АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Калініченко
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про примусове
вселення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача, в якому
просив суд визнати незаконними дії
відповідача по обмеженню його права
користування належною йому на праві
спільної часткової власності
квартирою за адресою: АДРЕСА_1,
заборонити відповідачу обмежувати
йому доступ до вказаної квартири
шляхом вселення його у дану квартиру.

Свої вимоги мотивував тим, що 19.04.2013
року рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва за ним було визнано право
власності на 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно було зареєстроване
відповідне право власності. Разом з тим
позивач вказує, що після телефонної
розмови з іншим співвласником спірної
квартири - відповідачем по справі
ОСОБА_2, йому стало зрозуміло, що йому не
буде надано можливості користування
належним йому майном в добровільному
порядку, оскільки на його прохання
надати комплект ключів було отримано у
відповідь відмову у грубій формі.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволено. Вселено ОСОБА_3 до
квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 09 жовтня 2014 року у
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову,
вказуючи на те, що суд неповно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам не
дав належної оцінки, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 19.04.2013 року, яке станом на 27.06.2013 року
набрало законної сили, було припинено
право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка
зареєстрована за ОСОБА_2 та знаходилась
в спільній сумісній власності
подружжя, та визнано право власності на
зазначену частину квартири за ОСОБА_3

Як вбачається з витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №14754734
від 17.12.2013 року, за позивачем ОСОБА_3
06.08.2013 року було зареєстровано в
установленому законом порядку право
власності на 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст..ст. 317, ч.3 ст.319, ст.. 321
ЦК України власникові належить право
володіння , користування та
розпорядження своїм майном, яке є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.. 391 ч.1 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом вселення ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що сторони по справі є співвласниками
зазначеної квартири, які мають рівні
права у володінні, користуванні та
розпорядженні своєю власністю, тому
перешкоди у користуванні часткою
квартири, які створює ОСОБА_2 , повинні
бути усунуті, а ОСОБА_3 підлягає
вселенню в спірну квартиру.

Посилання апелянта на ту обставину, що
частка квартири , що передана у
власність ОСОБА_3 , насправді є
власністю ОСОБА_2, ОСОБА_3 володіє нею
незаконно, спростовується матеріалами
справи, а також рішеннями судів, якими
зазначені обставини вже встановлені і
тому на підставі ст.. 61 ч.3 ЦПК України не
потребують доказування.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з 'ясував обставини справи,
зібраним доказам дав належну оцінку та
прийшов до правильного висновку про
доведеність позовних вимог позивачем.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України
, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити .

Рішення Солом'янського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: