З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 листопада 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В., при
секретарі Дудник Г.С., Луговенко К.С. з
участю представника позивачів ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської
міської ради про визнання права
В березні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до
Миколаївської міської ради, просили
визнати в порядку спадкування за
законом після смерті сина ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності (по ?
частині за кожним) на нежитлове
приміщення - магазин фототоварів,
переобладнаний з двокімнатної
квартири АДРЕСА_1. В обгрунтування
позову позивачі послались на ті
обставини, що за життя ОСОБА_4 на праві
власності належала двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 16 жовтня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 6465, та
зареєстрованого КП ММБТІ 06 грудня 2001
комітету Миколаївської міської ради №
174 від 20 лютого 2002 року ОСОБА_4 наданий
дозвіл на переведення жилих приміщень
в квартирі у нежилі для розміщення
магазину фототоварів, а також
виконання проектних і
ремонтно-будівельних робіт по
реконструкції нежитлових приміщень. На
підставі цього рішення ОСОБА_4 13 травня
2002 року отримав в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
дозвіл № 1452 на проведення будівельних
робіт з реконструкції квартири в
нежитлове приміщення магазину. 13
серпня 2002 року державною технічною
комісією оформлений акт про прийняття
в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкту по АДРЕСА_1,
затверджений 25 вересня 2002 року
рішенням № 927 виконавчого комітету
Миколаївської міської ради. Таким
чином, ОСОБА_4 за життя був
підготовлений повний пакет документів
на оформлення права власності на
реконструйований магазин фототоварів
по АДРЕСА_1, однак у зв'язку зі смертю
він не встиг отримати свідоцтво про
право власності на магазин та
здійснити державну реєстрацію цього
права у встановленому законом порядку,
що діяв на той час. Після смерті сина
вони (позивачі) 24 лютого 2006 року
звернулися за місцем відкриття
спадщини до Другої херсонської
державної нотаріальної контори та в
цей день отримали свідоцтва про право
на спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1. 03 квітня 2006 року свідоцтва про
право на спадщину за законом
зареєстровані в КП ММБТІ за № 10279241 та
10279776. З приводу оформлення прав
власності на магазин позивачі
звертались до Миколаївської міської
ради, проте листом вих. № 10238/020201 від 28
жовтня 2013 року їм було повідомлено, що
дане питання підлягає вирішенню
виключно у судовому порядку. Правовими
підставами позову позивачі визначили
ст. 331, 392 ЦК України.

13 листопада 2014 року представник
позивача уточнила позовні вимоги,
просила про визнання права власності
за своїми довірителями саме на
підставі ст. 331, 392 ЦК України як на
новостворене майно.

В судовому засіданні представник
позивачів позов підтримала,
підтвердила викладені в позовній заяві
обставини.

Миколаївська міська рада в судове
засідання свого представника не
направила, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась у
встановленому законом порядку.
Відомостей про поважність неявки
представника відповідача матеріали
справи не містять.

Вислухавши представника позивачів,
дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 двокімнатна,
загальною площею 42,3 кв.м., житловою
площею 23,2 кв.м. належала на праві
власності ОСОБА_4 на підставі договору
дарування від 16 жовтня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим № 6465, та
зареєстрованого КП ММБТІ 06 грудня 2001
року за № 16255.

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 174 від 20
лютого 2002 року ОСОБА_4 наданий дозвіл на
переведення жилих приміщень в квартирі
у нежилі для розміщення магазину
фототоварів, а також виконання
проектних і ремонтно-будівельних робіт
по реконструкції нежитлових приміщень.

13 травня 2002 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
ОСОБА_4 наданий дозвіл № 1452 на
проведення будівельних робіт з
реконструкції квартири в нежитлове
приміщення магазину.

13 серпня 2002 року державною технічною
комісією складений акт про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту по АДРЕСА_1. Даний акт
затверджений 25 вересня 2002 року
рішенням № 927 виконавчого комітету
Миколаївської міської ради.

Разом з цим, 07 червня 2004 року ОСОБА_4 був
складений заповіт, згідно якого на
випадок своєї смерті він розпорядився
своїм правом власності, зокрема, на
квартиру АДРЕСА_1 на користь своєї
колишньої дружини ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина,
у тому числі вигляді спірної квартири.

09 вересня 2005 року позивачі звернулися
за місцем відкриття спадщини до Другої
херсонської державної нотаріальної
контори зі спільною заявою про
прийняття спадщини після смерті сина
ОСОБА_4, а відтак спадщину після його
смерті прийняли.

Листом вих. № 108 від 07 лютого 2006 року
державний нотаріус сповіщав ОСОБА_7 про
заведення спадкової справи після
смерті ОСОБА_4, проте колишня дружина
спадкодавця з заявою про прийняття
спадщини у встановлені законом порядку
та строки не звернулась та спадщину не
прийняла.

24 лютого 2006 року державним нотаріусом
Другої херсонської державної
нотаріальної контори Васильковою О.В.
видані свідоцтва про право на спадщину
за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстровані в реєстрі за № 1-778 та №
1-777, відповідно, на право власності на
квартиру АДРЕСА_1, по ? частині за
кожним. Свідоцтва про право на спадщину
за законом зареєстровані в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 03 квітня 2006 року за
реєстраційним № 13587473.

Як слідує з листа виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 28
жовтня 2013 року вих. № 10238/02.02.01.06/14/13
оскільки ОСОБА_4 за життя не здійснив
оформлення правовстановлюючих
документів на новостворене нерухоме
майно, то питання оформлення таких прав
його правонаступниками може бути
вирішене в судовому порядку.

Наведене свідчить про те, що позивачам,
як законним спадкоємцям ОСОБА_4,
відмовлено в оформленні
правовстановлюючих документів на
новостворене та введене в експлуатацію
нерухоме майно у вигляді нежитлового
приміщення - магазину фототоварів,
загальною площею 41,2 кв.м., основною
площею 33,5 кв.м.(з урахуванням
збільшення), розташованого по АДРЕСА_1
та переобладнаного у встановленому
законом порядку з двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 у тому ж будинку,
загальною площею 42,3 кв.м., житловою
площею 23,2 кв.м.

Разом з цим відповідно ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

В силу ст. 331 ЦК України право власності
на нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Оскільки позивачі набули право
власності на новостворену річ у
встановленому законом порядку, позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір
сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст. 10,
60, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину новоствореного майна:
нежитлового приміщення - магазин
фототоварів, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41.2
кв.м., основною площею 33,5 кв.м.,
переобладнаний з двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 за тією ж адресою.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину новоствореного майна:
нежитлового приміщення - магазин
фототоварів, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41.2
кв.м., основною площею 33,5 кв.м.,
переобладнаний з двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 за тією ж адресою.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Центрального районного суду м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
отримання його копії. Апеляційну
скаргу на рішення суду може бути подано
позивачами до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Батченко О.В.