Справа №485/1494/14-ц 09.12.2014 09.12.2014 09.12.2014
Провадження №22-ц/784/3345/14 Суддя по 1
інстанції - Лисенко М.Є.
Доповідач апеляційного суду Шолох
Ухвала

Іменем України

9 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання
- Харитоновій І.В.,

за участю:

- прокурора Савченко І.А.,

- відповідачки ОСОБА_2,

- представника третьої особи - органу
опіки та піклування Снігурівської
райдержадміністрації - Луцкіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

органу опіки та піклування
Снігурівської райдержадміністрації
Миколаївської області

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 5
листопада 2014 року у справі за

позовом

органу опіки та піклування виконкому
Новокиївської сільської ради, діючого
в інтересах малолітньої ОСОБА_4, до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог: орган опіки
та піклування Снігурівської
райдержадміністрації Миколаївської
області, про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів,

встановила:

У липні 2014 року орган опіки та
піклування виконкому Новокиївської
сільської ради, діючи в інтересах
малолітньої ОСОБА_4, звернувся з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5
про позбавлення їх батьківських прав
відносно їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та стягнення аліментів на її утримання.

Позов обґрунтовано тим, що
відповідачі не виконують своїх
батьківських обов'язків по вихованню і
утриманню доньки ОСОБА_4, не піклуються
про її фізичний та духовний розвиток,
навчання, зловживають алкогольними
напоями, не працюють, негативно
характеризуються. Проживаючи в
АДРЕСА_1, відповідачі утримують його в
антисанітарному стані, дитина
проживала в сім'ї свого старшого брата
ОСОБА_6, батьки не цікавляться її долею,
на неодноразові попередження не
реагують.

У зв'язку з бездоглядністю та
загрозою життю і здоров'ю дитини, орган
опіки та піклування 9 липня 2014 року
прийняв рішення № 75 про негайне
відібрання її від батьків. 10 липня 2014
року ОСОБА_4 влаштована до комунального
закладу в м. Миколаєві
«Миколаївський центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» Миколаївської обласної ради,
як така, що опинилася у складних
життєвих обставинах.

Посилаючись на викладені обставини та
вимоги ст. 164 СК України, позивач просив
про задоволення позову.

Заперечуючи проти позову, відповідачі
посилались на те, що хоча їх будинок
потребує ремонту, але дитина має умови
для проживання та навчання, у неї є
окрема житлова кімната, а вони
приймають міри для покращання умов
проживання та завжди проявляли
турботу та любов до дитини.

Рішенням Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 5 листопада 2014 року
відмовлено у задоволенні позову органу
опіки та піклування виконкому
Новокиївської сільської ради.
Відповідачі попереджені судом про
недопустимість неналежного виконання
обов'язків по вихованню доньки.

В апеляційній скарзі третя особа
- орган опіки та піклування
Снігурівської райдержадміністрації,
посилаючись на незаконність рішення
суду та порушення прав дитини, просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, зокрема й у
разі, якщо вони ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини (п. 2 ч.1) або є
хронічними алкоголіками або
наркоманами (п. 4 ч. 1).

В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Пунктом 15 цієї ж постанови Пленуму
передбачено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995
року, від якого мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Інших неповнолітніх
дітей вони не мають.

З 2002 року сім'я проживає у АДРЕСА_1, що
залишився після смерті батьків ОСОБА_2
та потребує ремонту (будинок 1926 року
забудови).

Відповідачі офіційно не працюють, на
обліку в центрі зайнятості не
перебувають, проживають за рахунок
тимчасових заробітків та орендної
плати за земельний пай, схильні до
вживання алкогольних напоїв,
характеризуються за місцем проживання
негативно. Будинок має дві житлові
кімнати, одна із яких відведена для
дитини, іншу займають відповідачі. В
будинку також є коридор та кухня, пічне
опалення, електропостачання, у дворі -
водопровід. Побутової техніки, крім
телевізора, немає.

Їх донька ОСОБА_4 значний період
часу проживала в будинку своєї баби та
діда (батьків відповідачки ОСОБА_2), що
розташований поряд по вул. Садовій, де у
неї були належні умови для проживання
та навчання. Після смерті баби (у лютому
2013 року), старший син
відповідачки ОСОБА_2 від першого шлюбу
ОСОБА_6, 1993 року народження, створив
сім'ю і разом зі своєю співмешканкою
також проживає у цьому будинку. В
одній із кімнат цього ж будинку
продовжувала проживати і ОСОБА_4,
батьки якої, проживаючи в будинку
поряд, сімейних відносин з нею не
втрачали.

Влітку 2014 року ОСОБА_6, перебуваючи у
нетверезому стані, вигнав ОСОБА_4 з
будинку, вона повернулася до будинку
батьків, які дійсно схильні до вживання
спиртних напоїв й належних умов для
її проживання тут не створили.

Зазначене спонукало виконком
Новокиївської сільської ради, як орган
опіки та піклування, прийняти рішення
№ 75 від 9 липня 2014 року про негайне
відібрання дитини від батьків, як
зазначено у рішенні, у зв'язку з
бездоглядністю та загрозою її життю і
здоров'ю.

З 10 липня 2014 року ОСОБА_4
тимчасово влаштована до комунального
закладу в м. Миколаєві «Миколаївський
центр соціально-психологічної
реабілітації дітей», як така, що
опинилася у складних життєвих
обставинах.

При цьому, приймаючи рішення про
негайне передання дитини під тимчасову
опіку держави, державні органи не
зазначили, які ж саме умови проживання
дитини були вкрай небезпечними для її
життя і здоров'я, а також не з'ясували
можливість альтернативних заходів.

Орган опіки і піклування
Снігурівської райдержадміністрації
надав висновок від 11 липня 2014 року № 47
про доцільність позбавлення
відповідачів батьківських прав
відносно малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 74).

Із матеріалів справи також
вбачається, що ОСОБА_4 з першого класу
навчається в Новокиївській
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів,
де характеризується позитивно, добре
вчиться, виявляє здібності до науки,
мистецтва, складає вірші, приймає
участь у районних конкурсах,
доброзичлива та уважна.

Ці фактичні обставини справи
встановлені судом, підтверджуються
поясненнями сторін, актами обстеження
житлово-побутових умов проживання
відповідачів, які складалися
представниками сільської ради в
період з листопада 2012 року по 8 липня
2014 року (а.с. 11-19), а також поясненнями
цих же представників, як свідків, у
судовому засіданні.

Крім того, із актів соціального
інспектування отримувачів соціальних
послуг, складених органами соціальних
служб протягом 2013-2014 років (а.с. 20-26)
вбачається, що сім'я потребує
соціального супроводу, як така, що
перебуває у складних життєвих
обставинах (а.с. 20-26). Проте, докази
надання державної допомоги сім'ї в
матеріалах справи відсутні.

Як пояснила ОСОБА_2, вони з
чоловіком офіційно не працюють,
оскільки роботи в селі немає, раніше
вона працювала дояркою, тому ходять на
підробітки. На обліку у центрі
зайнятості населення вони не
перебувають, так як немає коштів на
систематичні поїздки до райцентру на
реєстрацію, окрім іншого, транспорт
ходить не завжди. В зв'язку з чим і
державну допомогу не отримували.

Неповнолітня ОСОБА_4, якій
виповнилося 14 років, пояснила в суді
апеляційної інстанції, що тимчасово
перебуває у центрі реабілітації й не
згодна з тим, що її розлучили з
батьками, які добре до неї відносяться.
Вона проживала і з ними і у будинку
бабусі, хоче повернутися додому і до
своєї школи, у звичне середовище, де їй
добре та комфортно. У сусідів вона
ніколи не проживала й випадків того,
що у неї не було одягу, житла або їжі
не було, батьки хоча й випивають, але
піклуються про неї.

Матеріалами справи також
підтверджується, що відповідачі не
перебувають на обліку в органах
охорони здоров'я як хронічні
алкоголіки. Згідно із довідкою
Снігурівської районної лікарні від 12
листопада 2014 року, ОСОБА_2 перебуває на
диспансерному обліку у лікаря
нарколога з 3 вересня 2014 року з
діагнозом синдром залежності від
алкоголю, 5 листопада 2014 року
відвідувала наркологічний кабінет, їй
призначена підтримуюча терапія (а.с.130).
За допомогою до лікаря нарколога
відповідачка звернулася добровільно
під час слухання справи судом.

ОСОБА_5 на диспансерному обліку у
лікаря нарколога не перебуває, за
наркологічною допомогою не звертався,
проте у грудні 2014 року проходив
лікування з приводу гіпертонічної
хвороби (а.с. 155).

Із останнього акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім'ї, складеного 5 грудня 2014 року
представниками сільської ради
вбачається, що одна із житлових кімнат
для дитини обладнана усім необхідним,
зокрема, там проведено косметичний
ремонт, обладнано спальне ліжко, є
стіл, стілець та шафа з її речами. В
будинку є необхідний запас продуктів
харчування (а.с. 154).

Отже, відповідачі вживали та
вживають міри для поліпшення умов
проживання та позбавлення від
алкогольної залежності.

За такого, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
відсутні підстави для застосування до
відповідачів такої крайньої міри як
позбавлення батьківських прав, а
застосував міри попередження.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до підтримання висновку органу опіки
та піклування та переоцінки доказів,
проте висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Посилання у скарзі на те, що дитина
поміщена у кращі умови для проживання
та виховання, а також на ненадійність
ситуації в сім'ї, не можуть виправдати
примусове відібрання дитини від її
біологічних батьків.

До того ж, відповідно до ст. 8 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод кожен має право
на повагу до свого приватного і
сімейного життя, до свого житла і
кореспонденції. Органи державної
влади не можуть втручатись у
здійснення цього права, за винятком
випадків, коли втручання здійснюється
згідно із законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання захисту
здоров'я чи моралі або для захисту прав
і свобод інших осіб.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування рішення
районного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу органу опіки та
піклування Снігурівської
райдержадміністрації Миколаївської
області відхилити, а рішення
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 5 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: