Справа № 2-1244/11 Головуючий у І
інстанції Кравченко М.В.Провадження №
22-ц/780/5856/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Верланова С.М.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 18 серпня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Халеп'янської
сільської ради Обухівського району
Київської області про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовною заявою до
відповідача Халеп’янської сільської
ради про визначення додаткового строку
для подання заяви про прийняття
спадщини в якій зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилася
спадщина на належне йому майно.

Нотаріальною конторою їй було
відмовлено у задоволенні заяви про
прийняття спадщини. Зазначила, що вона
є єдиною спадкоємницею майна померлого
батька, після смерті якого важко
захворів її чоловік, через що вона
пропустила встановлений законом строк
для подання заяви.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2011 року
позов задоволено.

Суд визначив ОСОБА_2 додатковий
тримісячний строк з дня набрання
рішенням суду законної сили для
подачі заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1,
який не брав участі у справі, у вересні
2014 року подав апеляційну скаргу,
посилаючись на те, що його права
оскаржуваним рішенням порушені,
оскільки на момент смерті батька
спадкоємцями окрім позивачки були він,
як син померлого і його мати, як дружина
померлого й вони прийняли спадщину
оскільки проживали разом з померлим у
будинку, а позивачка вже багато років
проживала окремо і спадщину не
прийняла та не заявляла таких вимог.

Далі апелянт зазначив, що після смерті
матері у 2014 році, він дізнався про
існування даного рішення та про те, що
мати, у віці 91 року, за 5 місяців до
смерті, будучи прикутою до ліжка склала
заповіт на користь позивачки, тому на
даний час він позбавлений своєї частки
у спадку після смерті батька.

Таким чином, апелянт посилаючись на те,
що суд не визначив коло спадкоємців й
по суті вимог дійшов до
необґрунтованого висновку про
поважність причин пропуску строку,
вважає рішення незаконним, просить
його скасувати та ухвалити нове про
відмову у позові.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
учасників, дослідивши матеріали
справи, надані докази, обговоривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими Доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції не виконані.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав, що позивачкою
доведено поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, оскільки він не відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу
чергу на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Статтею 1270 Цивільного кодексу України
встановлений шестимісячний строк для
прийняття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив
про відмову від неї.

Відповідно до ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив цей
строк з поважної причини, суд може
визначити йому додатковий строк,
достатній для подання ним заяви про
прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
батько позивачки - ОСОБА_4, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті
залишилось спадкове майно, на яке
заповіт він не залишив.

Судова колегія встановила, що
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 окрім
позивачки, як дочки померлого, були
апелянт ОСОБА_2, як син померлого і його
мати ОСОБА_5, як дружина померлого, які
проживали разом з померлим у
буд.АДРЕСА_1, проте до участі у даній
справі притягнуті не були.

В строк, визначений ст.1270 ЦК України,
спадкоємці з заявами про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
звернулися.

При цьому з пояснень позивачки у справі
вбачається, що інші спадкоємці, після
смерті її батька відсутні, а строк на
подачу заяви про прийняття спадщини
вона пропустила з-за хвороби чоловіка
та тяжкого психологічного стану після
смерті батька.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги щодо невірного застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
оскільки суд належним чином не
з'ясував питання про склад осіб, не
залучив до участі всіх спадкоємців у
справі та не врахував, що обставини
зазначені позивачкою не свідчать про
те, що причини, з яких вона пропустила
строк на подачу заяви про прийняття
спадщини є поважними, оскільки не
пов'язані з об'єктивними, істотними
труднощами для вчинення відповідних
дій щодо подачі такої заяви.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи і вимогам закону, тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 18 серпня 2011 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до Халеп'янської сільської ради
Обухівського району Київської області
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :