Провадження № 4-с/591/76/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді – Прокудіної
Н.Г.

при секретарі – Різниченко
Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Суми заяви
ОСОБА_1 до начальника Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
визнання виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми таким, що не
підлягає виконанню, визнання
незаконною бездіяльність начальника
відділу ДВС СМУЮ ОСОБА_2, зобов’язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою до начальника Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
визнання виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми таким, що не
підлягає виконанню, визнання
незаконною бездіяльність начальника
відділу ДВС СМУЮ ОСОБА_2, зобов’язання
вчинити певні дії, а саме зобов’язати
начальника Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції ОСОБА_2 усунути
зазначені порушення та винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-1191 від 04.03.2005 року, виданого
Зарічним районним судом м. Суми.

Свої вимоги мотивує тим, що в
провадженні ВДВС СМУЮ перебуває на
виконанні виконавчий лист № 2-1191 від
04.03.2005 року , виданий Зарічним районним
судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання неповнолітньої дитини.

26.06.2007 року державним виконавцем
Ковпаківського відділу ДВС СМУЮ було
прийнято постанову про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року до розшуку дитини.

Відповідно до листа Укрбюро Інтерполу
№ 34/385 від 17.04.2014 року повідомили, що
ОСОБА_4, 12.11.2003 р. н. у минулому ОСОБА_5
іммігрував до ОСОБА_6 16.04.2008 року та з
тих пір мешкає в цій країні, його мати
– ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 в
минулому, отримала громадянство ОСОБА_6
09.12.2011. ОСОБА_7 11.10.2008 зареєструвала шлюб.
Згідно облікових даних ОСОБА_7
іммігрувала до ОСОБА_6 14.01.2010 та з тих
пір мешкає у цій країні. 07.01.2014 у м.
Берген вона народила доньку. Норвезькі
компетентні органи не мають інформації
про еміграцію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
іншої країни. ОСОБА_7 отримала паспорт
громадянки ОСОБА_6. У зв’язку з тим, що
ОСОБА_6 визнає тільки одне
громадянство, норвезькі компетентні
органи надіслали ОСОБА_7 листа
анулювати ії українське громадянство
та просять повідомити чи скасоване ії
громадянство України.

У відповідності до ст.49 ЗУ «Про
виконавче провадження» звернувся до
відділу ДВС СМУЮ про прийняття
постанови про закінчення виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-1191 від 04.03.2005 року про
стягнення аліментів зі ОСОБА_1. Станом
на 04.11.2014 року відповідь на його заяву
відсутня.

Зазначає, що до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» які дії
державного виконавця, сторін
виконавчого провадження, з посиланням
на ст.ст. 6,8,12, 25, 31, 38, 39, 49.

Вважає, що відділ ДВС не виконує вимоги
ЗУ «Про виконавче провадження», а саме
не здійснює заходи, необхідні для
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом,
не розглядає його заяву , як учасника
виконавчого провадження про
закінчення виконавчого провадження,
не звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз’яснення або встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, стягнення
аліментів, його кошти, повинні бути
використані для забезпечення його
сина, а не ОСОБА_3. Виконавче
провадження було зупинено до розшуку
дитини. Відсутній стягував на користь
якої видано виконавчий документ,
відсутня сторона виконавчого
провадження, вважає, що в такому
випадку виконавче провадження
підлягає закінченню.

В судовому засіданні ОСОБА_1
заяву підтримав повністю, просить її
задовольнити.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_8 в
судовому засіданні заяву не визнала.

Суд, заслухавши учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
вважає, що заява підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

В судовому засіданні
встановлено, що на виконанні в ВДВС
СМУЮ перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1191 від 04.03.2005 року , виданого
Зарічним районним судом м .Суми про
стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення повноліття
в розмірі ? частини всіх видів
заробітку відповідача, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян (а.с.40) .

Рішенням Зарічного районного
суду м.Суми від 15.03.2007 року передано
малолітнього ОСОБА_5, 12.11.2003 року для
проживання з батьком ОСОБА_1 за адресою
: АДРЕСА_1.(а.с.8).

26.06.2007 року постановою від 26.06.2007
року зупинено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-1191, виданого 04.03.2005 року (а.с.
5).

Ухвалою Зарічного районного суду
м. Суми від 08.05.2012 року оголошено розшук
дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Ухвалою Зарічного районного суду
м.Суми від 16.05.2012 року оголошено розшук
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с.7), яка є
стягувачем по виконавчому листу № 2-1191.

Відповідно до листа Укрбюро
Інтерполу № 34/385 від 17.04.2014 року
повідомили, що ОСОБА_4, 12.11.2003 р. н. у
минулому ОСОБА_5 іммігрував до ОСОБА_6
16.04.2008 року та з тих пір мешкає в цій
країні, його мати – ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 в минулому,
отримала громадянство ОСОБА_6 09.12.2011.
ОСОБА_7 11.10.2008 зареєструвала шлюб.
Згідно облікових даних ОСОБА_7
іммігрувала до ОСОБА_6 14.01.2010 та з тих
пір мешкає у цій країні. 07.01.2014 у м.
Берген вона народила доньку. Норвезькі
компетентні органи не мають інформації
про еміграцію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
іншої країни. ОСОБА_7 отримала паспорт
громадянки ОСОБА_6. У зв’язку з тим, що
ОСОБА_6 визнає тільки одне
громадянство, норвезькі компетентні
органи надіслали ОСОБА_7 листа
анулювати ії українське громадянство
та просять повідомити чи скасоване ії
громадянство України. (а.с.9)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов’язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового

виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії, що відповідає
конституційному положенню щодо
обов’язковості виконання судових
рішень на всій території України (ст. 124
Конституції України).

Як передбачено у п. 1 ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України суд,
який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Системний аналіз вказаної норми
свідчить, що визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню
може застосовуватися у тих випадках,
які виключають необхідність
проведення виконавчих дій за цим
виконавчим документом, зокрема у разі
добровільного виконання боржником або
іншою особою рішення суду поза
виконавчим провадженням (без участі
державного виконавця). Виконавчий лист
видано після набрання рішенням
законної сили. Рішення суду по справі
№ 2-1191 не було оскаржено.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що відсутні підстави для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, рішення суду не виконано на
даний час та суд перевіряє
правомірність виконавчих дій, а у
зв’язку з тим, що не підлягає
задоволенню вимога заявника про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню то не підлягає
задоволенню і вимога про зобов’язання
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

ОСОБА_1 звернувся 24.10.2014 року до
Начальника Сумської ДВС СМУЮ ОСОБА_2 з
заявою про винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року про стягнення аліментів зі
ОСОБА_1 та арешту коштів ОСОБА_1 у КБ
«Приватбанку» та копію якої просив
надіслати поштою. До заяви долучив
копію листа Укрбюро Інтерполу № 34/385
від 17.04.2014 року щодо розшуку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець розглядає заяви сторін та
інших учасників виконавчого
провадження і їхні клопотання.

Відповідно до п. 3-6 ч. 3 цієї ж статті,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; безперешкодно
ходити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними;
накладати арешт на майно боржника;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах.

Контроль та перевірка у
виконавчому провадженні здійснюється
відповідно до ст.ст.83-86 Закону України
«Про виконавче провадження».

Так, згідно ч.1 ст.83 Закону України
«Про виконавче провадження» контроль
за своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби.

Перелік посадових осіб, які мають
право здійснювати перевірку
законності виконавчого провадження
визначено у ст.84 цього Закону.

Пунктом 9.2 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2012 року
№512/5 передбачено, що начальник відділу
має право перевірити будь-яке
виконавче провадження, що перебуває на
виконанні державних виконавців, які
йому безпосередньо підпорядковані, з
власної ініціативи чи за заявою
(скаргою) стягувача або його
представника у випадках, передбачених
Законом.

Однак, станом на 04.11.2014 року, та на час
прийняття процесуального рішення,
відповіді на заяву ОСОБА_1 суду надано
не було.

Також при дослідженні матеріалів
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року встановлено, що в матеріалах
виконавчого провадження взагалі
відсутня заява ОСОБА_1 від 24.10.2014 року та
копія листа Укрбюро Інтерполу № 34/385
від 17.04.2014 року щодо розшуку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідь ОСОБА_1 на
його лист, та ніяких дій щодо
направлення офіційного запиту до
органу, який направив лист, якщо були
сумніви не вчинено, що свідчить про
бездіяльність начальника ВДВС СМУЮ
ОСОБА_2.

Заява ОСОБА_1 від 24.10.2014 року
направлялась на ім’я начальника
Сумської ДВС СМУЮ ОСОБА_2, якщо,
вважати, що він передав для виконання
іншій особі, то начальник відділу ДВС
СМУЮ ОСОБА_2 повинен був здійснити
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішень державним
виконавцем .

Таким чином заяву ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати незаконною
бездіяльність начальника відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2 за
невиконання відділом ДВС Закону
України «Про виконавче провадження» в
рамках виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми.

Зобов’язати начальника Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2 в
рамках виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми здійснити
належний контроль, про що повідомити
ОСОБА_1.

В іншій частині відмовити за
необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.369, 383-386 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», -

У Х В
А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконною
бездіяльність начальника відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2 за
невиконання відділом ДВС Закону
України «Про виконавче провадження» в
рамках виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми.

Зобов’язати начальника Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції ОСОБА_2 в
рамках виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-1191 від
04.03.2005 року, виданого Зарічним
районним судом м. Суми здійснити
належний контроль, про що повідомити
ОСОБА_1.

В іншій частині відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
Апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом п’яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Повний текст виготовлено та підписано
25 листопада 2014 року.

Суддя