Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Дудник Г.С. з участю
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, її представника
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права
власності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, просив
визнати за собою право власності на
будівельні матеріали, що вкладені під
час проведення ремонту квартири
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача їх
вартість у сумі 33336 грн. 00 коп. В
обгрунтування позову позивач послався
на ті обставини, що 14 серпня 2004 року
уклав шлюб з дочкою позивача ОСОБА_5 та
з листопада 2004 року по серпень 2010 року
мешкав разом з нею в квартирі АДРЕСА_1,
що належить на праві власності
відповідачу. В той же час з грудня 2004
року він (позивач) почав робити ремонт у
квартирі власними силами та на власні
кошти, так як квартира була не
придатною для користування. В свою
чергу, відповідач погодилась як з
проживанням родини своєї дочки в
квартирі, так і з тим, що в ній буде
проводитись ремонтні роботи. Ремонт
був закінчений у грудні 2006 року, на
здійснення ремонтних робіт та
придбання матеріалів витрачено 18110 грн.
00 коп. Влітку 2007 року, він (ОСОБА_4.) почав
за бажанням відповідача добудовувати
до квартири балкон. Ці роботи були
закінчені в листопаді 2007 року та на їх
виконання витрачено 15226 грн. 00 коп. Як на
правові підстави позову позивач
послався на ст. 386, 392 ЦК України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, підтвердила
викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач та її представник проти
позову заперечували, суду пояснили, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в квартирі
АДРЕСА_1 після народження дитини, тобто
з 2008 року. Позивач був тимчасовим
мешканцем, проживав у квартирі до
серпня 2010 року та участі у проведенні
ремонту не брав. Капітальний ремонт у
квартири був зроблений нею (ОСОБА_2.) за
власний рахунок. Так, з жовтня 2005 року
по серпень 2006 року здійснені роботи з
посилення балконної плити та
перебудови балкону, тобто суттєво
раніше, ніж про це стверджує ОСОБА_4
Крім того, в період часу, на який
посилається позивач, ОСОБА_5 була
вагітною та знаходилась у лікарні на
збереженні, а позивач ніколи окремо від
родини в квартирі не мешкав. Вартість
ремонту істотно завищена позивачем та
не відповідає дійсним витратам які
понесла вона (відповідач). Більш того,
ніякого договору з позивачем про
проведення ремонтних робіт вона
(ОСОБА_2.) не укладала. Представник
відповідача зазначила, що вимоги в
частині визнання за позивачем права
власності на будівельні матеріали не
можуть бути задоволені, так як після їх
використання вони стали невід'ємною
частиною поліпшеного майна і у даному
випадку не можуть бути відокремлені
від нього.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

На підставі договору
купівлі-продажу від 23 вересня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в
реєстрі за № 2324, ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_2. Право власності
відповідача зареєстроване КП ММБТІ 07
жовтня 2004 року, реєстраційний № 3063156,
номер запису 18286 в книзі 106 (а.с. 54, 55).

Згідно цього договору відповідачем
була придбана двокімнатна квартира,
загальною площею 45,5 кв.м., житловою
площею 31,6 кв.м.

Як слідує з технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 виготовленого КП
ММБТІ станом на 25 березня 2005 року, на
час складення в ньому містився запис
про наявність самовільного
переобладнання, а саме: загальна площа
квартири збільшена на 1,60 кв.м. за
рахунок влаштування балкону 0,9х6,0 м. на
балконній плиті вітражу магазину.

За такого, внаслідок самовільного
переобладнання балкону зі збільшенням
у розмірах, яке було фактично виконано
до 25 березня 2005 року, загальна площа
квартири становить 47,1 кв.м.

Разом з цим, письмовими зверненнями
ОСОБА_2 від 04 та 05 квітня 2005 року (а.с. 76,
96) підтверджено, що за отриманням
погоджень на збільшення загальної
площі вона, як власник житла,
звернулась вже після фактичного
переобладнання балкону, а про
необхідність отримання на додаток до
погоджень відповідних контролюючих
державних установ ще й проекту з
посилення існуючої балконної плити,
дізналась з листа управління
архітектурної діяльності головного
управління містобудування та
архітектури Миколаївської міської
ради вих. № 15-834 від 14 жовтня 2005 року (а.с.
72).

За виготовленням проекту ОСОБА_2
звернулась до ЗАТ "Миколаївський
ДІПРОМІСТ" лише 30 травня 2006 року (а.с. 92).

Таким чином, виготовлення проектної
документації на посилення балконної
плити та влаштування балкону
здійснювались ОСОБА_2 після того як
переобладнання балкону було фактично
завершене. Враховуючи об'єм робіт, суд
доходить висновку про те, що
переобладнання балкону здійснювалось
в період з 2004 року по березень 2005 року
включно. При цьому суд не спростовує
доводів відповідача про те, що
безпосередньо посилення балконної
плити було здійснене за її рахунок у 2006
році, тобто значно пізніше фактичного
переобладнання балкону.

Розпорядженням адміністрації
Ленінського району виконавчого
комітету Миколаївської міської ради №
254-р від 04 серпня 2006 року (а.с. 73) ОСОБА_2
оформлене самочинне збільшення
загальної площі на 1,6 кв.м. за рахунок
влаштування балкону 0,9х6,0 м. на
балконній плиті вітражу магазина в
квартирі АДРЕСА_1.

17 серпня 2006 року адміністрацією
Ленінського району виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
ОСОБА_2 видане свідоцтво про право
власності на нерухоме майно -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 47,1 кв.м., житловою
площею 31,6 кв.м. Право власності на
підставі цього свідоцтва
зареєстроване КП ММБТІ 17 серпня 2006
року, реєстраційний номер 3063156, номер
запису 18286 в книзі 106. (а.с. 58, 59)

Наявним в матеріалах справи
відеозаписом з місця виникнення
спірних правовідносин доведено, що у
роботах з переобладнання балкону
приймав участь ОСОБА_4, якого
відповідач на цьому відео впізнала.

Участь позивача у здійсненні ремонтних
робіт як всередині квартири так і робіт
з переобладнання балкону в судовому
засіданні підтвердив свідок ОСОБА_7
Детальніше свідок пояснив, що ОСОБА_4 у
квартирі ОСОБА_2 здійснювались такі
роботи: заміна системи каналізації,
залиття підлоги, оброблення стін та
стелі (зняття старого покриття,
вирівнювання), повністю переобладнаний
балкон. Сам свідок на прохання позивача
допомагав йому в переобладнанні
балкону (зварював металеві
конструкції, завозив будівельні
матеріали, тощо).

Факт проживання ОСОБА_4 в квартирі
АДРЕСА_1 з 2004 по 2010 роки також
підтверджується висновком Ленінського
РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 03 вересня 2012 року (а.с. 10).

За такого, твердження відповідача про
те, що позивач не приймав участі
протягом 2004-2010 років у здійсненні
ремонтних робіт у її квартирі є хибними
та суперечать встановленим судом
об'єктивним обставинам.

Так, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений 14 серпня 2004 року (а.с. 19)

Як установлено судом, квартиру
відповідач придбала 23 вересня 2004 року
та в ній не зареєстрована до
теперішнього часу.

Такі обставини вочевидь свідчать про
те, що ОСОБА_2 купила квартиру для
проживання в ній своєї дочки та її
чоловіка ОСОБА_4, тобто фактично
подарувала її подружжю.

Викладене свідчить не тільки про те, що
відповідач надала свою згоду на
проживання в цій квартирі позивача, а і
погодилась на з проведеним
переобладнанням балкону та ремонтом,
так як в подальшому здійснила їх
оформлення у встановленому законом
порядку. Той факт, що всі
правовстановлюючі документи а також
проекти, погодження і т.ін. оформлялись
на прізвище відповідача не спростовує
висновків суду у справі, так як лише
власник нерухомого майна вправі
здійснювати такі дії.

За такого, суд доходить висновку, що під
час шлюбу, з 2004 року ОСОБА_4 здійснював
ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_1 та
будівельні роботи з улаштування
балкону цієї квартири з метою
подальшого проживання родини за
наявності на це усної згоди ОСОБА_2

Накладними б/н від 11 лютого 2005 року, 29
березня 2005 року, 13 червня 2007 року, 19
червня 2007 року підтверджуються витрати
ОСОБА_4 на придбання будівельних
матеріалів на загальну суму 11926 грн. 00
коп.

В той же час, суд критично оцінює
представлену позивачем квитанцію № 2
від 4 травня 2009 року з придбання вікна
та дверей з ПВХ на суму 3000 грн. 00 коп. так
як відповідачем суду надані докази, про
те, що вікна та двері встановлювались у
серпні 2010 року за її рахунок (а.с. 60-64).

В той же час, позивачем не представлено
суду у встановленому цивільним
процесуальним законом порядку
належних та допустимих доказів на
підтвердження розміру решти позовних
вимог в частині стягнення коштів з
відповідача.

В силу ч. 1 та 3 ст. 778 ЦК України наймач
може поліпшити річ, яка є предметом
договору найму, лише за згодою
наймодавця. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю.

За такого, з відповідача на користь
позивача слід стягнути 11926 грн. 00 коп.
коштів, витрачених на поліпшення житла,
задовольнивши тим самим в даній
частині позовні вимоги частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині
визнання права власності на будівельні
матеріали, використані під час
ремонтних робіт, задоволенню не
підлягають так як вони стали складовою
частиною квартири, власником якої є
ОСОБА_2, та вони не можуть бути
відокремлені від квартири без її
пошкодження.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивача слід стягнути 119
грн. 26 коп. судового збору.

Керуючись ч. 1 ст. 819, ч. 1, 3 ст. 778 ЦК
України, ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 11926
(одинадцять тисяч дев'ятсот двадцять
шість) грн. 00 коп. коштів, витрачених на
поліпшення житла, а також 119 (сто
дев'ятнадцять) грн. 26 коп. судового
збору.

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В.
Батченко