Справа №592/7292/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Алфьоров А. М.Номер
провадження 22-ц/788/1777/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 49
УХВАЛА

25 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу судді Ковпаківського
районного суду м.Суми від 09 липня 2014
року про відкриття провадження у
справі

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о
в и л а :

08 липня 2014 року ОСОБА_5, громадянин та
мешканець Швейцарської Конфедерації,
звернувся з вказаним позовом до
Ковпаківського районного суду м.Суми.

Зазначав, що 01 жовтня 2007 року між ним та
громадянкою України ОСОБА_7 відділом
реєстрації актів цивільного стану
м.Женева (кантон Женева) був
зареєстрований шлюб. Дружині після
реєстрації шлюбу присвоєно прізвище
ОСОБА_3. Оскільки шлюбні стосунки
подружжя припинені з початку 2012 року,
сторони проживають окремо і збереження
сім'ї неможливе, просив розірвати
вказаний шлюб.

Ухвалою судді Ковпаківського
районного суду м.Суми від 09 липня 2014
року відкрито провадження у даній
справі.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу судді
Ковпаківського районного суду м.Суми
від 09 липня 2014 року про відкриття
провадження та направити справу до
суду першої інстанції для прийняття
іншого рішення на стадії відкриття
провадження.

Вважає помилковим висновок місцевого
суду про підсудність даної справи
Ковпаківському райсуду м.Суми,
оскільки відповідач постійно проживає
в Швейцарії і з грудня 2012 року набула
громадянство цієї країни, а у
провадженні суду Швейцарії вже понад
два роки знаходиться справа про
розірвання шлюбу між сторонами і суд
заборонив їй покидати місце постійного
проживання з дітьми до досягнення ними
віку 4-х років.

Зазначає також, що при відкритті
провадження суд не витребував
своєчасно довідку з адресно-довідкової
служби про місце реєстрації в Україні
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали та
перевіривши ухвалу суду в межах
заявлених вимог і доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відкриваючи провадження у даній справі
суддя Ковпаківського райсуду м.Суми
виходив з положень ч.1 ст.109 ЦПК України,
яка визначає, що позови до фізичної
особи пред'являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування,
а також норм ст.3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», згідно з
якою «місце проживання» - житло,
розташоване на території
адміністративно-територіальної
одиниці, в якому особа проживає
постійно або тимчасово; «реєстрація» -
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру та
до паспортного документа про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси житла.

При цьому суддя враховував відомості
Управління Державної міграційної
служби України в Сумській області,
згідно з якими за обліками відділу
адресно-довідкової роботи ОСОБА_3 з
дітьми була зареєстрована по місцю
проживання за адресою АДРЕСА_1
(відноситься до території
Ковпаківського району міста Суми) і
лише 29 липня 2014 року, тобто вже після
відкриття провадження, за паспортом
громадянина України по довіреності
виданою від її імені була знята разом з
дітьми з реєстрації за вказаною
адресою та вибула за іншою адресою:
АДРЕСА_2. Однак за цією останньою
адресою місце їх проживання
зареєстровано не було (а.с.89).

Встановивши, що відповідач, яка 20
жовтня 2007 року була документована
паспортом громадянина України для
виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та, яка у
зв'язку із зміною прізвища внаслідок
одруження, 16 травня 2012 року отримала
паспорт громадянина України серії
НОМЕР_2 (а.с.90, 91), суддя також правильно
вважав, що набувши громадянство
Швейцарії ОСОБА_3 не втратила
громадянство України, оскільки не
встановлено здійснення передбачених
Розділом 3 Закону України «Про
громадянство України» дій та рішень
компетентних державних органів щодо
припинення нею громадянства України.

Однак при цьому суддя Ковпаківського
районного суду м.Суми не звернув увагу
на ряд обставин та не застосував вимог
спеціального законодавства, які мають
істотне значення для правильного
вирішення питання щодо відкриття
провадження у даній справі.

Так, із виданих відділом реєстрації
актів цивільного стану м.Женева
Швейцарської Конфедерації свідоцтва
про сімейний стан (НОМЕР_3), та витягу із
свідоцтва про народження (НОМЕР_4),
автентичність яких посвідчена
проставленням апостиля, а
відповідність перекладу оригіналам
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровими №6545, №6546,
№6547, №6548, убачається, що з 01 жовтня 2007
року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянин
Швейцарської Конфедерації ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, перебувають у шлюбі від
якого мають двох спільних дітей:
ОСОБА_10 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.54-58,
61-66).

ОСОБА_3 набула громадянство Швейцарії
та 08 грудня 2011 року отримала паспорт
громадянина Швейцарської Конфедерації
тип РМ код НОМЕР_5, у якому місцем
походження вказано: «Сумісвальд,
кантон Берн» (а.с.29, 30).

Оскільки один із учасників шлюбу -
позивач є іноземцем, суду слід було
брати до уваги положення ст.ст.16, 55. 56, 60
Закону України «Про міжнародне
приватне право», згідно з якими правові
наслідки шлюбу визначаються спільним
особистим законом подружжя, тобто
правом тієї держави, громадянами якої
вони є одночасно, а за його відсутності
- правом держави, у якій подружжя мало
останнє спільне місце проживання, за
умови, що хоча б один з подружжя все ще
має місце проживання у цій державі. У
випадку відсутності такої ситуації -
правові наслідки шлюбу визначаються
правом, з яким обидва з подружжя мають
найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про
міжнародне приватне право» особистим
законом фізичної особи вважається
право держави, громадянином якої вона
є. Якщо фізична особа є громадянином
двох або більше держав, її особистим
законом вважається право тієї з держав,
з якою особа має найбільш тісний
зв'язок, зокрема, має місце проживання
або займається основною діяльністю.

В силу ч.1 ст.63 Закону України «Про
міжнародне приватне право» припинення
шлюбу та правові наслідки припинення
шлюбу визначаються правом, яке діє на
цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Вибір права, передбачений ч.2 ст.60 цього
Закону (Подружжя, яке не має спільного
особистого закону, може обрати право,
що буде застосовуватися до правових
наслідків шлюбу, якщо подружжя не має
спільного місця проживання або якщо
особистий закон жодного з них не
збігається з правом держави їхнього
спільного місця проживання), має бути
здійснений у письмовій формі або явно
випливати з умов шлюбного договору.
Угода сторін про вибір права, що
укладена в Україні, має бути
нотаріально посвідчена.

Апеляційному суду представники сторін
надали ряд належним чином
легалізованих перекладів наступних
документів:

- шлюбний контракт від 12 листопада 2010
року, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
згідно з розділом 4 якого подружжя
встановило, що їхні майнові шлюбні
відносини регулюються за швейцарським
правом. Вибір цього права є остаточним
і поширюється на всі шлюбно-сімейні
майнові відносини (а.с.169-173, а.с.192-198).

- копія рішення Кантонального суду (суд
кантону Цуг) від 18 вересня 2012 року, яким
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 встановлено
окреме проживання у Швейцарії з 26
березня 2012 року, їх спільні діти
перейшли під опіку матері, а батька
зобов'язано з 01 лютого 2012 року
виплачувати на утримання її та дітей
необхідні аліментні внески, визначено
порядок побачень батька з дітьми
(а.с.153-157, 182-191).

- повідомлення Кантонального суду (суд
кантону Цуг) від 12 вересня 2014 року, про
те що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 31 липня 2014
року розпочато процес розлучення
(а.с.164).

Таким чином місцевий суд не врахував
вищевикладених обставин, які свідчать
про те, що не зважаючи на наявність у
відповідачки громадянства України та
зареєстрованого місця проживання в
Україні, на час звернення до неї
позивача з позовом про розірвання
шлюбу фактичним постійним місцем її з
дітьми проживання та роботи є
Швейцарія.

Отже спільним особистим законом
подружжя, як і особистим законом
відповідачки на час звернення до неї з
вказаним позовом є право тієї з держав,
з якою вона має найбільш тісний зв'язок,
зокрема, у якій вона постійно проживає
та з якої в останній рік взагалі не
виїздила до України, а саме -
Швейцарська конфедерація.

Положення шлюбного контракту про
виключну підсудність судам цієї країни
щодо спірних правовідносин
застосуванню не підлягають, оскільки
поширюються лише на майнові
правовідносини сторін.

За таких порушень оскаржувана ухвала
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до того ж суду
для вирішення питання зі стадії
відкриття провадження.

При цьому суду слід звернути увагу і на
той факт, що на даний час компетентним
іноземним судом вже вирішується спір
про розірвання їх шлюбу.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.ст.312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Ковпаківського районного
суду м.Суми від 09 липня 2014 року про
відкриття провадження у даній справі
скасувати.

Матеріали справи направити до
Ковпаківського районного суду м.Суми
для вирішення питання зі стадії
відкриття провадження у справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий -

Судді -