АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Зінченко С.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» за довіреністю -
Могилян Людмили Василівни на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02 липня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

02 серпня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому
просив звернути стягнення на підставі
договору іпотеки № РСL-001/131/2007 від 07
листопада 2007 року на заставне майно
-чотирикімнатну квартиру загальною
площею 62,70 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» шляхом проведення прилюдних
торгів, встановивши початкову ціну на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цеп вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Кошти отримані від
реалізації заставного майна направити
на погашення заборгованості в сумі 5 678
553, 79 грн. передТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за кредитним договором №
МL-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до кредитного договору №
МL-001/131/2007 від 07 листопада 2007 року, який
був укладений між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_2, останньому був наданий
кредит в сумі 125 000,00 дол. США на строк 366
днів зі сплатою плаваючої процентної
ставки у розмірі 5,99 % річних + FIDR. В
якості забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений договір
іпотеки № РСL-001/131/2007 від 07 листопада 2007
року, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1, загальною площею 62, 70 кв.м.
Позичальник взяті на себе зобов'язання
щодо строків сплати платежів за
кредитним договором належним чином не
виконував, внаслідок чого утворилась
заборгованість, що станом на 02.07.2013 року
становить 152 782, 98 дол. США.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 липня 2014 року у
задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» було відмовлено.

16 липня 2014 року представник ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» за довіреністю -
Могилян Л.В. подала апеляційну скаргу
на вказане рішення, у якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просила
його змінити в частині відмови у
задоволенні позову та задовольнити
позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у
повному обсязі. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що
судом першої інстанції достовірно не
встановлено, чи є спірна квартира
єдиним місцем проживання та єдиним
нерухомим майном, що перебуває у
власності відповідачів, не витребувано
інформацію з Державної реєстраційної
служби України про наявність у
відповідачів іншого майна. Також
апелянт вказала, що рішення суду першої
інстанції позбавляє банк можливості
повернути кошти, надані у кредит.
Додатково апелянт зазначила, що на
даний час у Верховній Раді України
знаходиться законопроект «Про
реструктуризацію кредитних
зобов'язань з іноземної валюти»,
відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг
України» зможе задовольнити свої
вимоги до відповідачів.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що у відповідності до
кредитного договору №МL-001/131/2007 від 07
листопада 2007 року, який був укладений
між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником
якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
(позичальник) останньому був наданий
кредит в сумі 125 000,00 дол. США на строк 366
днів зі сплатою процентної ставки у
розмірі 5,99 % річних + FIDR.

Пунктом 4.1.1 Кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
строків повернення кредиту, відсотків
за користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню в
розмірі 1% від суми несвоєчасно
виконаних боргових зобов'язань за
кожний день прострочки.

Того ж дня в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №
РСL-001/131/2007, за умовами якого в іпотеку
банку передано квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 62, 70 кв.м..

З матеріалів справи вбачається, що
позичальник за кредитним договором
ОСОБА_2 свої зобов'язання належним
чином не виконує, у зв'язку з чим його
заборгованість станом на 02.07.2013 року
становила 152782,98 доларів США, з яких:

- залишок заборгованості за кредитом в
сумі 1 22 127, 34 дол. США;

- відсотки за користування кредитом в
сумі 30655,64 дол. США;

- пеня в сумі 4 457 359,43 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався Законом
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» та виходив з того, що квартира
АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання
відповідачів, доказів про наявність
іншого нерухомого майна у відповідачів
суду не подано.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
на даний час у Верховній Раді України
знаходиться законопроект «Про
реструктуризацію кредитних
зобов'язань з іноземної валюти»,
відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг
України» зможе задовольнити свої
вимоги до відповідачів, колегія суддів
виходить з того, що законопроект не є
нормативно-правовим актом, а тому не
може застосовуватися судом при
вирішенні спору.

Мораторій на задоволення вимог
кредиторів шляхом звернення стягнення
на іпотечне майно не позбавляє банк
права обрати інший спосіб захисту
свого порушеного права, що не
заборонений законом.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
судом першої інстанції достовірно не
встановлено чи є спірна квартира
єдиним місцем проживання відповідачів,
колегія суддів виходить з того, що
згідно договору іпотеки квартира
АДРЕСА_1 є постійним місцем проживання
іпотекодавців.

Доказів наявності в іпотекодавців на
праві власності іншого нерухомого
майна, окрім предмета іпотеки,
сторонами суду не надано.

Отже, рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 02 липня 2014 року є
законним і обґрунтованим, а тому
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» за довіреністю - Могилян
Людмили Василівни - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 липня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді