Справа № 477/1571/14-ц
Провадження № 2-п/477/16/14
У Х В А Л А

27 листопада 2014
року
м.
Миколаїв

Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання -
Федоровській Л.А.,

за участю представника заявників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Жовтневого
районного суду Миколаївської області у
місті Миколаєві заяву ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про перегляд заочного
рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду Миколаївської області
від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю “ОТП Факторинг
Україна” до ОСОБА_1, ОСОБА_4 за
договором від 9 квітня 2008 року було
задоволено в повному обсязі та
стягнуто на користь позивача суму
боргу в розмірі 696 281 грн. 99 коп., а
позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за договором від 4
вересня 2008 року задоволено частково та
в рахунок погашення боргу за договором
кредиту, визначеного судом у розмірі 1
336065 грн. 27 коп., звернуто стягнення на
нерухоме майно.

14 листопада 2014 року до суду
надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_1
та ОСОБА_5 про перегляд заочного
рішення, яку заявники обґрунтовують
тим, що не були повідомлені про розгляд
вищевказаної справи, а тому не прибули
у судове засідання та були позбавлені
можливості захисту своїх прав, а також
у зв’язку із незастосуванням судом
положень ст. 551 ЦК щодо зменшення суми
пені.

Заявники в судове засідання
не прибули. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали
заяву з проханням розглянути заяву про
скасування заочного рішення у їх
відсутність.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
свого представника в судове засідання
не направило.

Представник заявників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву про скасування
заочного рішення та перегляд справи
підтримала, пославшись на обставини,
викладені у заяві.

Вислухавши пояснення
представника ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, підстави, на які
посилались відповідачі у своїй заяві, а
також додані документи, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
скасування заочного рішення.

Так, відповідно до ст. 232 ЦПК України,
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
після одержання судом відомостей з
адресно-довідкового бюро щодо місця
реєстрації відповідачів саме за цими
адресами були надіслані повідомлення
про розгляд вищевказаної цивільної
справи та, згідно поштового
повідомлення, судовий виклик на 29.09.2014
року отримав член сім’ї відповідачів,
отже за приписами ч.3 ст. 76 ЦПК України
останні повідомлені про розгляд справи
належним чином (а.с. 134-135).

Судові виклики на наступне судове
засідання, що було призначене на 22
жовтня 2014 року, відповідачі отримали
особисто 02 жовтня 2014 року, однак до суду
не прибули (а.с. 144-145).

За наявності підтвердження щодо
сповіщення відповідачів про час та
місце судового розгляду, а також
відсутності будь-яких клопотань
останніх про відкладення судового
засідання, судом розглянуто справу та
прийнято рішення.

Копія заочного рішення також надіслана
відповідачам, та лише після отримання
якого останні відреагували на заявлені
позивачем вимоги та порушену судом
цивільну справу своїм клопотання про
скасування та перегляд заочного
рішення.

За вищевказаного, відповідачі мали
можливість брати участь в судовому
засіданні та здійснити захист своїх
інтересів, але своїм правом не
скористалися.

Щодо посилань відповідачів на
незастосування судом положень ч.3 ст.551
ЦК України, то відповідачі не звернули
уваги про застосування положень
вказаної статті при вирішенні питання
щодо стягнення заборгованості за
кредитним договором від 04.09.2008 року, а
за договором від квітня 2008 року,
підстави для зменшення розміру пені
відсутні.

Більш того, наведені відповідачем
доводи щодо незастосування положень ч.
3 ст. 551 ЦК України є підставою для
перегляду судового рішення в
апеляційному порядку, а не скасування
заочного рішення судом першої
інстанції.

На будь-які докази, що не були враховані
судом при винесенні рішення
відповідачі не посилаються та таких не
надали.

За такого, враховуючи, що відповідачі
не надали доказів щодо поважності
причин їх неявки у судові засідання з
розгляду вказаної цивільної справи, та
не надали доказів, що мають істотне
значення для вирішення вказаної
справи, то жодні підстави, передбачені
ст. 232 ЦПК України, для скасування
вищевказаного заочного рішення суду
відсутні.

Керуюч
ись ст.ст. 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про перегляд
заочного рішення, прийнятого 22 жовтня
2014 року Жовтневим районним судом
Миколаївської області по цивільній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за договором кредиту та
звернення стягнення на предмет
іпотеки, відмовити.

Вищевказане заочне рішення суду може
бути оскаржене в загальному порядку,
встановленому Цивільним процесуальним
кодексом України. Строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
вказаної ухвали.

Суддя
Л.М. Семенова