У х в а л а

іменем україни

26 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Юровської
Г.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Кіровоградської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на майно та за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» про
розірвання іпотечного договору від 02
липня 2007 року, за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Ульяновського
районного суду Кіровоградської
області від 11 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі −? ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого вказало,
що 27 червня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» (далі −? ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль»), яке змінило назву на ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № 014-09.5-75312,
згідно з умовами якого банк надав їй
кредит у розмірі 35 000,00 дол. США зі
сплатою 8, 5 відсотків річних за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту 26 березня
2027 року.

Після укладення кредитного договору
ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5». У
забезпечення зобов'язання за цим
договором між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір
іпотеки від 02 липня 2007 року, за яким
предметом іпотеки був будинок АДРЕСА_2,
але в подальшому заборона на продаж
цього будинку була неправомірно знята.

26 березня 2010 році був укладений договір
поруки між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
та ОСОБА_6, за яким останній поручився
солідарно відповідати за борги ОСОБА_5
крім того вищезазначений кредитний
договір ОСОБА_5 був забезпечений також
договором іпотеки від 02 липня 2007 року
за яким ОСОБА_7 передав в іпотеку банку
свою квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_5 свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконувала станом на 21 березня 2013 року
утворилась заборгованість на загальну
суму 31 889, 75 дол. США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом
Національного банку України (далі −?
НБУ) становить 254 894 грн 77 коп.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом про розірвання іпотечного
договору від 02 липня 2007 року,
укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» і ним та про зобов'язання
приватного нотаріуса Гайворонського
районного нотаріального округу ОСОБА_9
зняти заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1. На обґрунтування зустрічного
позову зазначив, що оскільки 12 січня 2009
року шлюб між ОСОБА_5 та його сином був
розірваний, внаслідок чого ОСОБА_5
стала для нього сторонньою людиною. Він
звертався до банку з вимогами про
розірвання укладеного між ним та
банком іпотечного договору, однак ці
звернення не були задоволені.

Рішенням Ульяновського районного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 24 квітня 2014 року, позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 27 червня 2007 року № 014-09.5-75312 у сумі 31
889, 75 дол. США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ на
21 березня 2013 року становить 254 894 грн 77
коп.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 27 червня 2007
року № 014-09.5-75312 у сумі 31 889, 75 дол. США, що
в гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ на 21 березня 2013 року
становить 254 894 грн 77 коп. звернуто
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу на прилюдних торгах квартири,
визначивши початкову ціну відповідно
до положень Закону України «Про
виконавче провадження».

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати оскаржувані судові рішення в
частині задоволення позовних вимог про
звернення стягнення та в цій частині
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, обґрунтовуючи свої
доводи порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив з
доведеності позову та наявності
передбачених ст. ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК
України підстав для стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки, як встановив суд, ОСОБА_5 не
виконала належним чином взятих на себе
за кредитним договором зобов'язань, що
призвело до утворення заборгованості,
та відповідно до ст. ст. 11, 33 Закону
України «Про іпотеку» правомірно
звернув стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Ульяновського районного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 24 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко Г.В.
Юровська