Ухвала

іменем україни

29 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 12
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дійсним, розірвання договору та
стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила визнати дійсним усний договір
підряду на виготовлення комплекту
меблів, укладений у травні 2008 року між
нею та відповідачем ОСОБА_3; розірвати
зазначений договір; стягнути з
відповідача на свою користь грошові
кошти за цим договором у сумі 65 247 грн,
які включають в себе грошові кошти, які
передані позивачем відповідачу за
умовами договору, та три проценти
річних. Свої вимоги обґрунтовувала тим,
що за вищевказаним договором
відповідач ОСОБА_3 взяла на себе
зобов'язання щодо виготовлення меблів,
а позивач ОСОБА_2 передала їй згідно з
умовами цього договору грошові кошти
на загальну суму 24 900 грн. Однак у
визначений сторонами строк умови
договору ОСОБА_3 не виконані, що стало
підставою для звернення позивача до
суду з цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
листопада 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати зазначені судові рішення
судів першої й апеляційної інстанцій,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з наявності передбачених ст. 267 ЦК
України підстав, оскільки позивач
звернувся до суду з цим позовом з
пропущенням строку позовної давності,
на застосуванні якої наполягав
відповідач.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
договору дійсним, розірвання договору
та стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 16
вересня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
12 листопада 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак