Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 травня 2014 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазпромбанк» до ОСОБА_2,
третя особа - державний нотаріус Першої
Ужгородської державної нотаріальної
контори Ластівка А.С., про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Укргазпромбанк» (далі по
тексту - ПАТ «Укргазпромбанк»)
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - державний
нотаріус Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори
Ластівка А.С., про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що
20.04.2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
на суму 600 000 грн. під 21 % річних з
кінцевою датою погашення 19.04.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, після
чого 04.04.2013 року позивач звернувся до
Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори з письмовою
вимогою до його спадкоємців.

З відповіді нотконтори вбачається, що
спадкоємцем померлого є ОСОБА_2, яка
відмовляється виконувати зобов'язання
за кредитним договором.

За таких обставин просив суд стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за кредитним довгором в розмірі 608 771,37
грн. в межах вартості спадкового майна.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 травня 2014 року даний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Укргазпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 608 771,37 грн. в межах вартості
успадкованого майна.

На дане рішення ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Зокрема зазначає, що банк
пропустив шестимісячний строк для
пред'явлення вимоги до кредитора, так
як згідно вимог ст. 1281 ЦК України вимоги
мають направлятися спадкоємцям, а не
нотконторі. Звертає увагу на те, що
текстом кредитного договору визначено
суму кредиту в розмірі 600 000 грн.,
натомість вказує та наводить в своєму
розрахунку дані щодо видачі кредиту на
суму 1 320 000 грн. Видача такої суми
взагалі не передбачена умовами
договору. При цьому боржником сплачено
кредитні кошти на суму 720 000 грн. у
зв'язку з чим договір про надання
споживчого кредиту є припиненим, як є
припиненою і іпотека. Суд першої
інстанції по даній справі взагалі
безпідставно послався на приписи
Закону України «Про іпотеку». Крім
того даним рішенням порушено права
неповнолітнього ОСОБА_5,я кий також
прийняв спадщину за померлим
автоматично в силу приписів ч.4 ст. 1268 ЦК
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 20.04.2011 року між ПАТ
«Укргазпромбанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір відповідно
до якого банк надав позичальнику
кредит у вигляді відновлюваної
кредитної лінії на споживчі цілі на
суму 400 000 грн. під 21 % річних з кінцевим
терміном повернення 19.04.2014 року (а.с.4-7).
20.09.2011 року було укладено додаткову
угоду №1 до даного кредитного договору
якою змінено суму кредиту до 600 000 грн.
(а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.14).

За положеннями ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо недотримання
банком шестимісячного строку для
пред'явлення вимог до кредитора
зважаючи на наступне.

Так, 04.04.2014 року банк направив до першої
Ужгородської державної нотаріальної
контори письмову вимогу кредитора до
спадкоємців боржника ОСОБА_4 (а.с.15), на
що нотконторою дано відповідь про те,
що спадщину за померлим ОСОБА_4
прийняла його дружина ОСОБА_2 (а.с.16).

При цьому колегія суддів констатує, що
приписами ст. 1281 ЦК України
передбачений обов'язок банку
пред'явити вимоги до спадкоємців
боржника в шестимісячний строк, однак
даною нормою не встановлено, що такі
вимоги повинні направлятися
безпосередньо спадкоємцям. Натомість
п.2.1 Глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року
передбачено заведення спадкової
справи на підставі претензій
кредиторів. Тобто чинним цивільним
законодавством передбачена можливість
пред'являти претензії кредиторами до
боржників через нотаріальну контору.
При цьому в апеляційній скарзі апелянт
формально спекулює на термінах
«вимога» та «претензія», які вжиті
відповідно у ст. 1281 ЦК України та
вищезазначеному порядку, що не
береться до уваги колегією суддів, так
як дані терміни є синонімами.

Зважаючи на викладене колегія суддів
констатує, що не суперечить приписам
ст. 1281 ЦК України пред'явлення
кредитором вимог до спадкоємців
боржника, шляхом направлення їх до
нотаріальної контори, а відтак по даній
справі банком не пропущено
шестимісячний строк передбачений ст.
1281 ЦК України.

Також відхиляє колегія суддів
посилання апелянта на незаконність
видачі банком кредиту на загальну суму
1 320 000 грн. враховуючи наступне.

В п.1.1 кредитного договору чітко
зазначено, що кредит надається у
вигляді відновлюваної кредитної лінії.

При цьому кредитна лінія - спосіб
надання кредиту частинами в межах
установленого ліміту протягом
обумовленого кредитним договором
строку з відновленням або без
відновлення ліміту кредитування у разі
погашення Позичальником отриманого
кредиту або його частини. Кредитна
лінія може бути відновлюваною та
невідновлювальною. Відновлювальна
кредитна лінія - вид кредитної лінії,
згідно з якою позичальник має
можливість упродовж дії кредитної
лінії неодноразово отримувати та
погашати суму кредиту в межах
установленого ліміту. Ліміт
кредитування автоматично
відновлюється на суму погашеного
кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи
позичальник ОСОБА_4 отримував кредитні
кошти декількома траншами, періодично
погашаючи заборгованість. При цьому
при отриманні чергового траншу, сума
заборгованості ОСОБА_4 по даному
кредитному договору не перевищувала
встановлений кредитний ліміт в розмірі
600 000 грн. Загальна сума отриманих
кредитних коштів позичальником рівна 1
320 000 грн., а загальна сума погашених
коштів - 720 000 грн., і дані обставини
підтверджуються відповідними
виписками по особовим рахункам та
меморіальними ордерами (а.с.22-56, 167-187).

Зважаючи на викладене колегія суддів
констатує, що зважаючи на тип
кредитування, отримання боржником
кредитних коштів на загальну суму 1 320 000
грн. не суперечить умовам кредитного
договору від 20.04.2011 року, а відтак
доводи апеляційної карги в цій частині
є безпідставними. Наданий банком
розрахунок не викликає сумнівів у
колегії суддів, а правильність такого
фактично апелянтом не оспорюється, у
зв'язку з чим він береться до уваги.
Тобто доводи апеляційної скарги про
припинення зобов'язання за кредитним
договором та відповідно договором
іпотеки є також безпідставними.

Разом з тим заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги щодо
прийняття спадщини ще одним
спадкоємцем.

Так з матеріалів спадкової справи,
витребуваної судом апеляційної
інстанції, вбачається, що крім
відповідача ОСОБА_2 спадщину за
померлим ОСОБА_4 прийняв його
неповнолітній син ОСОБА_5 в силу
приписів ч.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки
від спадщини не відмовлявся.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять не тільки
права, а й обов'язки.

Статтею 1267 ЦК України передбачено, що
частки спадкоємців є рівними.

Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Таким чином, оскільки спадщину
прийняли двоє спадкоємців, а позов
пред'явлено банком лише до одного з них,
то на останнього може бути покладений
обов'язок погасити заборгованість у
відповідності до його частці, тобто в 1/2
частині, що дорівнює 304 385,68 грн. (608 771,37 /
2 =304 385,68 ), і то в межах вартості
отриманого ним спадкового майна, що не
позбавляє позивача пред'явити позов до
другого спадкоємця в іншій частині
заборгованості.

За таких обставин рішення суду
підлягає зміні.

Також обґрунтованими є доводи апеляції
щодо безпідставності посилання судом в
своєму рішення на приписи Закону
України «Про іпотеку» та відповідно
пункти Постанови Пленуму ВССУ,
оскільки по даній справі не
вирішується питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки, а відтак
вказані посилання суду першої
інстанції підлягають виключенню з
мотивувальної частини рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
апеляційний суд змінює рішення суду
першої інстанції у разі неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та невірного застосування
норм матеріального права.

Керуючись ст. 1267, 1281, 1282 ЦК України,
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 21 травня 2014 року змінити.

Викласти другий абзац резолютивної
частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Укргазпромбанк» заборгованість за
кредитним договором №2-Ф-КЛ/11-У від
20.04.2011 року в розмірі в розмірі 304 385
(триста чотири тисячі триста
вісімдесят п'ять ) гривні 68 ( шістдесят
вісім) копійок, в межах вартості майна
успадкованого за померлим ОСОБА_4.»

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання суду на приписи
Закону України «Про іпотеку» та п.36
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, після чого
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Суддя-доповідач

Судді