У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

секретар - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника ПАТ
"Брокбізнесбанк" на ухвалу
Сарненського районного суду
Рівненської області від 17 жовтня 2014
року у справі за скаргою ПАТ
"Брокбізнесбанк" на дії та рішення
головного державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції Раденко О. І.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного
суду Рівненської області від 17.10.2014р. у
задоволенні скарги ПАТ
"Брокбізнесбанк" на дії та рішення
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції Радько О.І. - відмовлено.

В поданій на ухвалу
апеляційній скарзі представник ПАТ
"Брокбізнесбанк" зазначає, що висновки
суду 1-ї інстанції не відповідають
дійсним обставинам справи, тому ухвала
суду є незаконною, постановленою за
неправильного застосування норм
матеріального права. Вказує, що суд 1-ї
інстанції належним чином не дослідив
доказ одержання стягувачем постанови
державного виконавця, внаслідок чого
дійшов невірного висновку про пропуск
стягувачем строку на оскарження
постанови державного виконавця.

Крім того, твердження державного
виконавця про відсутність у ОСОБА_3
майна, на яке може бути звернуто
стягнення, не відповідають дійсності.
Згідно з актом державного виконавця
від 14.04.2014р. у виконавчому провадженні
про виселення ОСОБА_3 із житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зняття
її з реєстрації за вказаною адресою,
головним державним виконавцем ВДВС
Сарненського РУЮ Радько О.І.
встановлено, що ОСОБА_3 фактично не
проживає у житловому будинку за цією
адресою, а у самому житловому
приміщенні відсутнє належне їй майно.

Також невірними є обґрунтування
судом 1-ї інстанції правомірності
винесення державним виконавцем
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві у зв»язку з
відсутністю згоди органу опіки та
піклування на продаж житлового
будинку боржника. Дії державного
виконавця щодо повернення виконавчого
документа стягувачеві порушують
конституційний принцип обов'язковості
виконання судових рішень усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними та юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Просить ухвалу скасувати, скаргу
задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить
до висновку про її часткове
задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Сарненського районного суду
від 12.11.2012р. стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ "Брокбізнесбанк" 499490,18 грн.
боргу за кредитним договором, 1700 грн.
сплаченого державного мита та 120 грн.
сплачених витрат на ІТЗ розгляду
справи.(а.с.4)

03.07.2014р. головним державним виконавцем
відділу ДВС Сарненського РУЮ Радько
О.І. відкрито виконавче провадження (ВП
№43902717) за виконавчим листом, виданим
20.12.2012р. Сарненським районним судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Брокбізнесбанк" вказаної
заборгованості (а.с.6).

Також, рішенням Сарненського районного
суду від 11.12.2013р. задоволено позов ПАТ
«Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3: у рахунок
заборгованості за вказаним кредитним
договором у розмірі 499490,18 грн. звернуто
стягнення на іпотечне майно: будинок
АДРЕСА_1 та виселено відповідачку з
вказаного житла (справа № 572/1750/13-ц, а.с.
94-95).

На виконання вказаного рішення,
24.02.2014 р. судом видано виконавчий лист
№572/1750/13-ц.

Постановою головного державного
виконавця відділу ДВС Сарненського РУЮ
Радько О.І. від 25.07.2014 р. (ВП №43902717)
виконавчий лист повернуто стягувачеві
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження" у зв'язку з
відсутністю у боржника майна на яке
може бути звернуто стягнення (а.с.7).

Не погодившись з діями державного
виконавця, ПАТ «Брокбізнесбанк» -1.09.2014
р. подав до суду скаргу, якій просив
поновити строк для звернення до суду та
визнати неправомірними дії головного
державного виконавця відділу ДВС
Сарненського РУЮ Радько О.І. та
скасувати постанову від 25.07.2014 р. (ВП
№43902717) про повернення виконавчого
документа.

Відмовляючи у задоволенні скарги,
місцевий суд послався в ухвалі як на
пропуск скаржником строку для
звернення зі скаргою на дії державного
виконавця, так і на обгрунтованість
постанови останнього про повернення
виконавчого листа стягувачеві та
неможливістю звернення стягнення на
предмет іпотеки через відсутність
згоди органу опіку та піклування на це
та проживанням в будинку двох
неповнолітніх дітей, тобто, відмовив
ПАТ «Брокбізнесбанк» одночасно з
різних підстав .

Колегія суддів частково не
погоджується з висновками місцевого
суду, оскільки вони суперечать вимогам
закону та обставинам справи.

Факт одержання стягувачем зазначеної
постанови, направленої державним
виконавцем на адресу стягувача 14.08.2014р.
та отримання останнім її копії саме
18.08.2014р. підтверджується штрихкодовим
ідентифікатором 408) на поштовому
конверті, у якому надійшла вказана
постанова на адресу Рівненського
регіонального відділення АТ
"Брокбізнесбанк" ( а.с. 34).

За наведених обставин суд 1-ї інстанції
дійшов невірного висновку про пропуск
стягувачем строку на оскарження
постанови державного виконавця,
оскільки скарга направлена на адресу
суду 27.08.2014р., тобто в межах строку,
передбаченого законом для звернення до
суду, а тому вказаний висновок суду
підлягає виключенню з ухвали.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

В ході проведення виконавчих дій було
встановлено, що у належному ОСОБА_3
житловому будинку, на який необхідно
звернути стягнення, зареєстровані
малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Сарненська районна державна
адміністрація, як орган опіки та
піклування, заперечує проти реалізації
даного будинку, що підтверджується
листом від 29.05.2014р. №15/39-691, у зв»язку з
чим 20.06.2014 р. державний виконавець
звернувся до суду із заявою про зміну
способу та порядку виконання
зазначеного рішення.

Ухвалою Сарненського районного суду
від 27.06.2014р. вказана заява залишена без
задоволення та судом зазначено, що у
даному випадку це є не зміною способу і
порядку виконання рішення, а зміною
суті рішення, що є неприпустимим
(справа №572/2769/14-ц а.с.1,6,8, 16).

За змістом п. 4.5.9 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень у разі передачі на реалізацію
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
неповнолітні діти, необхідний
попередній дозвіл органів опіки та
піклування, що надається відповідно до
закону. Якщо такий дозвіл не надано,
державний виконавець звертається до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про встановлення або зміну
способу і порядку виконання рішення
суду. Якщо судом встановлено (змінено)
спосіб і порядок виконання, державний
виконавець продовжує виконання за
рахунок іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження".

За наведених обставин, відмовляючи у
задоволенні скарги ПАТ
"Брокбізнесбанк", суд 1-ї інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність порушень вимог закону у
діях державного виконавця у зв»язку з
винесенням ним постанови від 25.07.2014 р.

Разом із тим, повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження" не позбавляє
заявника права повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання
протягом строків, встановлених ст. 22
цього Закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
"Брокбізнесбанк" - задовольнити
частково: виключити з мотивувальної
частини ухвали Сарненського районного
суду Рівненської області від 17
жовтня 2014 р. висновок суду про пропуск
скаржником строку звернення до суду, в
решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :