Справа № 344/8543/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2517/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т.В.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді
Фединяка В.Д.

суддів:
Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря
Яковин М.Я.

з участю представників:
ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

ОСОБА_4
- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних
збитків з врахуванням індексу інфляції
та трьох процентів річних та моральної
шкоди, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Галицького районного суду
від 22 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із зазначеним позовом та з
урахуванням збільшених позовних
вимог, зазначав, що він є власником
квартири АДРЕСА_1 , в якій з 28 червня 1994
року по 14 травня 2010 року був прописаний
відповідач ОСОБА_4 Протягом усього часу
позивачем сплачувались кошти за
обслуговування будинку та надання
послуг, вартість яких залежала від
зареєстрованих у житловому будинку
осіб. Зазначав, що відповідно до ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника
зобов'язані брати учать у витратах по
утриманню будинку (квартири) і
придомової території та проведенню
ремонту. Згідно ст.360ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів. З врахуванням кількості
зареєстрованих співвласників квартири
починаючи з 01.04.2007 року по 01.01.2010 року
позивач вказує, що ним за комунальні
послуги було сплачено 5520 грн. Оскільки
відповідач ухиляється від участі в
утриманні квартири та оплаті
комунальних послуг то заборгував йому
2760 грн., як половину понесених витрат
на утримання квартири. 15 жовтня 2014
року збільшив позовні вимоги і просив
також стягнути 670 грн. 68 коп. з
врахуванням індексу інфляції та три
проценти річних за весь час
прострочення заборгованих коштів, а
всього 3796 грн. 10 коп. Позивач також
просив відшкодувати завдану йому
моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка
полягала в душевних стражданнях, яких
він зазнав внаслідок протиправних дій
відповідача через ухилення в участі в
утриманні квартири. Вказував, що для
захисту своїх майнових прав та
інтересів був змушений звернутись до
суду, в зв'язку з чим змінився спосіб
його життя, а через постійні борги
перед житлово-комунальними
організаціями внаслідок несплати
відповідачем комунальних послуг
отримував негативні емоції та
переживання, що вплинуло на його
емоційний стан та здоров'я. Також
просив стягнути з відповідача 1000 грн.
понесених судових витрат на правову
допомогу.

Рішенням Галицького районного суду від
22 жовтня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення з ухваленням
нового про задоволення позову,
вказуючи на те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
справи, дав неправильну оцінку поданим
доказам, допустив порушення норм
матеріального і процесуального права й
ухвалив незаконне рішення. В
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що суд не звернув уваги, що
згідно ст.ст.14,22 ЦК України
відшкодування збитків розглядається
як один із способів відшкодування
майнової шкоди, яка на вимогу особи,
якій завдано шкоди та відповідно до
обставин справи може відшкодовуватись
в грошовій формі. В зазначеній справі
позивач вказує, що зазнав матеріальної
та моральної шкоди внаслідок умисного
ухилення відповідача від участі в
утриманні квартири та оплаті
комунальних послуг, проте суд взагалі
не досліджував та не надав належної
правової оцінки письмовим доказам, що
це підтверджують.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної
скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_4 заперечив
доводи апеляційної скарги, вважає
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
розгляді справи, дослідивши матеріали
справи та перевіривши відповідно до ст.
303 ЦПК України наведені в скарзі
доводи, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що з врахуванням ст.22 ЦК України
позивачем не доведено факту
заподіяння йому збитків з вини
відповідача з підстав, неучасті у
витратах в утриманні квартири та не
оплаті комунальних послуг. У зв'язку з
цим не підлягає задоволенню вимога
щодо відшкодування моральної шкоди,
так як не встановлено вини
відповідача у заподіянні такої.

Висновок суду відповідає
вимогам закону і матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено, ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_6 в
рівних долях на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
житло від 16.03.1999 року (а.с.98).

Згідно ст.360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно ст. 162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться за затвердженими у
встановленому порядку тарифами.

Згідно рішення Колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 22 січня 2014 року, яке має
преюдиційне значення, встановлено, що
відповідач ОСОБА_4 не проживає у
АДРЕСА_1, а з 13.04.2006 року зареєстрований
та проживає в АДРЕСА_2. У зв'язку з цим,
позивачу відмовлено у задоволенні
позову до ОСОБА_4 про стягнення
частини коштів оплачених за
комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Доказів того, що ОСОБА_2 як співвласник
квартири АДРЕСА_1, крім комунальних
послуг, поніс витрати на управління,
утримання та збереження спільного
майна, сплачував податки, збори
(обов'язкові платежі), суду не подано.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду викладених в оскаржуваному
рішенні, тому не можуть бути
підставою для скасування
справедливого і по суті правильного
рішення суду лише з одних формальних
міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване
рішення таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстав для
скасування цього рішення, за
доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Галицького районного суду від
22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ з часу набрання
законної сили.

Головуючий - суддя
В.Д. Фединяк

Судді
В.М.Васильковський

О.Є.Меленко