Справа № 511/2135/14-ц
Номер провадження: 2/511/741/14
Роздільнянський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Роздільна
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_7 до Роздільнянської
міської ради Одеської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Відділу Держземагенства у
Роздільнянському районі Одеської
області, третя особа - Реєстраційна
служба по Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області,
про скасування як незаконного рішення
Роздільнянської міської ради Одеської
області та свідоцтва про право
власності на земельну ділянку,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою територіальної
громади,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_7
звернувся до суду з позовною заявою до
вищевказаних відповідачів, в якій
просить скасувати рішення
Роздільнянської міської ради "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд на території
Роздільнянської міської ради" від
24.12.2013 року № 1457-VI, визнати недійсним та
скасувати свідоцтво на право власності
на земельну ділянку від 26.01.2014 року №
16774722, видане на підставі незаконного
рішення міськради на ім'я ОСОБА_2,
зобов`язати громадянку ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою територіальної громади
м.Роздільна площею 0,002 га за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу (знесення)
самовільно встановленої бетонної
огорожі вказаної земельної ділянки з
боку АДРЕСА_2 та повернути
територіальній громаді м.Роздільна
самовільно заняту за рахунок цієї
огорожі частину дороги, яка прилягає до
присадибної ділянки ОСОБА_2

В позові ОСОБА_7 вказав, що є суміжним
землекористувачем з відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З ОСОБА_2 у них існує
спір щодо меж земельних ділянок, так як
остання винесла за межі своєї
земельної ділянки паркан, що створює їм
перешкоди в користування провулком для
проїзду на транспорті. Крім цього, у них
є спір, що до межі, яка безпосередньо
проходить між їх ділянками. Однак не
дивлячись на наявність цих спорів, які
неодноразово розглядались
Роздільнянською міською радою, в
порушення вимог ст.106 ЗК України,
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженого наказом Держкомзему №376
від 18.05.2010 року ОСОБА_2 приватизувала
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_3
розміром 0,0482 га без їх згоди як
суміжних землекористувачів. В
порушення вимог ст.198 ч.2 ЗК України не
погоджувались з ним межі земельних
ділянок і під час кадастрової зйомки.

Крім цього вказував, що розмір
земельної ділянки, яку приватизувала
ОСОБА_2 значно більший від розміру
земельної ділянки, на приватизацію
якого вона мала право. ОСОБА_2 в
установленому законом порядку в
користування було надано 810 кв.м землі
на підставі рішення Роздільнянської
міської ради від 19.05.1994 року, від
частини земельної ділянки в розмірі
0,0518 га вона відмовилась на користь
доньки ОСОБА_3 Вважає, що земельна
ділянка ОСОБА_2 збільшилась за рахунок
того, що вона самовільно захопила 0,02 га
земель загального користування, чим
обмежила право проїзду до їх житлового
будинку і без проекту самочинно
збудувала металевий паркан на бетонній
основі. Також вказував невідповідність
геодезичної зйомки земельної ділянки
ОСОБА_2, так як господарчі будівлі
відповідача знаходяться на межі вздовж
металевої огорожі, а згідно плану вони
значно відступають від межових знаків.
Тому вважають, що відповідач
Роздільнянська міська рада не мала
права затверджувати технічну
документацію ОСОБА_2, а реєстраційна
служба не мала права видавати їй
свідоцтво про право власності і тому
просив його позовні вимоги
задовольнити, скасувати незаконні
документи щодо приватизації землі
ОСОБА_2, зобов'язати відповідача
демонтувати бетонну огорожу та
повернути самовільно захоплену
земельну ділянку територіальної
громади.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5 позов не визнали, суду пояснили,
що дана справа не повинна розглядатися
в порядку цивільного судочинства,
позивач є неналежним позивачем
стосовно повернення землі громади із
користування ОСОБА_2 Приватизація
землі ОСОБА_2 здійснена законно, в
установленому законом порядку. ОСОБА_7
викликався для участі в процедурі
узгодження меж земельних ділянок,
однак не з'явився, про що було складено
відповідний акт і про це зазначено в
Акті прийомки - передачі межових знаків
на зберігання від 12.08.2013 року. Також
ОСОБА_2 вказувала , що вона не виходила
за межі свого землекористування при
будівництві паркану вздовж земельної
ділянки по провулку, що засвідчено
актами перевірки за участю власника
землі - Роздільнянської міської ради. У
них існує тривалий конфлікт з
позивачем стосовно користування
проїздом по провулку , однак вона
ніякими діями права на проїзд ОСОБА_7 не
обмежувала. Тому просила в задоволенні
позову ОСОБА_7 відмовити.

Відповідач Роздільнянська міська рада
також позов не визнали. Просили
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7,
так як порушень земельного
законодавства при приватизації
земельної ділянки по АДРЕСА_1
відповідачем ОСОБА_2 не встановлено.
При встановленні паркану ОСОБА_2 не
порушені межі земельної ділянки,
забезпечений проїзд по провулку вздовж
будинку ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
суду надала по справі заперечення
(а.с.91) , в яких вказала, що позовна заява
не стосується її особисто і ніяких
вимог до неї позивач не заявив, а тому
вона є неналежним відповідачем по
справі. Крім цього вважає, що ОСОБА_7 є
неналежним позивачем стосовно вимог
щодо захисту порушених прав
територіальної громади
Роздільнянського району Одеської
області.(а.с.92) В подальшому суду надала
заяву по слухання справи без її
участі.(а.с.93)

Представник відповідача відділу
Держкомзему в Роздільнянському районі
ОСОБА_6 позов не визнала, суду пояснила,
що відділ Держкомзему при оформленні
документів на земельну ділянку ОСОБА_7
діяв в межах закону, так як до технічної
документації на землю було надано акт
прийомки-передачі межових знаків, до
якого було долучено акт про проведення
дій по встановленню межових знаків без
участі суміжного землекористувача
ОСОБА_7 При цьому до акту було надано
акт про належне повідомлення ОСОБА_7
про проведення вказаних дій, що давало
підстави ОСОБА_2 приватизувати
земельну ділянку без згоди ОСОБА_7

Третя особа - реєстраційна служба по
Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області
про час та місце слухання справи
повідомлені належним чином через
кур'єра, в судове засідання не
з'явилися, про поважні причини неявки
суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, давши
оцінку законності та обґрунтованості
заявлених позовних вимог, прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_7 підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.103 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані співпрацювати при
вчиненні дій, спрямованих на
забезпечення прав на землю кожного з
них та використання цих ділянок із
запровадженням і додержанням
прогресивних технологій вирощування
сільськогосподарських культур та
охорони земель.

Згідно ч.1 ст.106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістились або стали невиразними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 є
власником будинку АДРЕСА_2 (а.с.9). За
вказаною адресою згідно рішення
Роздільнянської міської ради від
24.11.1992 року ОСОБА_7 надано в
користування під будівництво
житлового будинку земельну ділянку
площею 880 кв.м., (а.с.99), а також на
підставі рішення Роздільнянської
міської ради від 2.12.1994 року додатково
за вказаною адресою ОСОБА_7 надано в
користування земельну ділянку площею
480 кв.м. під огородництво (а.с.100). Всього
в користування передано земельну
ділянку площею 1360 кв.м. Будинок 1996 року
забудови, згідно технічного паспорту
на будинок фактично в користуванні на
момент проведення інвентаризації
будинку в 1996 році закріплена земельна
ділянка площею 1143 кв.м. (а.с.107) На
теперішній час земельна ділянка не
приватизована .

Відповідач ОСОБА_2 є власником будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності (а.с.70) та власником
земельної ділянки за вказаною адресою,
яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_7
по АДРЕСА_2.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2 на
підставі рішення Роздільнянської
міської ради від 19.05.1994 року було
надано в користування земельну ділянку
площею 810 кв.м по АДРЕСА_1 Одеської
області (а.с.10)

Згідно рішення Роздільнянської
міської ради від 23.06.2010 року припинено
право користування ОСОБА_2 частиною
земельної ділянки площею 0,05 га в
АДРЕСА_1 та переведено дану земельну
ділянку в землі запасу
Роздільнянської міської ради і
присвоєно цій земельній ділянці
юридичну адресу АДРЕСА_4, а в
подальшому дану земельну ділянку
передано в користування донці ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 (а.с.57)

Таким чином в користуванні ОСОБА_2
залишилась земельна ділянка згідно
вищевказаних рішень Роздільнянської
міської ради в розмірі 310 кв.м.(810 кв.м. -
500 кв.м. )

Із наданих суду матеріалів справи
встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_7
існує земельний спір стосовно меж
земельної ділянки ОСОБА_2 та розміру її
земельної ділянки . В 2012 році ОСОБА_2
звела паркан вздовж скрізного проїзду
Г-образної форми з АДРЕСА_1, який згідно
пояснень позивача став перешкодою для
проїзду транспорту ОСОБА_7 По даному
питанню неодноразово проводились
обстеження земельних ділянок та
існуючого міжквартального проїзду
АДРЕСА_1 (а.с.62-69) Згідно актів
комісійного обстеження від 02.08.2013 року
10.12.212 року проїзд відповідає вимогам
ДБН стосовно ширини проїзду і складає
4,80 кв.м., крім того комісією не
встановлено фактів самовільного
зайняття громадянкою ОСОБА_2
міжквартального проїзду. Безпосередня
межа між земельними ділянками ОСОБА_2
та ОСОБА_7 не змінювалась і закріплена
парканом 20-30 років тому.

Однак дані висновки комісії по
обстеженню земельних ділянок
протирічать іншим доказам по справі,
які досліджувались судом.

Так судом встановлено, що на момент
проведення приватизації землі ОСОБА_2 в
липні-грудні 2013 року межі її земельної
ділянки по АДРЕСА_1, як і її розмір, не
були визначені та узгоджені із
суміжними землекористувачами.

В ході розгляду справи суду не надано
документів, які б підтверджували
законність користування ОСОБА_2
земельною ділянкою саме площею 0,0482 га
по АДРЕСА_1, комісією при обстеженні
земельних ділянок не встановлено за
рахунок чого фактичний розмір
земельної ділянки ОСОБА_2 збільшився,
що не виключає і її збільшення за
рахунок земель міжквартального
проїзду, так і за рахунок землі ОСОБА_7,
так як розмір фактичного
землекористування позивача ОСОБА_7
менший від розміру земельної ділянки,
яка за рішеннями Роздільнянської
міської ради передавалась йому в
користування в 1992 та 1994 роках.

Крім цього судом витребувано матеріали
технічної інвентаризації по АДРЕСА_1 в
різні періоди часу і із них вбачається,
що згідно технічної інвентаризації 1989
року (а.с.182) за вказаною адресою
рахувалась земельна ділянка площею 810
кв.м., згідно технічної інвентаризації
2009 року розмір земельної ділянки
збільшився до 977 кв.м. (а.с.153), при цьому
змінилась конфігурація земельної
ділянки і порядок проходження
безпосередньої межі між земельними
ділянками ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Однак не дивлячись на наявність
земельного спору 11.07.2013 року ОСОБА_2
було надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельної ділянки
загальною площею 0,0482 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
в АДРЕСА_1 для визначення кадастрового
номеру земельної ділянки та внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру. (а.с.18) Розмір земельної
ділянки визначений в більшому розмірі
на підставі фактичного
землекористування ОСОБА_2, що
підтверджується актом від 12.08.2013 року .
(а.с.62)

Згідно з статтею 198 Земельного кодексу
України (далі - Кодекс) при оформленні
права власності на земельну ділянку
проводиться комплекс робіт (кадастрові
зйомки), виконуваних для визначення меж
земельних ділянок, які включають, у
тому числі, погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами.

Із наданих суду матеріалів геодезичної
зйомки встановлено її невідповідність
кадастровому плану земельної ділянки
(а.с.31, 96). Так від точки А до точки В межа
проходить вздовж земельної ділянки
ОСОБА_7

Згідно актів обстеження земельної
ділянки та акту виносу меж в натурі
господарські будівлі ОСОБА_2
знаходяться на межі вздовж старої
металевої огорожі, тоді як по плану ці
будівлі значно відступають від межових
знаків, визначних у кадастровому
плані.

В порушення вимог ч.2 ст.198 ЗК України
кадастрова зйомка з суміжними
землекористувачем ОСОБА_7 не
погоджувалась , акт погодження на
місцевості позивачем не підписувався,
не узгоджувався та Роздільнянською
міською радою не завірявся.

Далі згідно акту прийомки - передачі
межових знаків на зберігання від 12.09.2013
року межі земельної ділянки ОСОБА_2
були закріплені в натурі (на
місцевості) . Згідно даних акту при
його складенні був відсутній суміжний
землекористувач ОСОБА_9 , про що було
складено акт від 11.09.2013 року .(а.с.12)

Згідно акту від 11.09.2013 року, ОСОБА_7 в
назначений для проведення дій по
встановленню меж час відсутній вдома,
що унеможливило підписання акту
прийому передачі межових знаків,
ОСОБА_7 згідно акту був повідомлений
про приїзд спеціаліста рекомендованим
листом 04.09.2013 року. Даний акт підписаний
ОСОБА_2 та ОСОБА_10.(а.с.27) Копія листа про
виклик ОСОБА_7 для участі в підписанні
акту прийомки -передачі межових знаків
долучено до матеріалів справи.(а.с.28)

Механізм встановлення меж земельних
ділянок визначено Інструкцією про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженою наказом
Держкомзему від 18.05.2010 № 376 (далі -
Інструкція). Пунктом 2.8 Інструкції
передбачено, що після виконання робіт
із встановлення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) та закріплення
їх межовими знаками складається акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який містить підписи
суміжних землевласників
(землекористувачів) у разі, якщо вони не
заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою. Повідомлення власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок про дату і час проведення робіт
із закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем
завчасно, не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до початку робіт із
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом, кур'єрською
поштою, телеграмою чи за допомогою
інших засобів зв'язку, які забезпечують
фіксацію повідомлення. Закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) може
здійснюватися за відсутності
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок у випадку їх
нез'явлення якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Однак в порушення вимог Інструкції
ОСОБА_7 про час та місце проведення
робіт по встановленню межових знаків
належним чином не був повідомлений, про
що повідомив в суді, відповідачі по
справі також не наддали суду доказів
належного сповіщення ОСОБА_7 одним із
способів, вказаних в інструкції. Крім
того відповідач ОСОБА_2 підтвердила в
суді, що в день проведення цих робіт
ОСОБА_7 був вдома. На приєднаному до
матеріалів справи листі виклику та
квитанції про відправлення
повідомлення відсутні також дані про
належне сповіщення позивача.

Оскільки ОСОБА_7 не був належним чином
сповіщений про закріплення межовими
знаками меж земельної ділянки, то
підстав для проведення цих дій у його
відсутність не було.

24.12.2013 року рішенням Роздільнянської
міської ради Одеської області №1457 було
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд за адресою АДРЕСА_1 із земель
громадської та житлової забудови.
(а.с.11)

На підставі вищевказаних рішень на
ім'я ОСОБА_2 26.01.2014 видано свідоцтво про
право власності на земельну ділянку
площею 0,0482 га по АДРЕСА_1 Одеської
області.(а.с.72) Дана земельна ділянка
зареєстрована на ім'я ОСОБА_2 в
Державному реєстрі речових прав на
нерухому майно про реєстрацію права
власності.(а.с.73)

Однак суд вважає, що законних підстав
для винесення рішення Роздільнянською
міською радою 24.1.22013 року про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі ОСОБА_2 і
надання таким чином їй права на
приватизацію земельної ділянки без
згоди землекористувача сусідньої
земельної ділянки ОСОБА_7 у ради не
було, оскільки межі земельних ділянок
позивача та відповідача належним чином
не визначені , є розбіжності в площі
земельної ділянки , яка приватизована
відповідачем ОСОБА_2, законодавство
щодо порядок вирішення даних питань не
дотриманий .

Постанова Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р.
№7 (із змінами і доповненнями)
передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК
суди розглядають справи за спорами про
межі земельних ділянок, що перебувають
у власності чи користуванні
громадян-заявників, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Зазначені спори підлягають
розгляду місцевими судами незалежно
від того, розглядалися вони попередньо
органом місцевого самоврядування або
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів чи ні. Рішення цих
органів щодо такого спору не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви чи для закриття провадження в
порушеній справі.

Тому рішення Роздільнянської міської
ради від 24.12.2013 року про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку , господарських будівель та
споруд за адресою АДРЕСА_1 із земель
громадської та житлової забудови
винесене з порушенням вимог ч.2 ст.103, ч.1
ст.106, ч.2 198 ЗК України та вищевказаної
інструкції, а тому воно підлягає
скасуванню.

Оскільки підлягає скасуванню
рішення Роздільнянської міської ради
від 24.1.2013 року, належить визнати
недійсним і свідоцтво про право
власності на вищевказану земельну
ділянку, видане на ім'я ОСОБА_2 26.01.2014
року з відповідним скасуванням
державної реєстрації.

Стосовно вимог позивача про знесення
самовільно збудованого паркану ОСОБА_2
та повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки , то суд вважає, що
вони не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

За змістом ст.152 ч.2 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою і відшкодування
завданих збитків .

Згідно з п.3.19* ДБН 360-92 "Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень" поверховість
забудови, граничні розміри житлових
будинків, площа забудови, вимоги до
господарських будівель, їх складу,
огорожі ділянок, благоустрою території
встановлюються місцевими правилами
забудови.

У разі, якщо через відсутність таких
правил питання огорожі ділянок
залишається неврегульованим,
внаслідок чого можуть виникати
конфлікти з питання влаштування
парканів, їх конструкцій, для вирішення
конкретної ситуації можуть
застосовуватись положення Земельного
кодексу України щодо добросусідства. В
той же час, слід враховувати, що в
будь-якому випадку, огорожа
присадибної ділянки не повинна
виступати за червону лінію вулиці.

Судом по даній справі скасовано
правовстановлюючі документи на землю
ОСОБА_2 в зв'язку з тим, що по її
земельній ділянці не узгоджені та
невизначені межі, а тому спірним є і
розмір земельної ділянки, яку бажає
отримати у власність ОСОБА_2 . Однак до
компетенції суду не входить
встановлення меж земельних ділянок.

Відповідно до ч.3 ст.158 Земельного
кодексу України до компетенції органів
місцевого самоврядування відноситься
вирішення земельних спорів у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок.

Тому до вирішення спірних питань щодо
меж та розмірів земельних ділянок
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 підстав вважати , що
зведений ОСОБА_2 паркан встановлений з
порушенням меж і має місце самовільне
захоплення земельної ділянки у суду не
має.

Також суд вважає, що належить відмовити
в позові до ОСОБА_3, відділу Держкомзему
в Роздільнянському районі, так як
позивачем будь-яких вимог до вказаних
відповідачів по справі не заявлено.

Судовий збір по справі складає 243,60
кв.м, який сплачено позивачем при
зверненні до суду, а тому при
задоволенні позову частково з
відповідачів ОСОБА_2 та
Роздільнянської міської ради належить
стягнути вказаний збір на користь
позивача в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 124 Конституції України, ст. 55
Закону України "Про землеустрій",
ст.ст. 83, 103, ч.1,3 106, 116,118,152 ЗК України,
п.3.12 Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженого наказом Держкомзему №376
від 18.05.2010 року, ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 10, 11,209, 212, 214-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_7 про скасування рішення
Роздільнянської міської ради Одеської
області та свідоцтва про право
власності на земельну ділянку,
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою територіальної
громади, - задовольнити частково.

Скасувати, як неправомірне рішення
Роздільнянської міської ради від 24.12.2013
року за №1457-VI про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки площею 0,0482 га по АДРЕСА_1
цільове призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер 5123910:02:021:0034 в натурі
ОСОБА_2.

Скасувати свідоцтво про право
власності, видане реєстраційною
службою по Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області
26.01.2014 року за №16774722 на ім'я ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,0482 га по
АДРЕСА_1 Одеської області цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
кадастровий номер 5123910:02:021:0034.

В іншій частині позову відмовити.

В позові до ОСОБА_3, Відділу
Держземагенства у Роздільнянському
районі Одеської області відмовити в
повному обсязі.

Стягнути в рівних частках з
відповідачів ОСОБА_2, Роздільнянської
міської ради на користь ОСОБА_7 витрати
по сплаті судового збору в розмірі 243,60
грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Роздільнянський районний суд
Одеської області. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ж. В.
Теренчук