Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого -
судді Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу окремого провадження
за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
- ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2014 року заявник звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з зазначеною заявою,
в обґрунтування якої посилалась на те,
що 13 січня 1995 року зареєструвала шлюб з
ОСОБА_2, від спільного шлюбу дітей не
мають. Спільне життя подружжя не
склалось внаслідок різних поглядів на
життя та побут, втрату почуття любові,
шлюбні відносини подружжя припинені,
ОСОБА_2 знаходиться в місцях
позбавлення волі, у зв'язку з чим
просила суд розірвати шлюб, укладений
між заявниками.

Заявник надала суду заяву про розгляд
даної справи за її відсутності (а. с. 24).

Заінтересована особа до суду не
з'явилась, повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають у шлюбі з 13 січня 1995 року,
зареєстрованого Ленінським відділом
державної реєстраційної актів
цивільного стану реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління, актовий запис № 04 (а. с. 5),
від спільного шлюбу дітей не мають, що
підтверджується письмовими доказами,
наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку
окремого провадження розглядаються
також справи про надання права на
шлюб, про розірвання шлюбу за заявою
подружжя, яке має дітей, за заявою
будь-якого з подружжя, якщо один з нього
засуджений до позбавлення волі, про
встановлення режиму окремого
проживання за заявою подружжя та інші
справи у випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного
процесуального кодексу України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається. З огляду на дане
положення, суд прийшов до висновку, що
прізвище позивачу, яке було змінено нею
після реєстрації шлюбу, змінити на
дошлюбне, а саме: «ОСОБА_1».

Враховуючі вищезазначені обставини, та
приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні
відносини між сторонами по даній
справі припинені та до цього часу не
поновлювались, заявники наполягають на
розірванні шлюбу, суд приходить до
висновку про те, шлюб між заявниками по
даній справі підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст. 10, 11, 60, 80, 197, 212, 213, 215, 234, 235 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13 січня 1995 року
Ленінським відділом державної
реєстраційної актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління, актовий запис № 04, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1, яке було змінено нею
після реєстрації шлюбу, залишити без
змін, а саме: «ОСОБА_1».

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суду м.
Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г. В. Черновськой