Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Парінової І.К.,

Попович О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Лігал Едвайс» (далі - ТОВ «Юридична
компанія «Лігал Едвайс») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи
вимоги тим, що 12 вересня 2006 року між
акціонерним комерційним банком
«Європейський» (далі - АКБ
«Європейський») та ОСОБА_4 укладено
договір № 020-В/02 про надання кредитної
лінії з правом відновлення, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 800 000 грн строком до 11 вересня 2009
року зі сплатою 15 % річних. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 15 листопада 2006
року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3
укладено договір іпотеки, відповідно
до умов якого остання передала в
іпотеку банку належні їй на праві
власності дві земельні ділянки площею
по 2,2842 га, розташовані на території
Сеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області. 29 квітня 2009 року між АКБ
«Європейський» та ТОВ «Вектор-Прогрес»
укладено договір відступлення права
вимоги за договором іпотеки,
відповідно до умов якого товариство
набуло право вимоги за зазначеними
вище кредитним договором та договором
іпотеки. 22 листопада 2010 року між ТОВ
«Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ
«Володимирський» укладено договір про
заміну іпотекодержателя (відступлення
права вимоги) за договором іпотеки,
відповідно до умов якого до нового
іпотекодержателя перейшли права
вимоги до ОСОБА_3 29 серпня 2011 року між
ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ
«Юридична компанія «Лігал Едвайс»
укладено договір № 09/11/50 про
відступлення прав вимоги за договором
застави майнових прав від 25 серпня 2011
року № 28/ПЮ/09/76/З, відповідно до умов
якого до товариства перейшло право
вимоги за кредитним договором. 30 серпня
2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та
ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс»
укладено договір про заміну нового
іпотекодержателя на наступного
(відступлення права вимоги), відповідно
до умов якого товариство набуло право
вимоги за кредитним договором,
додаткових угод до нього та договору
іпотеки. Того ж дня між ПАТ КБ
«Володимирський» та ТОВ «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» укладено
додатковий договір до договору
відступлення № 09/11/50, відповідно до
якого до нового заставодержателя
перешли усі права вимоги за кредитним
договором на загальну суму 7 491 855 грн 13
коп. Посилаючись на те, що ОСОБА_4
належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором,
позивач просив в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 01 липня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 30 жовтня 2013 року,
позов задоволено. Звернуто стягнення
на предмети іпотеки - дві земельні
ділянки площею по 2,2842 га, які
розташовані на території Сеньківської
сільської ради Бориспільського району
Київської області (кадастрові номери
:09:003:0111 та :09:003:0107), належні
ОСОБА_3 на праві власності, шляхом
продажу з прилюдних торгів за
початковою ціною 7 000 000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 01 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 30 жовтня 2013 року скасовано,
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 лютого 2014 року в позові
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 22 липня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 27 лютого
2014 року скасовано. Ухвалено нове
рішення. Встановлено, що розмір
заборгованості ОСОБА_4 за кредитним
договором від 12 вересня 2006 року станом
на 29 серпня 2011 року становить 7 549 813 грн
17 коп. Звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме: земельну ділянку
площею 2,2842 га, кадастровий номер
:09:003:0111, державний акт серії
ЯД № 669230, виданий 06 вересня 2006 року
Бориспільським районним відділом
земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_3, та
земельну ділянку площею 2,2842 га,
кадастровий номер :09:003:0107,
державний акт серії ЯД № 669221, виданий 06
вересня 2006 року Бориспільським
районним відділом земельних ресурсів
на ім'я ОСОБА_3, які розташовані на
території Сеньківської сільської ради
у Бориспільському районі Київської
області, шляхом проведення прилюдних
торгів за початковою ціною 7 000
000 грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
і залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

За змістом рішення суду апеляційної
інстанції повинно відповідати вимогам
ст. 316 ЦПК України. Зокрема, у ньому
повинні бути зазначені мотиви зміни
рішення, скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення; встановлені судом першої
інстанції та не оспорені обставини, а
також обставини, встановлені
апеляційним судом, і визначені
відповідно до них правовідносини; чи
були і ким порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси, за
захистом яких особа звернулася до суду;
назви, статті, її частини, абзацу,
пункту, підпункту закону, на підставі
якого вирішено справу, а також
процесуального закону, яким суд
керувався.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Встановлено, що 12 вересня 2006 року між
АКБ «Європейський» та ОСОБА_4 укладено
договір № 020-В/02 про надання кредитної
лінії з правом відновлення, відповідно
до умов якого останній отримав кредит у
розмірі 800 000 грн зі сплатою 15 % річних
строком до 11 вересня 2009 року.

14 листопада 2006 року між АКБ
«Європейський» та ОСОБА_4 укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 15
листопада 2006 року між АКБ
«Європейський» та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки, відповідно до умов
якого остання передала в іпотеку банку
належні їй на праві власності дві
земельні ділянки площею по 2,2842 га,
розташовані на території Сеньківської
сільської ради Бориспільського району
Київської області, кадастрові номери:
:09:003:0111 та :09:003:0107, державні
акти від 06 вересня 2006 року
серії ЯД № 669230 та серії ЯД № 669221
відповідно, видані Бориспільським
районним відділом земельних ресурсів
на ім'я ОСОБА_3 Вартість предмета
іпотеки - 7 000 000 грн.

01 жовтня 2008 року між АКБ «Європейський»
та ОСОБА_4 укладено додатковий договір
№ 2 до договору кредиту, яким
встановлено, що за користування
кредитом позичальник сплачує банку
проценти у розмірі 15 % річних до 31
жовтня 2008 року, а з 01 листопада 2008 року -
16,75 %.

02 листопада 2010 року між АКБ
«Європейський» та ОСОБА_4 укладено
додатковий договір до кредитного
договору, відповідно до умов якого
збільшено строк повернення кредиту до
20 листопада 2011 року, а нараховані
проценти у розмірі 54 670 доларів 27 центів
США - до 02 лютого 2011 року.

23 листопада 2010 року між АКБ
«Європейський» та ОСОБА_4 укладено
додатковий договір до кредитного
договору про встановлення процентної
ставки за користування кредитними
коштами у розмірі 14 %.

29 грудня 2010 року між АКБ «Європейський»
та ОСОБА_4 укладено додатковий договір
до кредитного договору про
встановлення процентної ставки за
користування кредитними коштами у
розмірі 16 %.

29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський»
та ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено
договір відступлення права вимоги за
договором іпотеки, відповідно до умов
якого товариство набуло право вимоги
за кредитним договором від 12 вересня 2006
року № 020-В/02 та договором іпотеки від
15 листопада 2006 року.

22 листопада 2010 року між ТОВ
«Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ
«Володимирський» укладено договір про
заміну іпотекодержателя (відступлення
права вимоги) за договором іпотеки,
відповідно до умов якого до нового
іпотекодержателя перейшли права
вимоги до ОСОБА_3

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ
«Володимирський» та ТОВ «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» укладено
договір № 09/11/50 про відступлення прав
вимоги за договором застави від 25
серпня 2011 року № 28/ПЮ/09/76/З,
згідно з умовами якого до останнього
перейшло й право вимоги за кредитним
договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02.
Вартість предмета іпотеки встановлено
у розмірі 7 490 035 грн 13 коп.

30 серпня 2011 року між ПАТ КБ
«Володимирський» та ТОВ
«Юридична компанія «Лігал Едвайс»
укладено договір про заміну нового
іпотекодержателя на наступного
(відступлення права вимоги) за
договором іпотеки, відповідно до умов
якого товариство набуло право вимоги
за кредитним договором, додаткових
угод до нього та договору іпотеки. Того
ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та
ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс»
укладено додатковий договір до
договору відступлення № 09/11/50,
відповідно до якого до
заставодержателя перешли усі права
вимоги за кредитним договором на
загальну суму 7 491 855 грн 13 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, який сплив 11
вересня 2012 року. А також з того, що
згідно з висновком експертного
дослідження від 22 березня 2013 року
підписи у додаткових договорах від
02 листопада 2010 року, 23 листопада 2010
року та від 29 грудня 2010 року від імені
ОСОБА_4 виконані не ним, а іншою особою.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_5,
який подав заяву про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності, має статус третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, а тому в нього відсутнє
право заявляти такі вимоги. Також суд
апеляційної інстанції встановив, що
ОСОБА_4 належним чином умов кредитного
договору не виконував, а тому дійшов
висновку про звернення стягнення на
предмет іпотеки. При цьому суд
зазначив, що висновок почеркознавчої
експертизи не береться до уваги,
оскільки в ньому зазначено, що підписи
від імені ОСОБА_4 виконанні ймовірно не
ним, а іншою особою.

Із висновком суду апеляційної
інстанції повністю погодитися не можна
з огляду на таке.

Згідно зі ст. 526 ЦПК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про іпотеку» за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачено
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

У резолютивній частині рішення суду,
яким вирішено спір про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» має бути зазначено: загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки; опис
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
іпотеки або передачі його в управління
на період до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; пріоритет та розмір вимог
інших кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Таким чином, відповідно до аналізу
зазначених норм права звернення
стягнення на предмет іпотеки є
можливим у разі невиконання боржником
зобов'язання. При цьому загальний
розмір вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, у тому числі
заборгованість за кредитним договором,
встановлюються при розгляді позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Однак у порушення вимог ст. 338 ЦПК
України при новому розгляді справи
апеляційний суд не врахував висновки й
мотиви, з яких судом касаційної
інстанції було скасовано попередні
рішення, вказані в ухвалі суду
касаційної інстанції порушення не
усунув, зокрема, не визначив та не навів
розрахунку кредитної заборгованості
та не вказав усіх її складових, що
підлягають сплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки. Зазначене
свідчить про порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, що унеможливило
встановлення дійсного розміру
заборгованості.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судове рішення не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, колегія суддів дійшла
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду апеляційної інстанції -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції з підстав, передбачених ч. 3
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 22 липня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
М.В. Дем'яносов

І.К.
Парінова

О.В. Попович

С.П. Штелик