Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року та ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області від 26 листопада 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним вище позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, який
було уточнено в процесі розгляду
справи, та просив: визнати
недостовірними відомості, поширені
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щодо ОСОБА_2;
зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинити
неправомірні дії щодо приниження честі
та ділової репутації ОСОБА_2, шляхом
заборони розповсюдження відносно
нього будь-яким засобом недостовірної
інформації, яка не відповідає
дійсності щодо нього, а також містить
образливі для нього висловлювання які
порочать його честь, гідність і ділову
репутацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Запорізької
області від 26 листопада 2014 року, у
задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, не передаючи
справу на новий розгляд, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
позивачем ОСОБА_2 не доведено позовних
вимог щодо наявності факту поширення
відповідачами недостовірної
інформації відносно нього.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов і
кримінальних справ