Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.
Справа153/1276/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді ДЗЕРИН М.М.

при секретарі
ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без реєстрації шлюбу, визнання
майна об'єктом спільної сумісної
власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
даним позовом. Зазначила, що до 1985 року
вона проживала в шлюбі із своїм
чоловіком ОСОБА_3. У жовтні 1985 року
ОСОБА_3 помер. З березня місяця 1995 року
вона почала проживати у фактичних
шлюбних відносинах із ОСОБА_4, з яким
вела спільне господарство, мали
спільний бюджет та мали взаємні права
та обов'язки притаманні подружжю. З 1995
року по червень 2007 рік проживали разом
в житловому будинку по АДРЕСА_1. 21
червня 2007 року вона разом із чоловіком
ОСОБА_4 придбали інший житловий
будинок, що розташований по АДРЕСА_2 та
разом в цьому будинку проживали до дня
смерті чоловіка ОСОБА_4 За час
проживання однією сім»єю крім
житлового будинку по АДРЕСА_2 вони
також за спільні сімейні кошти
придбали автомобіль марки ЗАЗ TF698 К,
інше рухоме майно та техніку. За час
спільного проживання із ОСОБА_4 між
ними склались усталені відносини, що
притаманні подружжю. ОСОБА_4 являвся
інвалідом І-ї групи, постійно
лікувався, 3-4 рази на рік перебував на
стаціонарному лікуванні і постійно
лікувався амбулаторно. Будучи
фактичною дружиною ОСОБА_4, вона
постійно піклувалась про його здоров'я,
доглядала опікувала, вели спільне
господарство, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_4 року
ОСОБА_4 помер в с. Велика Кісниця
Ямпільського району Вінницької
області. За час спільного проживання як
чоловіка та жінки нажили спільне майно,
як нерухоме так і рухоме, і тому для
захисту своїх майнових прав та
законних інтересів на ? частку у
спільному нажитому майні, яке є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя вона вимушена звернутись до
суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
змінила свої позовні вимоги. Зазначила,
що з метою дотримання принципу
об'єктивності, повноти і
справедливості розгляду цивільної
справи і винесення законного і
обґрунтованого судового рішення по
справі, вважає за необхідне доповнити
позовні вимоги і поставити перед судом
також питання про встановлення факту,
що спірний житловий будинок із
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_2 Ямпільського району
Вінницької області та автомобіль марки
ЗАЗ TF698 К10, номер кузова НОМЕР_1, 2011 року
випуску, є об'єктами спільної сумісної
власності подружжя та визнати за нею
право власності в ідеальних частках на
? частку житлового будинку із
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_2 та автомобіля ЗАЗ TF698 К10,
номер кузова НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник законного представника
малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судове
засідання не з»явився. Надав письмову
заяву в якій просить справу слухати у
його відсутність. Просить в
задоволенні позову відмовити повністю
враховуючи заперечення від 24 жовтня 2014
року та письмові пояснення від 14
листопада 2014 року. Із письмових
пояснень та заперечення встановлено,
що позивачем ОСОБА_1 не було доведено
факт придбання за спільні кошти
житлового будинку та автомобіля. Тому
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, допитавши свідків та
дослідивши письмові докази по справі
суд дійшов висновку про те, що позовна
заява підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Із показів свідка ОСОБА_7 встановлено,
що позивач ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_4
проживали разом однією сім»єю з 1995
року. За цей час вони придбали житловий
будинок, робили в ньому ремонти,
побудували гараж. Також придбали
автомобіль. Покійний ОСОБА_4 постійно
хворів і ОСОБА_1 доглядала його,
обходила, возила на лікування.

Із показів свідка ОСОБА_8 встановлено,
що позивач ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_4
проживали разом однією сім»єю з 1995
року, але шлюб не реєстрували. За цей
час вони придбали житловий будинок,
побудували гараж та літню кухню,
придбали автомобіль. Вели спільне
господарство.

Із показів свідка ОСОБА_9 встановлено,
що він знав покійного ОСОБА_4. З 1995 року
покійний проживав з ОСОБА_1 однією
сім»єю, але шлюб не реєстрували. Вели
спільне господарство, вирощували
городину, разом возили на базар
продавати. На усі свята ходили разом у
гості. В селі їх знали як сім»я.

З урахуванням наведеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність правдивість фактів,
повідомлених свідками. Даних про їх
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об»єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Із копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 (а.с.5) встановлено, що ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с.Писарівка
Ямпільського району Вінницької
області.

Із копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 (а.с.6) встановлено, що ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Велика
Кісниця Ямпільського району
Вінницької області.

Із копії договору купівлі-продажу від 21
червня 2007 року (а.с.8) встановлено, що
ОСОБА_4 купив у ОСОБА_10, інтереси якого
представляла ОСОБА_11, житловий будинок
з надвірними будівлями, що
розташований по АДРЕСА_2

Із копії довідки виданої
Великокісницькою сільською радою
Ямпільського району Вінницької
області від 12 серпня 2013 року №910 (а.с.9)
встановлено, що ОСОБА_1 спів мешкала
разом з ОСОБА_4 до дня його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 року по АДРЕСА_2 в якому
вони прожили багато років без
реєстрації шлюбу.

Із копії акту обстеження від 15 серпня
2013 року (а.с.10) встановлено, що ОСОБА_1
дійсно проживала по АДРЕСА_2 не будучи в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. В даному
домоволодінні вона не була прописана.

Із копії акту від 09 серпня 2013 року (а.с.11)
встановлено, що ОСОБА_1 дійсно
проживала по АДРЕСА_2

Із копії ухвали Апеляційного суду
Вінницької області від 20 березня 2014
року (а.с.17-18) встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 роз»яснино про право на
звернення в суд з метою захисту своїх
майнових інтересів шляхом
пред»явлення позову про визнання права
власності на частку спільно нажитого
майна.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Факт, про встановлення якого просить
позивач, має для неї юридичне значення,
оскільки це є підставою для оформлення
своїх майнових прав.

Факт спільного проживання однією
сім»єю позивача та померлого ОСОБА_4
підтверджений в судовому засіданні
наданими суду документами та показами
свідків.

Таким чином, аналізуючи докази по
справі в їх сукупності, суд приходить
до висновку про доведеність позовних
вимог, а тому позов підлягає
задоволенню в частині встановлення
факту проживання однією сім»єю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
в іншому порядку, крім судового,
позивач не може довести факт
проживання її та ОСОБА_4 однією сім"єю
без реєстрації шлюбу.

Вирішуючи питання, щодо визнання майна
об»єктом спільної сумісної власності
та визнання прав власності на нього, то
в цій частині позов підлягає до
задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст. 60 СК України, (який набрав
чинності з 1 січня 2004 року та норми
якого поширюються на триваючі сімейні
відносини, які виникли до набрання ним
чинності і існували на час початку його
дії) майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Частиною 1 ст.70 СК України визначено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними
або шлюбним договором.

Згідно зі ст.74 Сімейного кодексу
України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 СК
України.

Згідно із ч. 4 ст.368 ЦК України майно,
набуте в результаті спільної праці та
за спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Отже, ОСОБА_1 скористалась своїм правом
подати позов на загальних підставах,
заявивши позов про визнання права
власності на частку майна та
пославшись на обставину спільного
проживання у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_4 як на підставу
своїх позовних вимог.

Суд не бере до уваги твердження
представника законного представника
відповідача ОСОБА_12 - ОСОБА_6 про те, що
позивачем ОСОБА_1 не доведено факт
придбання спірного житлового будинку
та автомобіля за спільні кошти,
виходячи із наступного.

В судовому засіданні із показів
свідків та письмових доказів, які не
суперечать один одному, беззаперечно
доведено факт проживання однією сім»єю
без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із
померлим ОСОБА_4 в період з 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ведення ними в цей
період спільного господарства,
отримання від праці спільних доходів і
несення спільних витрат, що є
результатом придбання ними спільно
спірного житлового будинку та
автомобіля ЗАЗ TF698 К10.

В свою чергу представник відповідача
ОСОБА_12 - ОСОБА_6 не надав суду жодного
належного і допустимого доказу, які б
підтверджували його пояснення
(заперечення проти позову) та
спростовували б твердження позивачки,
покази свідків і письмові докази в
частині, що спірний житловий будинок та
автомобіль ЗАЗ TF698 К10, номер кузова
НОМЕР_1, 2011 року випуску був придбаний
за особисті кошти покійного ОСОБА_4

Також суд не може взяти до уваги
твердження про те, що ОСОБА_1 перебувала
на обліку в управлінні соціального
захисту населення Ямпільської РДА, як
соціальний працівник та їй було
призначено компенсацію за надання
соціальних послуг інваліду 1 групи
ОСОБА_4, так як дана обставина
спростовується відповіддю управління
соціального захисту населення
Ямпільської РДА від 17 жовтня 2014 року
(а.с.77). З даного листа вбачається, що
відповідно до «Порядку призначення та
виплати компенсації фізичним особам,
які надають соціальні послуги»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 квітня 2004 року
№ 558. Згідно п. 1 цієї Постанови
компенсація виплачується непрацюючим
фізичним особам, які постійно
надають соціальні послуги
громадянам похилого віку,
інвалідам, дітям-інвалідам, хворим,
які не здатні до самообслуговування
і потребують постійної сторонньої
допомоги (крім осіб, що
обслуговуються соціальними службами).
Соціальні послуги інваліду І
групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на період з
22 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року
надавала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителька АДРЕСА_2 Особа, яка надає
соціальні послуги і отримує
компенсацію відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 29
квітня 2004 року № 558 не являється
соціальним працівником.

За таких обставин суд вважає доведеним
факт проживання без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з 1995 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до дня його
смерті. Тому у суда є всі підстави для
встановлення факту що житловий будинок
із надвірними будівлями, що
розташований по АДРЕСА_2 та автомобіль
ЗАЗ ТF698 К10, номер кузова НОМЕР_4, 2011 року
випуску, є об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Велика Кісниця
Ямпільського району Вінницької
області та визнати за ОСОБА_1 право
власності в ідеальних частках на 1/2
частку житлового будинку із надвірними
будівлями, що розташований по АДРЕСА_2
та автомобіля ЗАЗ ТF698 К10, номер кузова
НОМЕР_4, 2011 року випуску.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 235, 259
Цивільного процесуального кодексу
України, ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України,
ст.ст.368, 372 Цивільного кодексу України,
ст.ст.3, 60, 63, 74 Сімейного кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заявлені позовні вимоги -
задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1
проживала із ОСОБА_4 в період з 1995 року
по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до дня його
смерті.

Встановити факт, що житловий будинок із
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_2 та автомобіль ЗАЗ ТF698 К10,
номер кузова НОМЕР_4, 2011 року випуску, є
об'єктом спільної сумісної власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Велика Кісниця
Ямпільського району Вінницької
області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в ідеальних частках на 1/2 частку
житлового будинку із надвірними
будівлями, що розташований по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності в ідеальних частках на 1/2
автомобіля ЗАЗ ТF698 К10, номер кузова
НОМЕР_4, 2011 року випуску.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Ямпільський районний суд Вінницької
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
М.М.ДЗЕРИН