
розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП)
та вина власника. Не слід думати, що
вина власника виключається при
відсутності грошей на розрахунковому
рахунку, фінансових труднощах
підприємства тощо. Водночас не можна
вважати, що вину власника виключає лише
непереборна сила, що розуміється як
надзвичайна і невідворотна за даних
умов подія. Усяке явище, яке
перешкоджає власникові належне
виконати свої обов'язки перед
працівником, якщо власник проявляв
належну дбайливість щодо цього,
виключає вину власника.

Суду відповідачем не надано належних
та допустимих доказів щодо відсутності
вини власника у невиплаті належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України. Також у
судовому засіданні встановлено, що
власниклом порушенні строки
розрахунку з позивачем при звільненні.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно з п. 8 «Порядку обчислення
середньої заробітної плати»
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин.
Середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

На час винесення рішення суду
відповідачем фактичного розрахунку з
позивачем належних при звільненні сум
у повному обсязі не здійснено.

Згідно довідки відповідача
середньоденна заробітна плата
позивача складає 131 грн. 26 коп. (а.с. 19)

З 03.03.2014 року позивач ОСОБА_1 був
переведений на 3 -х денний робочих
тиждень при 8 годинному графіку роботи,
що підтверджується довідкою ТОВ
«Краматорський завод енергетичного
машинобудування» та не
спростовувалося позивачем по справі у
судовому засіданні. (а.с. 22)

Отже, підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача середній заробіток
за весь час затримки розрахунку при
звільненні, що складає 15 робочих днів (
з 11.11.2014 року по 10.12.2014 рік) х 131,26 грн.
(середньоденна заробітна плата) = 1 968
грн. 90 коп.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування морального збитку
працівникові провадиться у випадку,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди
передбачений ст. 23 ЦК України, згідно
ч.3 якої розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає,
що внаслідок порушення з вини
відповідача строків розрахунку при
звільненні позивачу була завдана
моральна шкода, але заявлена позивачем
сума моральної шкоди є завищеною.
Враховуючи обставини справи, вимоги
розумності та справедливості, позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню та з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню у відшкодування
моральної шкоди 200 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір», з
відповідача слід стягнути на користь
держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 14, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Краматорський завод енергетичного
машинобудування» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації за невикористану
відпустку, стягнення середнього
заробітку за затримку розрахунку при
звільненні та стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі у розмірі 4 497 (чотири
тисячі чотириста дев'яносто сім) грн. 60
(шістдесят) коп., компенсацію за
невикористану відпустку у розмірі 1 323
(одна тисяча триста двадцять три) грн. 55
(п'ятдесят п'ять) коп. без вирахуванням
податків та інших обов'язків платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
у розмірі 1968 (одна тисяча дев'ятсот
шістдесят вісім) грн. 90 (дев'яносто) коп.
за вирахуванням податків та інших
обов'язків платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 200 (двісті) гривен.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Краматорський завод
енергетичного машинобудування» в
дохід держави судовий збір у розмірі 243
грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд Донецької
області через Краматорський міський
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення . Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Рішення постановлено та надруковано в
єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: