Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ майна

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі
представника на ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
14 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 13
лютого 2006 року було визнано укладену
між сторонами мирову угоду та закрито
провадження у справі.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 в особі
представника оскаржила ухвалу суду
першої інстанції в апеляційному
порядку.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року визнано неповажними
наведені заявником причини пропуску
строку на апеляційне оскарження,
скаргу залишено без руху із наданням
строку протягом тридцяти днів з
моменту отримання ухвали для наведення
інших підстав поновлення пропущеного
строку.

У зв'язку із невиконання вимог ухвали
від 23 грудня 2013 року у відкритті
апеляційного провадження у справі було
відмовлено ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14
лютого 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та передати справу
для продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції
України головним обов'язком держави
є утвердження і забезпечення прав і
свобод людини. Забезпечення прав і
свобод, крім усього іншого, потребує,
зокрема, законодавчого закріплення
механізмів (процедур), які створюють
реальні можливості для здійснення
кожним громадянином прав і свобод
(абзац четвертий підпункту 3.2
пункту 3 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 24 грудня 2004 року №
22-рп/2004).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №
16-рп/2009 Конституційний Суд України
зазначив, що метою судового контролю є
своєчасне забезпечення захисту та
охорони прав і свобод людини і
громадянина.

У своїй практиці Європейський суд з
прав людини вказує на те, що право на
справедливий розгляд судом, яке
гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, має розумітися у світлі
преамбули Конвенції, у відповідній
частині якої зазначено, що
верховенство права є спільною
спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним із фундаментальних аспектів
верховенства права є принцип юридичної
визначеності, який передбачає повагу
до принципу res judicata - принципу
остаточності рішень суду (див., mutatis
mutandis, рішення у справі «Рябих проти
Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52,
ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини
зазначає, якщо строк на

ординарне апеляційне оскарження
поновлений зі спливом значного
періоду часу та за підстав, які не
видаються переконливими, таке рішення
може порушити принцип юридичної
визначеності. У кожній справі
національні суди мають перевіряти, чи
підстави для поновлення строків для
оскарження виправдовують втручання
у принцип res judicata (рішення у справі
«Пономарьов проти України» від 3 квітня
2008 року заява № 3236/03).

При цьому на осіб, які беруть участь у
справі, покладається обов'язок
демонструвати готовність брати
участь на всіх етапах розгляду, що
стосуються

безпосередньо його, утримуватися від
використання прийомів, які пов'язані
із зволіканням у розгляді справи, а
також максимально використовувати всі
засоби внутрішнього законодавства
для прискорення процедури слухання
(рішення від 7 липня 1989 року у справі
«Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти
Іспанії»).

Положення ч. 2 ст. 294 ЦПК України
визначає строки апеляційного
оскарження ухвали суду першої
інстанції, які становлять: п'ять днів з
дня проголошення ухвали, а у разі, коли
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, - п'ять днів з дня
отримання копії ухвали.

Наслідком пропуску таких строків за
умов неповажності підстав для їх
поновлення є відмова у відкритті
апеляційного провадження (ч. 3 ст. 297 ЦПК
України).

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4 була присутньою при визнанні
судом мирової угоди та їй роз'яснено
наслідки ухвалення такого судового
рішення (а. с. 27).

На обкладинці справи (після а.с.92)
зазначено, що ОСОБА_4 отримала копію
ухвали 15.05.2006 року.

Крім того, у червні 2009 року ОСОБА_4
зверталася до Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області із заявою про відміну ухвали
від 13 лютого 2006 року у зв'язку із
нововиявленими обставинами (а. с. 29, 30),
додавши до заяви копію ухвали від 13
лютого 2006 року й зазначивши її у
додатку у самій заяві, а у серпні 2009
року на підставі довіреності ОСОБА_4
від 6 лютого 2009 року її представник
звернулася до суду із заявою про
визначення порядку виконання ухвали
від 13 лютого 2006 року, якою визнано
мирову угоду (а. с. 34, 35).

За таких обставин, апеляційний суд
дійшов обґрунтованого висновку щодо
неповажності причин пропуску ОСОБА_4
строку на апеляційне оскарження
ухвали Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 13
лютого 2006 року, оскільки заявником
порушено процедуру вчинення таких дій,
що узгоджується із принципом юридичної
визначеності та не свідчить про
обмеження права на доступ до
правосуддя.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі
представника відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
О.П.
Касьян
В.О. Савченко