Ухвала

іменем україни

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_5», треті
особи: Державна служба інтелектуальної
власності України, товариство з
обмеженою відповідальністю «Інтернет
Інвест», про визнання недійсним
договору, за касаційною скаргою,
поданою представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7,
на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 25 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив: визнати
недійсним договір № 007 про оплатну
передачу виключних майнових прав
інтелектуальної власності на
торговельну марку від 08 жовтня 2010 року,
який зареєстровано 27 грудня 2010 року,
укладений між ОСОБА_5 та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Клумба.Уа» (далі - договір № 007);
скасувати реєстрацію вказаного вище
договору; поновити запис у Державному
реєстрі свідоцтв України на знаки для
товарів та послуг як володільця
торгівельної марки на підставі
свідоцтва на знак для товарів та послуг
№ НОМЕР_1 за ОСОБА_5; визнати за
ОСОБА_5 право володіння торгівельною
маркою на підставі свідоцтва на знак
для товарів та послуг № НОМЕР_1,
зареєстрованого 10 червня 2010 року в
Державному реєстрі свідоцтв України на
знаки для товарів та послуг;
зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
внести запис у Державному реєстрі
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг про володіння ОСОБА_5
торговельною маркою на підставі
свідоцтва на знак для товарів та послуг
№ НОМЕР_1; стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНФОРМАЦІЯ_5» на користь ОСОБА_4 суму
збитків у розмірі 15 тис. грн; стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну
шкоду в розмірі 1 тис. грн; зобов'язати
товариство з обмеженою
відповідальністю «Iнтернет Iнвест»
скасувати перереєстрацію доменного
iм'я ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була зроблена у
зв'язку зi змiною власника торговельної
марки та вiдповiдними заявами ОСОБА_5
шляхом надання розпорядження вiд
товариства з обмеженою
відповідальністю «Iнтернет Iнвест» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хостмайстер» на
зміну власника домену ІНФОРМАЦІЯ_1» із
зазначенням у полі «admin-c» домену
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що належить ОСОБА_5;
зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «Iнтернет Iнвест»
перевести керування доменним ім'ям
ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_5 шляхом передачі
доменного ім'я ІНФОРМАЦІЯ_1» до
облiкового запису «ІНФОРМАЦІЯ_3», що
належить ОСОБА_5, відповідно до системи
облікових записів, що використовуються
для ідентифікації клієнтів товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інтернет Iнвест»; зобов'язати
товариство з обмеженою
відповідальністю «Iнтернет Iнвест»
перевести домен ІНФОРМАЦІЯ_1» до
вiдповiдного облiкового запису, що
належить ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_5
право володіння доменом ІНФОРМАЦІЯ_1» з
пов'язаною торгівельною маркою на
підставі свідоцтва на знак для товарів
та послуг № НОМЕР_1, зареєстрованого 10
червня 2010 року в Державному реєстрі
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг, згідно з правилами домену
«ІНФОРМАЦІЯ_4»; стягнути солідарно з
товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_5» та
ОСОБА_5 судові витрати у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
вересні 2013 року позивач дізнався, що
його дружина, ОСОБА_5, 08 жовтня 2010 року
уклала договір № 007 з порушенням прав
позивача, як чоловіка, які йому
гарантовані Сімейним кодексом України,
а також вказаний договір було укладено
з порушенням вимог цивільного
законодавства. Істотні умови договору
№ 007 не були погоджені з позивачем та
суперечать інтересам сім'ї. Враховуючи
вищенаведене такий договір за позовною
заявою одного з подружжя може бути
визнано недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 25
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 року, позов задоволено у повному
обсязі.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити у
справі нове рішення, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, керувався
положеннями ст. ст. 190, 203, 215, 216, 427, 428 ЦК
України, ст. ст. 60, 62, 65 СК України,
ст. ст. 1, 56 ЗУ «Про телекомунікації», та
виходив з того, що ОСОБА_5, під час шлюбу
з позивачем, стала власником об'єкта
інтелектуальної власності на підставі
свідоцтва на знак для товарів та послуг
№ НОМЕР_1, зареєстрованого 10 червня 2010
року в Державному реєстрі свідоцтв
України на знаки для товарів та послуг.
Відчуження майнових прав на об'єкт
інтелектуальної власності (товарний
знак), який є спільним майном подружжя,
відбулось без отримання письмової
згоди позивача, як це передбачено ч. 3
ст. 65 СК України, та без погодження з ним
істотних умов договору, а тому
договір № 007, який за своєю правовою
природою є договором
купівлі-продажу, було вчинено з
порушенням вимог ч. 1
ст. 203 ЦК України та відповідно до п. 1 ст.
215 ЦК України є підстави для визнання
його недійсним. Інші задоволені судами
позовні вимоги є похідними, доведеними
та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги та наявні в
матеріалах справи документи не
свідчать про порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська