АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Мазурик О.Ф.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 18 вересня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні спільним майном та
приведення приміщення в початковий
стан,

в с т а н о в и л а :

у січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому, з урахуванням уточнень,
просила зобов'язати останніх привести
у початковий стан приміщення коридору
на 12 поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом
демонтажу встановленого перестінку з
дверима.

В обґрунтування позову зазначала, що
такий перестінок споруджено
відповідачами без її згоди та дозволу
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, що порушує її
права та перешкоджає користуватися
загальним коридором та мати вільний
доступ до квартири.

Рішенням Солом`янського районного суду
м. Києва від 18.09.2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Справа № 760/1116/14-ц Апеляційне
провадження № 22-ц-796/12930/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Зінченко С.В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
звернув уваги на те, що відповідачі не
довели, що не вони побудували
перестінок. Суд також не врахував її
доводів про те, що скло, дзеркала та
речі відповідачів, які знаходяться у
загальному коридорі негативно
впливають на стан її здоров`я. Вважає,
що саме відповідачі створюють
конфліктні ситуації, оговорюють неї та
направляють свої дії на те, щоб
помістити неї у психіатричну лікарню, а
самим заволодіти її квартирою.

У судовому засіданні апелянт
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася,
про день та час розгляду справи
повідомлена у встановленому законом
порядку, причини неявки не повідомила,
у зв`язку з чим колегія суддів вважає за
можливе розгляд справи у її
відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
справа про знесення перестінку
розглядається не вперше.

Так, рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 29.03.2011 року встановлено, що
саму ОСОБА_1. 29.04.2010 року було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за встановлення цього ж перестінку і
вказано, що перестінок встановлено
26.03.2010 року.

У відповіді Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації від
25.03.2011 року, наданій на запит ОСОБА_1
вказується, що, враховуючи побажання
мешканців про подальше відгородження
місць загального користування для
недопущення потрапляння осіб без
певного місця перебування, 21.03.2011 року
головним державним виконавцем ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві закрито
виконавче провадження про зобов'язання
ОСОБА_7, ОСОБА_1., ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1, привести
приміщення у початковий стан.

Згідно з листом Солом'янської районної
в м. Києві адміністрації від 07.05.2012 року
коридор загального користування
вільний від особистих речей мешканців
та знаходиться у задовільному
санітарному стані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості і недоведеності
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, установлених ст. 61 цього
кодексу.

Суд першої інстанції правильно виходив
з того, що позивач не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
обставин, викладених у позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги є
аналогічними доводам позовної заяви, і
не спростовують висновок суду першої
інстанції про те, що позивачем не було
доведено тієї обставини, що
відповідачі чинять їй перешкоди у
користуванні місцями загального
користування.

Усі висновки суду першої інстанції
щодо необґрунтованості заявленого
позову повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині рішення.

Доказів на спростування таких
висновків апелянтом не надано.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом`янського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді