АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенко Д.Р., Шиманського
В.Й.

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 07 жовтня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про стягнення
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року позивачка звернулася
із зазначеним позовом, на
обґрунтування якого зазначила, що
працювала на посаді заступника
начальника відділу моніторингу та
аналізу забезпечення
матеріально-технічних ресурсів
управління маркетингу та
матеріально-технічного забезпечення
Департаменту матеріально-технічного
забезпечення та капітального
будівництва, коли 13 лютого 2014 року була
звільнена з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП
України (скороченням штату
працівників).

Проте відповідач не провів розрахунку
при звільненні і не сплатив позивачці
відповідно до п. 2.6 Галузевої угоди
допомогу у розмірі тримісячного
середнього заробітку. Непроведення
такого розрахунку завдало позивачці
моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, просила
стягнути із відповідача на свою
користь 40 111.74 грн. заборгованості по
заробітній платі та 3 000 грн. грошової
компенсації спричиненої моральної
шкоди. (а.с. 1-35)

Відповідач проти позову
заперечував.(а.с. 51-61, 74-76)

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 07 жовтня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ПАТ
«Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1
40 111,74 грн. заборгованості по заробітній
платі, в задоволенні іншої частини
позову відмовлено, а також стягнуто з
ПАТ «Укргазвидобування» на користь
держави 401,12 грн. судового збору. (а.с.82-85)

В апеляційній скарзі відповідач
зазначив, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати і ухвалити нове про
відмову у задоволенні заявлених вимог
в повному обсязі. На обґрунтування
скарги посилався на неправильне
встановлення обставин, неправильне
дослідження та оцінку доказів, що на
думку апелянта є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.
(а.с.87-93)

В судовому засіданні представник
відповідача Шляхетський А.Л. підтримав
доводи скарги і просив її задовольнити,
ОСОБА_1 заперечувала проти скарги і
просила її відхилити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню за таких підстав.

За ст. 97 Кодексу законів про
працю України форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Статтею 4 Закону України "Про
оплату праці" визначені джерела коштів
на оплату праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
та госпрозрахункових підприємств.

Госпрозрахункові підприємства
відповідно до ст. 15 Закону України "Про
оплату праці" самостійно в
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами,
встановлюють умови та розміри оплати
праці працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону
України «Про оплату праці» до
структури заробітної плати
відносяться інші заохочувальні та
компенсаційні виплати. До них належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Судом встановлено, що з 29 вересня 1999
року за наказом № 250-к позивачка
прийнята на работу в ПАТ
«Укргазвидобування», з лютого 2000 року є
членом профспілки підприємства, за
останньою посадою заступника
начальника відділу моніторингу та
аналізу забезпечення
матеріально-технічних ресурсів
управління маркетингу та
матеріально-технічного забезпечення
Департаменту матеріально-технічного
забезпечення та капітального
будівництва 13 лютого 2014 року була
звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України
(скороченням штату працівників).(а.с. 9-17,
35)

За п. 2.6 Галузевої угоди на 2012-2014 роки
визначено, що працівникам, вивільненим
у зв'язку з ліквідацією або
реорганізацією Підприємства,
скороченням чисельності чи штату
працівників, крім вихідної допомоги,
передбаченої чинним законодавством, за
рахунок коштів Підприємства
виплачується допомога, що
встановлюється колективним договором,
залежно від загального стажу роботи на
Підприємствах галузі, але не менше:
жінкам зі стажем роботи понад 12 років -
тримісячного середнього заробітку.(а.с.
19-21)

За п. 1.1 Колективного договору на 2012-2014
роки, Колективний договір підприємства
має регулювати трудові і
соціально-економічні відносини між
Роботодавцем і працівниками, у т.ч.
відповідно до Галузевих угод.(а.с. 21-29)

Приписом Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві від
27 січня 2014 року № 26-10-28/75-28 було
встановлено порушення відповідачем
вимог ч. 4 ст. 97, ч.1 ст. 116 КЗпП України,
зокрема в частині невиплати
працівникам підприємства вищевказаної
допомоги.

Вказані обставини підтверджені
набравшими законної сили постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року,
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року.(а.с. 55-56, 77-78)

Тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК
України зазначені обставини
встановлені набравшим законною сили
судовим рішенням і не підлягають
доведенню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
відхилила доводи апелянта про
необов'язковість вищевказаної
Галузевої угоди для відповідача через
її не підписання останнім.

Розмір місячного заробітку та,
відповідно, суми компенсації належної
до виплати позивачці підтверджується
довідкою і відповідачем не
заперечувався.(а.с. 34)

За таких обставин колегія суддів
погодилась із висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення
позову, рішення суду в частині відмови
в стягненні грошової компенсації
моральної шкоди сторони не
оскаржували.

Колегія суддів встановила, що
сума стягнення визначена районним
судом без зазначення про необхідність
утримання обов'язкових податків і
внесків, передбачених законодавством.
Проте таких доводів апеляційна скарга
не містить та з огляду на положення ч. 1
ст. 303 ЦПК України колегія суддів
перевірила законність судового
рішення в межах доводів скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції. При
цьому, враховує можливість вирішення
цього питання в порядку, передбаченому
ст. 220 ЦПК України.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув
із відповідача на користь держави 401.12
грн. судового збору.

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 07 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

В.Й.Шиманський

Справа № 22-ц/796/13980/2014

Головуючий у першій інстанції
ГончарукВ.П.

Унікальний номер 755/6184/14-ц

Доповідач Левенець Б.Б.