Справа № 361/5089/2014-ц Головуючий у І
інстанції Василишин В.О.Провадження №
22-ц/780/6195/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Банк «Золоті Ворота» на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 08 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Банк «Золоті Ворота» про стягнення
грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, який
мотивувала тим, що 27 травня 2014 року між
нею та публічним акціонерним
товариством «Банк «Золоті Ворота»
(далі - ПАТ «Банк «Золоті Ворота») в
особі відділення № 2 укладено договір
банківського рахунку № 122779 на
відкриття та обслуговування поточного
рахунку № НОМЕР_1, на який перераховано
грошові кошти в сумі 200 000 грн.
Зазначала, що 29 травня 2014 року вона
звернулася до відповідача із заявою
про перерахування грошових коштів у
сумі 199 938 грн., що знаходяться на
вказаному рахунку у відділенні №2 ПАТ
«Банк «Золоті Ворота», на належний їй
поточний рахунок №
НОМЕР_2 в акціонерному товаристві «ОТП
Банк». Однак її звернення відповідачем
було залишене без задоволення, чим
порушено вимоги статей 1066, 1068 ЦПК
України та п.8.4 ст.8 Закону
України «Про платіжні системи та
перекази коштів в Україні».

З наведених підстав позивач просила
стягнути з відповідача на свою користь
грошові кошти у сумі 199 938 грн., витрати
на правову допомогу у розмірі 40 000 грн.
та судовий збір у розмірі 2399 грн. 38 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 31 липня 2014
року залучено до участі у справі в
якості співвідповідача ПАТ «Банк
«Золоті Ворота».

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 08 вересня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Банк «Золоті Ворота» на
користь ОСОБА_3 грошові кошти за
договором банківського рахунку №122779
від 27 травня 2014 року у сумі 199 938
грн. та судовий збір в розмірі 1 999 грн. 38
коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Золоті
Ворота» просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив із того,
що ПАТ «Банк «Золоті Ворота» в
порушення умов договору банківського
вкладу, укладеного між сторонами, на
письмову заяву позивача не виконало
своїх зобов`язань щодо перерахування
грошових коштів у розмірі 199 938 грн. на
рахунок вказаний позивачем. Тому суд
дійшов висновку про наявність законних
підстав для стягнення грошових коштів
у розмірі 199 938 грн. з ПАТ «Банк «Золоті
Ворота» на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду, оскільки
вони ґрунтуються на матеріалах справи
та вимогах закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з ч.2 ст.1066 ЦК України банк має
право використовувати грошові кошти
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами.

Частиною 3 ст.1068 ЦК України передбачено,
що банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Пунктом 8.4 ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та перекази коштів в
Україні» встановлено, що
міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, що 27 травня 2014 року між
ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі
начальника відділення № 2 Андреєвої
О.С. та ОСОБА_3 був укладений договір
банківського рахунку № 122779, згідно з
умовами якого банк відкрив позивачу в
національній валюті рахунок № НОМЕР_1
для зберігання грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних документів
відповідно до умов цього договору та
вимог законодавства. Цього ж дня на
вказаний рахунок від ОСОБА_3 поступили
грошові кошти в розмірі 200 000 грн. (а.с.5-6,
8).

По справі встановлено, що 29 травня 2014
року ОСОБА_3 звернулася до відповідача
з платіжним дорученням № 1 від 29 травня
2014 року про перерахування з її
особового рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк
Золоті Ворота» грошових коштів у
розмірі 199 938 грн. на відкритий нею
рахунок у ПАТ «ОТП Банк» за НОМЕР_2.

Встановлено, що всупереч зазначеним
вище вимогам закону банк своїх
зобов'язань за договором банківського
рахунку № 122779 від 27 травня 2014 року не
виконав, у строк до трьох операційних
днів грошові кошти в розмірі 199 938 грн.
за розпорядженням ОСОБА_3 не
перерахував.

Отже, встановивши вказані обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, оскільки ПАТ «Банк
Золоті Ворота» в порушення умов
договору банківського рахунку на
вимогу ОСОБА_3 не перерахувало грошові
кошти на інший рахунок банку
зазначений позивачем, у зв'язку з чим
позивачем заявлені правомірні вимоги
про стягнення коштів, які безпідставно
утримує банк на її рахунку.

Таким чином рішення суду першої
інстанції в цій частині ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом не враховано, що ПАТ «Банк
«Золоті Ворота» віднесено до категорії
неплатоспроможних, в якому з 01 серпня
2014 запроваджено тимчасову
адміністрацію, а тому з наступного дня
після запровадження процедури
тимчасової адміністрації операції з
переказу коштів фізичних та юридичних
осіб, що надійшли на їх рахунки, не
здійснюються, є безпідставними,
оскільки не ґрунтуються на вимогах
закону.

Відповідно до положень п.5 ст. 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: 1) задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку; 2)
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; 3) нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку; 4) зарахування
зустрічних однорідних вимог, якщо це
може призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом; 5)
нарахування відсотків за
зобов'язаннями банку перед
кредиторами.

Згідно з п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті не
поширюється на зобов'язання банку щодо,
зокрема, виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд помилково стягнув з банку судовий
збір, оскільки уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб звільнена від сплати судового
збору, є необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняється уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб - у справах, пов'язаних із
здійсненням тимчасової адміністрації
та ліквідації банку.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом спору по справі є стягнення
коштів за договором банківського
рахунку, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ
«Банк Золоті Ворота», а тому відсутні
підстави для звільнення ПАТ «Банк
Золоті Ворота» від сплати судового
збору.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив обставини справи, надані
докази, вірно послався на закон, що
регулює спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позову частково та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог не оскаржується, тому відповідно
до положень ст. 303 ЦПК України
апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Банк «Золоті
Ворота» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 08 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді