Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Головне управління юстиції в місті
Києві, Відділ реєстрації актів
цивільного стану Деснянського
районного управління юстиції у місті
Києві, ОСОБА_3 про визнання шлюбу
недійсним, визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
частину житлового будинку та частину
земельної ділянки у порядку
спадкування за законом, зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від
права на спадкування, про скасування
обов'язкової долі на спадщину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
після смерті його батька - ОСОБА_4, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_6 року відкрилася
спадщина на все майно, що належало йому
на праві приватної власності, в тому
числі на 39/200 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 195
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Інша 39/200
частин вказаного жилого будинку та 195
кв.м. вказаної земельної ділянки
належать ОСОБА_3, колишній дружині його
батька. Спадкоємцем померлого за
законом є тільки він - син (позивач),
який є інвалідом третьої групи. Однак,
державний нотаріус П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори відмовила видати йому
свідоцтво про право на спадщину за
законом і запропоновано йому
звернутися до суду. Спадкоємцем за
законом та заповітом є дружина
померлого ОСОБА_2 (відповідач по
справі), проте шлюб з нею батько уклав 22
вересня 2012 року, коли страждав на тяжке
психічне захворювання й перебував на
лікуванні в період з 03.10.2012 року по
09.10.2012 року в Київській міській
клінічній лікарні швидкої медичної
допомоги. Отже, під час реєстрації
шлюбу між батьком та відповідачкою, в
батька не було вільної згоди внаслідок
тяжкого психічного розладу. 30.10.2012 року
батько заповів все своє майно ОСОБА_2
(відповідачці), проте в цей час він
страждав на тяжку психічну хворобу,
внаслідок чого він не міг розуміти
значення своїх дій і керувати ними.
Зазначений заповіт був посвідчений
нотаріусом зі слів померлого батька,
який не міг особисто прочитати навіть
текст заповіту уголос, за його
дорученням були запрошені свідки з
Миколаївської області, яких він не міг
знати. Враховуючи це, звернувся до суду
з даним позовом та просив визнати шлюб,
укладений між його батьком та
відповідачкою, заповіт на ім'я
відповідачки недійсними та визнати за
ним (позивачем) в порядку спадкування
за законом право власності на частини
будинку та земельної ділянки. В
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
свої позовні вимоги, просив їх
задовольнити, врахувати викладені ним
обгрунтування, письмові пояснення та
висновок судової експертизи.
Зустрічний позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні, так як
він не відповідає дійсним обставинам
справи. Зазначив, що він проживає в
місті Житомирі, батько до нього
приїжджав десь раз в один - два місяці,
батьку пропонувалося переїхати в
Житомир, але він відмовлявся. Переїхати
до батька в Київ він (ОСОБА_1) не міг,
оскільки в Житомирі проживає і його
мати (перша дружина ОСОБА_4), яку також
треба доглядати. Протягом всього життя
батько хотів зійтися з першою дружиною
(його - позивача матір'ю), але вона цього
не бажала. Все було нормально в їх
стосунках поки не з'явилася ОСОБА_2,
останні роки батько випивав, батько був
складною людиною, мав кілька
судимостей. Він (ОСОБА_1) телефонував
батьку, але у разі, коли батько
висловлювався нецензурною лайкою, клав
слухавку. Вважає, що ОСОБА_2 не гарна
жінка, від неї були мати в його адресу
та адресу батька, її метою, вважає, є
заволодіння майном. Просив врахувати,
що все сказане ОСОБА_2 про його
відносини з батьком, не відповідає
дійсності, він з батьком постійно
підтримував стосунки. Всього за два
місяці до смерті батька, коли останній
мав психічні хвороби, був укладений
шлюб з ОСОБА_2, складений заповіт на неї,
ОСОБА_2 була прописана в квартиру.

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її чоловік
ОСОБА_4, який проживав разом з нею за
адресою: АДРЕСА_2. Після його смерті
відкрилася спадщина на 39/200 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 195 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1. Останні п'ять років вона
проживала з померлим однією сім'єю,
вела з ним спільне господарство,
піклувалася про нього, здійснювала
необхідний догляд, готувала, прала,
здійснювала покупки, супроводжувала в
різні установи, в тому числі лікарські,
провідувала в лікарні, надавала
всебічну допомогу. Останні два місяці
чоловік ОСОБА_4 був лежачим хворим, вона
цілодобово здійснювала догляд, помер
він у неї "на руках", вона здійснювала
поховання за власний рахунок. Так як її
чоловік потребував постійного догляду
та уваги, вона не могла працювати. З
19.11.2012 року була оформлена по догляду
чоловіка, надавала соціальні послуги.
Для себе вона фактично економила на
одязі і харчуванні, тому, що потрібні
були кошти для лікування ОСОБА_4
Коштами їй допомагали родичі та сусіди.
Вона не відходила від хворого
цілодобово, у неї були пухлі, хворі ноги
та інші проблемі із здоров'ям. Її
чоловік страждав від сильного
фізичного болю, вона була поряд,
надавала допомогу, щоб полегшити
страждання. Син чоловіка - ОСОБА_1 знав,
що потрібна допомога, але ігнорував
навіть спілкування з хворим батьком.
Один раз приїхав в лікарню, то єхидно
сміявся з неї і запитав "Як ти
витримаєш?". Це морально пригнічувало
не тільки її а й чоловіка, який просив
її (ОСОБА_2) щоб вона була поряд, не
покинула його, адже син фактично
відмовився від нього - а це було
найбільшим потрясінням для людини
похилого віку, тим більше тяжкохворої.
30.10.2012 року чоловік склав на неї
заповіт, при цьому позбавив сина
спадщини. За п'ять років проживання
вона ніколи не бачила сина, тільки за
два місяці до смерті один раз та на
похороні. ОСОБА_1 разом з батьком не
проживав, сімейних стосунків не
підтримував, не піклувався, не доглядав
та взагалі, ухилявся від надання
допомоги спадкодавцеві, який через
похилий вік, тяжку хворобу, був у
фізичному безпорадному стані (особливо
останні два місяці життя). Нажаль, при
складанні заповіту нотаріус ОСОБА_5 не
пояснила спадкодавцеві про наслідки
обов'язкової долі, адже спадкодавець
вказав конкретно на позбавлення сина
від спадщини. Внаслідок даної ситуації
обмежені і порушені права і свободи
громадянина України, а саме
спадкодавця, що суперечить ст.41
Конституції України. Пояснила, що
ОСОБА_1, спілкуючись з ОСОБА_3, мають
наміри заволодіти усім майном
спадкодавця, також надалі, і
подарованою їй ? частиною квартири, в
якій вона проживає з донькою, та потім
розпоряджатись разом майном. Також
зазначила, що її чоловік ОСОБА_4
неодноразово просив сина приділяти
батькові увагу та доглядати його, адже
ОСОБА_4 мав похилий вік, був інвалідом
другої групи загального захворювання,
мав численні хронічні захворювання.
Проте, син жив окремо, відмовлявся
навіть провідувати хворого батька і
говорив, що він проживає в Житомирі,
адже там у нього сім'я, яку він утримує,
та в нього немає часу тому, що багато
працює в меблевому цеху. В червні 2012
року їй (ОСОБА_2) було призначено
лікування та хірургічне втручання.
Вони з чоловіком ОСОБА_4 прийняли
рішення розірвати шлюб, так як ОСОБА_4
потребував постійного догляду, а вона
тимчасово не могла йому надавати його,
у зв'язку з хворобою. Також у неї є хвора
мати, яка проживає в АДРЕСА_3, яку вона
повинна була провідувати, тому вона
(ОСОБА_2) деякий час, тимчасово, не могла
надавати допомогу ОСОБА_4 Саме в даний
час, за її відсутності з поважних
причин, ОСОБА_4 звертався до сина
ОСОБА_1. Спадкодавець потребував
лікування у зв'язку х хворобою та
ранами на ногах, внаслідок цукрового
діабету, він страждав від фізичного
болю, йому потрібно було робити
перев'язки, спостерігати за ранами, щоб
не почалася гангрена ніг, слідкувати за
тиском, потрібно було готувати для
нього дієтичне харчування, прати одяг.
ОСОБА_4 маючи діагноз - тяжка хвороба
цукрового діабету, боявся, що може
настати кома, а нікого не буде поряд,
потребував стороннього нагляду вночі,
адже він людина похилого віку, має
хворе серце. У зв'язку з погіршенням
фізичного стану спадкодавець
потребував надання швидкої медичної
допомоги, проте ОСОБА_1 не мав бажання
навіть тимчасово проживати з батьком,
щоб вчасно надати швидку допомогу.
Одного разу син приїхав до батька,
проте не залишився на ніч, ОСОБА_4
викликав швидку допомогу і був
госпіталізований. ОСОБА_4 внаслідок
того, що син відмовляв йому у догляді,
мусив звертатись до сторонніх осіб з
проханням догляду. Часто спадкодавець
був у лікарні і телефонував їй (ОСОБА_2),
щоб вона терміново приїхала, так як син
ОСОБА_1 відмовився провідувати хворого
батька, адже він ходить на роботу,
багато працює та проживає в Житомирі, а
хворий потребував догляду та щоденного
провідування. Син ОСОБА_1 хвилювався з
приводу отримання спадщини, адже він
дзвонив батьку та питав, чи той ще
живий, що дуже пригнічувало та ображало
гідність ОСОБА_4, адже він мав похилий
вік. Це морально негативно впливало на
здоров'я спадкодавця. ОСОБА_1 дзвонив
тільки з тих причин, щоб не пропустити
строк на подання заяви на спадщину,
адже фактичного постійного
спілкування не було між ним та батьком.
Так як син відмовив батькові в проханні
його доглядати, спадкодавець просив її
(ОСОБА_2) про повторний шлюб та
фактичний догляд, адже ОСОБА_4 відчував
моральне страждання від того, що син
зневажає його тяжким фізичним станом.
Вона (ОСОБА_2) прийняла рішення про
відстрочку хірургічного втручання та,
незважаючи на свої хвороби,
здійснювала догляд за чоловіком
ОСОБА_4, з яким 24.09.2012 року уклала
повторний шлюб. Про ухилення ОСОБА_1 від
догляду свідчить і той факт, що 03.10.2012
року ОСОБА_4 отримав у терапевтичному
відділенні КМШД міста Києва перелом
шийки стегна зі зміщенням та був
переведений у травматологічне
відділення. Випадково про стан батька
дізнався син - ОСОБА_1 та приїхав в
лікарню. Вона не заперечувала проти
відвідин чоловіка сином, адже хворий
чоловік просив про допомогу сина
ОСОБА_1, а конкретно просив, щоб той
забрав його додому, на що ОСОБА_1
відповів, що не може його забрати, бо
йому не має місця в двокімнатній
квартирі в Житомирі. Зазначила, що
ОСОБА_1 приїхав в лікарню, не привізши
батькові нічого. Ця ситуація дуже
вплинула на стан тяжкохворого ОСОБА_4,
адже він хотів, надіявся та просив, щоб
син також надавав йому догляд та
допомогу. Згодом спадкодавець зробив
заповіт, в якому лишив сина ОСОБА_1
спадщини, маючи на те поважну причину,
так як син ухилився від догляду за ним,
фактично не приймав участі в догляді,
хоча батько його потребував та
звертався до нього. За тиждень до
смерті по телефону він просив сина, щоб
не судився з приводу спадщини, адже це
буде несправедливо по відношенню до
його рішення згідно заповіту. Її
(ОСОБА_2) спадкодавець слізно просив,
щоб вона не повідомляла сину про смерть
батька, тому що він не хоче, щоб такий
недостойний син був присутній на
похороні. Однак, вона повідомила сина
про смерть батька, за її кошти було
поховано ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що
ОСОБА_4 не отримував від сина допомоги,
він звертався як одинока людина до
ДТЦСЗ. Чоловіку було відомо, що син
підтримує стосунки на протязі 10 років з
колишньої дружиною ОСОБА_3, яка жорстко
обманула його (ОСОБА_4), обікрала,
обіцяла довічний догляд, а сама
покинула хворого чоловіка. Для нього це
було сильним моральним потрясінням.
Просила суд звернути увагу на те, що
ОСОБА_1 є фактично працездатною особою,
їй відомо, що він працює в меблевому
цеху в Житомирі, їздить до Києва
встановлювати кухні. З наданої довідки
слідує, що у ОСОБА_1 третя група
інвалідності по хворобі ока, йому
протипоказана робота у важких та
небезпечних умовах, інвалідність до
01.08.2013 року, можливо вже знята. Ці
обставини свідчать про те, що ОСОБА_1
був працездатним та міг надавати
батькові догляд. Підстав для
визначення йому обов'язкової частки у
спадщині немає. Враховуючи викладене,
просила суд усунути ОСОБА_1 від права на
спадкування за законом після смерті
батька, скасувати обов'язкову долю
ОСОБА_1, визнати за нею (ОСОБА_2) право
власності в порядку спадкування за
заповітом на все майно, в тому числі на
спірні частини будинку та земельної
ділянки. В судовому засіданні ОСОБА_2
підтримала свої позовні вимоги,
просила їх задовольнити в повному
обсязі, а в позовних вимогах ОСОБА_1
відмовити. Просила врахувати викладені
в її позовній заяві обставини,
обгрунтування, та надані нею письмові
додаткові пояснення та письмові
заперечення на основний позов.
Зазначила, що висновок експерта суд не
має приймати за основу, мають бути
враховані всі докази в сукупності. Крім
того, зазначила, що експерти не бачили
ОСОБА_4, не спілкувалися з ним, висновки
робили по медичним документам, які, на
її думку, є невідповідні. Просила суд
врахувати покази її свідків, які
підтвердили, що ОСОБА_4 до останніх днів
працював, керував автомобілем, що не
може робити людина, яка не може
керувати своїми діями. Також просила
врахувати і пояснення нотаріуса, який
посвідчував заповіт, який бачив ОСОБА_4,
спілкувався з ним, визначив, що
останній дієздатний.

Треті особи Головне управління юстиції
в місті Києві, Відділ реєстрації актів
цивільного стану Деснянського
районного управління юстиції у місті
Києві в судове засідання не з'явилися,
надали суду заяви з проханням
розглядати справу у відсутності їх
представників.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, надала заяву з проханням
завершувати розгляд справи у її
відсутності. В минулих судових
засіданнях надавала свої пояснення по
справі, зазначаючи про наступне. Вона
була дружиною ОСОБА_4 до одруження
останнього з ОСОБА_2, з ним вона прожила
16 років. Чоловік - ОСОБА_4 був агресивною
людиною, пив у великих дозах, бив її,
погрожував вбити, ображав її і навіть
на вулиці прохожих людей, він вів себе
неадекватно вже дуже давно. У ОСОБА_4
було дуже багато жінок, їй відомо, що
він бив і попередню дружину, сам
розповідав, що ще одну дружину він
обливав кип'ятком. Зазначила, що ОСОБА_4
всіх дурив, розповідав що хворий,
залишить житло, оформлював шлюби. РАГС
від ОСОБА_4 від кількості реєстрацій
його шлюбів в шоці. Дружин він брав на
20-30 років молодших за себе. ОСОБА_2
дійсно доглядала ОСОБА_4, у неї була
ціль - треба була квартира, про що вона
сама їй казала. ОСОБА_4, з яким вони
спілкувалися іноді і після розлучення,
казав їй (ОСОБА_3), що хоче розлучитися з
ОСОБА_2 та переїхати до сина. Спірні
питання залишила на розсуд суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2,
які є одночасно позивачами та
відповідачами, свідків ОСОБА_8
(лікар-психіатр), ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, судового експерта ОСОБА_12,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 знайшли своє
підтвердження в суді та підлягають
задоволенню. Зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_2 є безпідставні та не підлягають
задоволенню.

В суді встановлено та підтверджено
наданими документами, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у
віці 74 роки, причина смерті - хронічна
ішемічна хвороба серця. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_4. Після
смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, а
саме: 39/200 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 195
кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Інша 39/200
частин вказаного жилого будинку та 195
кв.м. вказаної земельної ділянки
належать ОСОБА_3 (третій особі), яка є
колишньою дружиною ОСОБА_4 З копії
спадкової справи, відкритої 27.12.2012 року
П'ятнадцятою Київською нотаріальною
конторою, слідує, що з заявами на
прийняття спадщини померлого ОСОБА_4
звернулися син померлого ОСОБА_1 та
дружина померлого ОСОБА_2 (сторони по
справі).

З копії свідоцтва про шлюб слідує, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, 22.09.2012 року уклали шлюб.

З спадкового реєстру встановлено, що
ОСОБА_4 неодноразово складав заповіти,
касував їй і останнім є заповіт,
складений 30.10.2012 року.

З копії заповіту від 30.10.2012 року,
посвідченого державним нотаріусом 15-ої
Київської державної нотаріальної
контори Демчик В.В., слідує, що ОСОБА_4 на
випадок своєї смерті заповів все своє
майно ОСОБА_2 В даному заповіті
зазначено, що сина свого - ОСОБА_1
спадщини позбавляє. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_4 хворий та не може самостійно
прочитати текст заповіту, згідно зі
ст.1253 ЦК України, заповіт прочитано на
його прохання в присутності свідків.

Таким чином, за два місяці до смерті
ОСОБА_4 був укладений шлюб між останнім
та ОСОБА_2, а за місяць до смерті ОСОБА_4,
останнім був складений заповіт на ім'я
ОСОБА_2 З копії паспорту ОСОБА_2
встановлено, що вона зареєструвалася
за місцем проживання ОСОБА_4 - в
квартирі АДРЕСА_2 29.11.2012 року, тобто за
один день до смерті ОСОБА_4

З пояснень сторін та копій свідоцтв
встановлено, що ОСОБА_4 перебував
раніше з ОСОБА_2 в шлюбі, а саме: 22.09.2010
року був зареєстрований шлюб, а 07.07.2012
року шлюб був розірваний. Як
зазначалося вище, через два місяці
після розлучення був укладений
повторний шлюб між ними. В період
перебування ОСОБА_4 з ОСОБА_2 в шлюбі
перший раз - існував договір довічного
утримання, укладений в 2008 році між
ОСОБА_4 та ОСОБА_14, який був розірваний
згідно рішення Деснянського районного
суду міста Києва від 04.07.2011 року.

Відповідно до довідки №1076, ОСОБА_4
перебував на обліку у Деснянському
територіальному центрі соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян як
одинокий з 22.10.2007 року.

Згідно до довідки №215, виданої 22.01.2013
року Управлінням праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації, ОСОБА_2 стояла на обліку
в даному управлінні та отримувала
компенсацію як фізичній особі, яка
надає соціальні послуги ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6
року, у розмірі 48,38 грн. з 19.11.2012 року по
30.11.2012 року. Дане свідчить про те, що
ОСОБА_2, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_4,
оформилася як особа, яка надає
соціальні послуги ОСОБА_4

Викладене вище спростовує пояснення
ОСОБА_2 стосовно того, що вона проживала
з померлим ОСОБА_4 останні п'ять років
однією сім'єю з ОСОБА_4, що вони вели
спільне господарство. З викладеного
слідує, що ОСОБА_2, як фізична особа,
соціальний працівник - надавала
померлому послуги по догляду, допомогу,
що не є тим самим, що і шлюбні стосунки.

З приводу стану здоров'я ОСОБА_4 судом
було встановлено, що на обліку у
лікаря-психіатра ОСОБА_4 не перебував,
тривалий час перебував на обліку з
діагнозом цукровий діабет, тип 11 у
стані декомпенсації; мав ряд інших
хвороб, про що зазначено в медичній
документації, яка була витребувана
судом з медичних установ і яка була
надана експертам.

Відповідно до Акту
судово-психіатричної експертизи №297
від 09.04.2014 року, складеного Київським
міським центром судово-психіатричної
експертизи, у складі комісії із трьох
лікарів, судово-психіатричних
експертів ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_15, -
"ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент
реєстрації шлюбу 22 вересня 2012 року та
на момент складання заповіту 30 жовтня
2012 року, страждав стійким психічним
розладом: "Органічне ураження
головного мозку поєднаного генезу
(судинно-дисметаболічно-інтоксикаційн
ого) зі слабоумством" (МКХ-10 F02.8). ОСОБА_4
за своїм психічним станом на момент
реєстрації шлюбу 22 вересня 2012 року та
на момент складання заповіту 30 жовтня
2012 року, не розумів значення своїх дій
та не міг керувати ними".

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а у
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Таким чином, в суді є встановленим та
доведеним, що шлюб, укладений між
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, укладений 22.09.2012 року та
заповіт, складений ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_2 30.10.2012 року - є недійсні
правочини. Враховуючи це, позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання
вказаних правочинів недійсними
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст.1258, 1261 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народженні
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

По даній справі встановлено,
враховуючи викладене вище, що на момент
смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за
законом є його син - ОСОБА_1 (позивач по
основному позову). Спадковим майном
відповідно до матеріалів спадкової
справи, право на спадкування якого має
син померлого - ОСОБА_1, є: 39/200 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 195 кв.м., що знаходиться в
АДРЕСА_1. Дане свідчить про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 в частині визнання за ним права
власності на вказане спадкове майно в
порядку спадкування за законом.

Викладені обставини свідчать про
відсутність у ОСОБА_2 права на
спадкування майна померлого ОСОБА_4 та
про відсутність будь-яких підстав щодо
звернення з позовними вимогами до сина
померлого про усунення його від права
на спадкування, про скасування
обов'язкової долі. З даного слідує про
те, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
не підлягають задоволенню.

Крім зазначеного вище, судом
враховується і те, що суду не було
надано належних та допустимих доказів
того, що померлий ОСОБА_4 потребував
допомоги, просив сина надавати її,
отримував відмову.

Посилання ОСОБА_2 на необхідність суду
взяти до уваги і за основу пояснення
державного нотаріуса Демчик В.В., яка
посвідчуючи спірний заповіт,
спілкувалася з ОСОБА_4, перевірила
дієздатність останнього, судом не може
бути враховано, оскільки нотаріус
перевіряє дієздатність шляхом
спілкування з особою, без перевірки,
витребувування медичних документів.

Судом береться як належний та
допустимий доказ висновок судових
експертів, які складали свій висновок
на підставі наданих їм медичних
документів та всіх матеріалів справи.
Враховуються і пояснення експерта
ОСОБА_12, надані в судовому засіданні.
Даний експерт на питання суду пояснив,
що у всіх трьох експертів, які входили в
комісію, не виникало ніяких сумнівів,
неузгоджень щодо складеного ними
висновку; медичної документації та
матеріалів справи було достатньо для
надання висновку; необхідності в
отриманні додаткової інформації,
документів для складання висновку у
них не було.

Безпідставним та бездоказовим є і
посилання ОСОБА_2 на незаконність
змісту запису в медичній документації
лікаря-психіатра ОСОБА_8 щодо стану
здоров'я ОСОБА_4 Покази свідків зі
сторони ОСОБА_2 також не можуть бути
враховані судом, оскільки дані свідки
не є фахівцями з встановлення
фізичного, психічного стану особи.
Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_4 ще за
два місяці до своєї смерті керував
автомобілем, не може бути прийнята
судом як доказ відсутності у ОСОБА_4
психічних розладів, як на час керування
автомобілем, так і складання спірних
правочинів. Дане посилання взагалі не
може бути визнано як належний доказ по
даній справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. По даній справі на
користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 мають бути
стягнуті судові витрати в сумі - 3 603 грн.
49 коп., що складаються з витрат за
проведення експертизи - 3 180 грн. 74 коп.
та судового збору - 422 грн. 75 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.225, 1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст.60,
88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Головне управління юстиції в
місті Києві, Відділ реєстрації актів
цивільного стану Деснянського
районного управління юстиції у місті
Києві, ОСОБА_3 про визнання шлюбу
недійсним, визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
частину житлового будинку та частину
земельної ділянки у порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати шлюб, зареєстрований 22 вересня
2012 року, актовий запис №1146, у відділі
РАЦС Деснянського районного
управління юстиції у місті Києві між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - недійсним.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2, посвідчений 30 жовтня 2012
року державним нотаріусом П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори, зареєстрований в реєстрі за
№1-1436, - недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 право
власності на 39/200 частин житлового
будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_4 право
власності на 195 кв.м. земельної ділянки,
що знаходиться у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати: за проведення
експертизи - 3 180 грн. 74 коп. та судовий
збір - 422 грн. 75 коп., а всього - 3 603 грн. 49
коп.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від
права на спадкування, про скасування
обов'язкової долі на спадщину -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: