Кодимський районний суду Одеської
________________________________________________________________________
Справа № 503/2041/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року
м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого - судді
Гури А.І.

при секретарі
Поліковській О.І.

за участю:
представника позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кодимі,
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернулася з позовами до
відповідача про поділ спільного майна
подружжя.

В судовому засіданні, представник
позивача (на підставі угоди) пояснив,
що ОСОБА_3 21 березня 2013 року уклала шлюб
з відповідачем. За час проживання у
шлюбі сторони придбали у ОСОБА_4 за 28
тисяч гривень житловий будинок по
АДРЕСА_1. В теперішній час подружжя не
домовилося про поділ цього будинку, а
тому вважають, що спір про поділ цього
житлового будинку може бути вирішений
лише в судовому порядку. В теперішній
час право власності на спірне житло не
оформлене. Просить стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_3 половину
вартості житлового будинку по АДРЕСА_1,
а саме - 14000 грн. та судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив таке.
Спірний житловий будинок АДРЕСА_1
придбав за власні кошти його батько,
продавши до цього свій житловий
будинок в АДРЕСА_2. До цього часу право
власності на житловий будинок ні на
нього ні на позивача не оформлене.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що в 2013 році вона отримала
грошові кошти за проданий будинок по
АДРЕСА_1 від ОСОБА_5 і ОСОБА_2. Їй було
сплачено 28000 грн.. Однак, до цього часу
договір купівлі-продажу не оформлений,
а тому вона є власником цього будинку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що вона є матір»ю ОСОБА_3. В
теперішній час дочка перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Спочатку дочка разом зі своїм
чоловіком жили в АДРЕСА_2. Потім вона
домовилась з ОСОБА_4 про придбання для
дітей житлового будинку в АДРЕСА_1. Були
сплачені нею спочатку 15000 грн.. Залишок
вартості будинку, а це становило 28000
грн., сплачували дочка і зять.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що він є батьком відповідача. У
2013 році він разом зі сватами домовились
про придбання житлового будинку
АДРЕСА_1 за 28000 грн.. Для того, щоб
придбати цей будинок, він продав своій
будинок в АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про шлюбі серії
НОМЕР_1, виданого 21 березня 2013 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Кодимського районного управління
юстиції в Одеській області сторони
зареєстрували шлюб 21 березня 2013 року,
актовий запис №22.

Згідно розписки від 20 вересня 2013 року
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 за проданий
житловий будинок АДРЕСА_1 28000 грн..

Вислухавши представника позивача,
заперечення відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
позову повинно бути відмовлено з
наступних підстав.

Законом (ст.ст. 10 ч.3 і 60 ч.1 ЦПК
України) передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень… Кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень…

Як установлено в судовому
засіданні, сторони проживають у
зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2013
року (свідоцтво про шлюбі серії НОМЕР_1).

Як убачається з розписки від 20 вересня
2013 року ОСОБА_4, вона отримала за
проданий житловий будинок АДРЕСА_1 28000
грн.. Згідно Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
Кодимського районного бюро технічної
інвентаризації №23206352 від 06 липня 2009
року власником житлового будинку з
надвірними спорудами АДРЕСА_1 є ОСОБА_4

Як зазначено в п.22 постанови №11
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» поділ спільного майна
подружжя здійснється за правилами,
встановленими статтями 89-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості.

Згідно статті 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, законодавчо визначено, що
предметом поділу спільно нажитого
майна подружжя може бути лише майно, що
перебуває у спільній сумісній
власності. Спірний житловий будинок
АДРЕСА_1, згідно витягу належить ОСОБА_4,
а відтак не може бути віднесений до
майна, що спільно нажите сторонами.

З огляду на викладене, суд
констатує, що позовні вимоги є
необґрунтованими і такими, що не можуть
бути задоволеними.

На підставі ст. 60 СК України,
керуючись ст.ст. 10,60, 213,215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Одеської області через Кодимський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Суддя
А.І. ГУРА