Справа № 545/4110/14-ц
Провадження № 2/545/1800/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Цибізова С.А.,

при секретарі - Бутирін О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, у якій просить
виділити ОСОБА_2 у власність автомобілі
марки Форд державний номер НОМЕР_1,
марки Форд державний номер НОМЕР_2 та
стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову
компенсацію в розмірі 23500 грн. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що в 1993 році
зареєстрували шлюб із відповідачем. За
час одруження, за спільні кошти,
придбали два автомобілі Форд, що є
підставою для визнання їх спільною
сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала позовні
вимоги пославшись на обґрунтування
викладенні в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та заперечив
проти їх задоволення, просив
застосувати строки позовної давності
та відмовити в задоволенні позову.

Щодо пропуску строку позовної давності
представник позивача пояснила, що
строк позовної давності позивач не
пропустила, оскільки дізналась про
порушення своїх прав лише у 2014 році.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
матеріали справи вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач з відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі з 23.10.1993 року. За
час шлюбу відповідачем було
зареєстровано право власності на
автомобілі Форд державний номер
НОМЕР_1, марки Форд державний номер
НОМЕР_2.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Полтавського районного
суду Полтавської області від 06.09.2011
року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано. Рішення суду набрало
законної сили 16.09.2011 року. З рішення
вбачається, що сімейно-шлюбні
відносини сторони припинили у квітні
2011 року з причин постійних сварок та
непорозумінь на побутовому ґрунті,
сторони проживають окремо, спільне
господарство не ведуть.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частина 2 ст. 72 Сімейного Кодексу
України передбачає, що до вимоги про
поділ майна, заявленої після
розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня,
коли один із співвласників дізнався
або міг дізнатися про порушення свого
права власності.

Позивач клопотання про поновлення
строків позовної давності звернення до
суду не подавала.

Поряд з цим, суд не може погодитись з
посиланням представника позивача на
те, що про порушення своїх прав позивач
дізналася лише у 2014 році, оскільки
жодного доказу в підтвердження
зазначеного суду не було надано.

За таких обставин, суд вважає, що строк
позовної давності терміном три роки до
заявлених вимог слід обраховувати з
дати набрання рішення Полтавського
районного суду Полтавської області від
06.09.2011 року законної сили, тобто з 16
вересня 2011 року, оскільки саме з цього
часу позивачка могла дізнатися про
порушення свого права.

Враховуючи, що з 16 вересня 2011 року по 15
жовтня 2014 року пройшло більше трьох
років, суд вважає, що позивачем
пропущено встановлений законодавством
трирічний строк позовної давності.

За таких обставин, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності для
звернення до суду із позовною вимогою
про розподіл майна подружжя і при цьому
не доведено жодної обставини яка б
свідчила про поважність причин
пропуску вказаного строку, суд
приходить до переконання про
необхідність відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні вказаної позовної вимоги в
зв'язку із закінченням строку позовної
давності для пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 294, 296 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна
подружжя - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. А. Цибізова