Номер провадження: 22-ц/785/9851/14
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором б/н від 25.08.2005 року, за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка
Аліни Володимирівни на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 28 серпня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі- ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
вказаним позовною заявою, в якій просив
суд стягнути заборгованість за
кредитним договором б/н від 25.08.2005 року
у розмірі 38539,57 грн., посилаючись на те,
що 25.08.2005 року відповідач отримав
кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Вказував, що ним умови кредитного
договору були виконані належним чином,
але відповідач ухиляється від
виконання взятих на себе зобов'язань, а
тому просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 28 серпня 2014
року у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в
апеляційному порядку представник ПАТ
КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. В скарзі з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права ставиться питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до
укладеного договору б/н від 25.08.2005 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 10000,00
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується його підписом у заяві.

При укладанні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно
цієї статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Згідно із п. 9.12 умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонговується на такий же термін.

Відповідно до п. 6.5 умов надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно з п. 6.6 умов надання банківських
послуг у разі невиконання зобов'язань
за договором, на вимогу банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 умов надання
банківських послуг при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК
України наслідками порушення
боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишився, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Своїх зобов'язань за договором
відповідач не виконує, у зв'язку з чим
станом на станом на 31.07.2013 року має
заборгованість - 38539,57 грн., яка
складається з наступного: 7193,60 грн. -
заборгованість за кредитом; 29034,56 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1811,41 грн. -
штраф (процентна складова).

В свою чергу, як вбачається з
розрахунку заборгованості за
договором б/н від 25.08.2005 року, наданого
до суду банком, прострочена
заборгованість за кредитом почала
утворюватись ще в серпні 2008 року, а
останній платіж по погашенню кредитної
заборгованості (по процентах) був
здійснений відповідачем 26.10.2009 року.

Крім того, як вбачається з заяви, яка
разом з умовами надання банківських
послуг, правилами користування
платіжною карткою складає між
відповідачем та банком договір,
кредитна картка видавалась 26.08.2005 року
ОСОБА_3 на наступних умовах: тип картки -
НОМЕР_1, валюта - гривня, тип кредитного
ліміту- фінансовий фіксований, сума
кредитного ліміту - 10000,00 грн., базова
відсоткова ставка - 4% на місяць із
розрахунку 360 днів на рік, строк дії
кредитного ліміту - відповідає строку
дії картки, порядок погашення
заборгованості: щомісячно рівними
платежами у розмірі 7% от суми витрат.

Відповідно до п. 5.4. умов та правил
надання банківських послуг (розділ ІІ
Правила користування платіжною
карткою) строк погашення за кредитом
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжних картках без встановленого
мінімального обов`язкового платежу,
проводиться в наступному порядку:
строк погашення процентів за кредитом -
щомісячно за попередній місяць, строк
погашення кредиту - у повному обсязі, не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці (у полі
MONTH).

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України), а позовна давність в
один рік застосовується, зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (п. 1 ч. 1
ст. 258 ЦК України).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За правилами ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права,
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається із спливом строку
виконання.

Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна
сторони у зобов`язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені правилами повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником кожного
місяця за попередній місяць, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Відповідно до Правового висновку
Верховного Суду України по справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 6.11.2013 року по справі за №
6-116цс13 - перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи встановлене, а також, що
ОСОБА_3 заявив про пропуск позивачем
строків позовної давності та просив
суд застосувати ці строки, з
урахуванням того, що з позовом банк
звернувся до суду лише 11.10.2013 року, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позивач
пропустив строк позовної давності
звернення до суду, що є підставою для
відмови у задоволенні позову. Докази та
обставини, на які посилається апелянт в
скарзі, були предметом дослідження
судом першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з'ясувавши обставини справи
та давши належну оцінку зібраним
доказам, дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відмови ПАТ КБ
«Приватбанк» у задоволенні позову.
Вказані висновки суду відповідають
зібраним у справі доказам, яким судом
дана належна оцінка, правильно
визначена юридична природа
правовідносин що виникли і закон, який
їх регулює.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліка
Аліни Володимирівни відхилити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 28 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева