ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого -судді Трусової Т.О.,

при секретарі Мінасян С.Г.,

з участю: боржника ОСОБА_2, державного
виконавця Маріуци Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Маріуци Т.В., -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2014 р. боржник ОСОБА_2
звернулася до суду зі скаргою на дії та
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Маріуци Т.В. від 2
липня 2014 р. про розшук її майна -
автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1, та від
10 липня 2014 р. про арешт вказаного
автомобіля.

ОСОБА_2 вважає дії державного виконавця
щодо розшуку її майна і його арешт та
вищевказані постанови незаконними і
такими, що порушують її права. В
обґрунтування скарги послалася на те,
що їй взагалі не було відомо про заочне
рішення Апеляційного суду м. Києва від
26.12.2013 р., державний виконавець в
порушення вимог ст.ст. 25, 31 Закону
України "Про виконавче провадження" не
направив їй рекомендованим листом
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження, не звернувся
до суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника та не перевірив
наявність транспортного засобу за
місцем її проживання.

Посилаючись на те, що за відсутності
даних про отримання нею копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець не
мав права розпочинати дії з
примусового виконання рішення суду,
ОСОБА_2 просила визнати незаконними дії
державного виконавця щодо оголошення
розшуку її майна та арешту майна та
скасувати вищевказані постанови.

Ухвалою від 19 листопада 2014 р. суд
поновив ОСОБА_2 строк оскарження дій та
рішень державного виконавця як такого,
що був пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_2
скаргу підтримала пояснивши, що під час
вчинення оспорюваних виконавчих дій
вона проживала за місцем своєї
реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, а з
матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що за вказаною адресою
постанова про відкриття виконавчого
провадження їй не направлялася. Про
рішення суду, на виконання якого було
відкрите виконавче провадження, їй
також не було відомо, оскільки судові
повістки їй направлялись за тимчасовим
місцем проживання, де на той час вона
вже не мешкала. Про наявність
виконавчого провадження вона
дізналась, перебуваючи в Криму, і
одразу після повернення у вересні 2014 р.
з'явилась у виконавчу службу, де
дізналась про розшук та арешт її
автомобіля. На даний час вона оскаржила
рішення суду в касаційному порядку,
проте її касація ще не розглянута, а
постанови державного виконавця
порушують її права, так як вона може
вільно користуватися своїм
автомобілем.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Маріуца Т.В. скаргу не
визнала. Пояснила, що копія постанови
про відкриття виконавчого провадження
надсилалась боржнику за адресою,
зазначеною у виконавчому листі, а після
з'ясування місця проживання ОСОБА_2,
державний виконавець неодноразово
здійснював виходи за її місцем
проживання, проте двері квартири ніхто
не відчиняв, постанови про привід
боржника також виконані не були.

Заслухавши боржника, державного
виконавця та дослідивши матеріали
виконавчого провадження № 42485425, суд
вважає скаргу необґрунтованою,
виходячи із наступного.

12 березня 2014 р. державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Дарницького районного суду м.
Києва № 2-676/13 про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 заборгованості в
розмірі 14751,44 грн.

Доводи ОСОБА_2 про не надіслання їй
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження
спростовуються копією листа
державного виконавця про надіслання
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі, -
АДРЕСА_2.

Разом з тим суд вважає обґрунтованими
доводи скарги про те, що копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження була надіслана боржнику
простим, а не рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, як це
передбачено ч. 1 ст. 31 Закону України
"Про виконавче провадження".

Законом України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон № 606-XIV)
визначено, що виконавчим провадженням
є сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 11, 27 вищевказаного
Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в
разі ненадання боржником у строки,
встановлені для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення…

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, у встановлений постановою
про відкриття виконавчого провадження
строк для добровільного виконання
рішення суду боржником виконано не
було, у зв'язку з чим державний
виконавець зобов'язаний був розпочати
примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону № 606-XIV одним
із заходів примусового виконання
рішень є звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника.

За приписом ст. 57 вищевказаного
Закону арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем зокрема шляхом
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Проведеною державним виконавцем у
відповідності з положеннями Закону №
606-XIV перевіркою майнового стану
боржника ОСОБА_4 не було виявлено
грошових коштів, на які у відповідності
до ст. 52 вищевказаного Закону
звертається стягнення в першу чергу.

В червні 2014 р. державний виконавець
отримав від органу внутрішніх справ
інформацію про те, що у власності
боржника перебуває автомобіль «Honda CR-V»
д.н.з. НОМЕР_1.

Ст. 40 Закону № 606-XIV передбачено, що у
разі необхідності розшуку
транспортного засобу боржника,
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.

Оскільки боржник ОСОБА_4 за викликами
державного виконавця не з'являлася,
згідно з актами державного виконавця
за зазначеною у виконавчому листі
адресою її виявлено не було, 2 липня 2014
р. державний виконавець виніс
постанову про розшук вищевказаного
автомобіля.

10 липня 2014 р. державним виконавцем
винесено постанову про арешт належного
боржнику автомобіля «Honda CR-V» д.н.з.
НОМЕР_1.

Порушень в діях державного виконавця
при винесенні вказаних постанов вимог
ст.ст. 40, 57 Закону № 606-XIV Закону № 606-XIV
судом не виявлено.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що копії постанов про
розшук автомобіля та його арешт
державний виконавець надіслав
боржнику за адресою, зазначеною у
виконавчому документі, хоча з 2 липня 2014
р. в матеріалах виконавчого
провадження знаходиться довідка
відділу адресно-довідкової робити ГУ
ДМС України в м. Києві, згідно з даними
якої боржник внаслідок одруження
змінила прізвище на ОСОБА_2 і
зареєстрованим місцем її проживання є
квартира АДРЕСА_3.

Згідно з актом державного виконавця
від 22 липня 2014 р. при відвідуванні
квартири АДРЕСА_3 двері ніхто не
відчинив, у зв'язку з чим ОСОБА_2
залишено виклик про явку до відділу
державної виконавчої служби.

Отже з огляду на те, що як мінімум з
кінця липня 2014 р. боржнику ОСОБА_2
достовірно відомо про наявність
виконавчого провадження, і за цей час
жодних заходів, спрямованих на
добровільне виконання судового
рішення, нею не вжито, встановлені
судом порушення порядку направлення їй
постанов про відкриття виконавчого
провадження, розшук на арешт майна
значення для вирішення даної скарги не
мають.

Враховуючи встановлені обставини, суд
вважає, що постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Маріуци Т.В. від 2 липня 2014 р. про розшук
автомобіля «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 та від
10 липня 2014 р. про арешт вказаного
автомобіля є обґрунтованими, вони
винесені в межах повноважень
державного виконавця та у
відповідності з вимогами Закону
України "Про виконавче провадження».

Таким чином суд приходить до висновку,
що вищевказаними постановами права
боржника ОСОБА_2 порушені не були, а
отже її скарга є необґрунтованою.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та
рішення державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві Маріуци Т.В.
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя: