Справа № 148/1367/14-ц Провадження №
22-ц/772/3309/2014Головуючий в суді першої
інстанції Ковганич С. В.Категорія
39Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Сала Т.Б., Денишенко Т.О.

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Тульчинської державної нотаріальної
контори про внесення змін до свідоцтва
про право на спадщину та зобов'язання
видати свідоцтво про право на
спадщину, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Тульчинського
районного суду Вінницької області від
01.10.2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до Тульчинської державної
нотаріальної контори, Вінницької
області про внесення змін до свідоцтва
про право на спадщину та зобов'язання
видати свідоцтво про право на спадщину
зазначивши в заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати - ОСОБА_4 Після її
смерті відкрилась спадщина, яка
складається з 9/20 частин житлового
будинку, розташованого в АДРЕСА_2, який
належав померлій на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом,виданого 26 червня 1976 року. У
встановлений законом строк він
звернувся до Тульчинської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. 24 липня 2010 року
йому було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно
після смерті матері ОСОБА_4 В листопаді
2013 року позивач виявив, що в свідоцтві
про право на спадщину за законом від 24
липня 2010 року містяться помилки, які на
його думку є істотними та в майбутньому
можуть вплинути на законність
володіння майном іншим власником.

Так, в тексті свідоцтва про право на
спадщину за законом помилково вказано,
що правовстановлюючим документом на
нерухоме майно спадкодавця є дублікат
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 12 травня 1987 року, виданого
Тульчинською нотаріальною
конторою,зареєстрованого в реєстрі за
№725 та зареєстрованого в Тульчинському
міжрайонному бюро технічної
інвентаризації 6 липня 2010 року за №1581.

27 листопада 2013 року позивач звернувся
до Державної нотаріальної контори м.
Тульчин, Вінницької області із заявою
про виправлення помилки в свідоцтві
про право на спадщину за законом.

Листом Тульчинської державної
нотаріальної контори від 4 грудня 2013
року за №1126/02-17 позивачу було
відмовлено в виправлені помилки та
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом у зв'язку із тим, що дублікат
свідоцтва про право на спадщину від
12.05.1987 року був підшитий в технічний
паспорт.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що державним
нотаріусом невірно було визначено
правовстановлюючий документ померлої
та незаконно відмовлено у внесенні
змін до свідоцтва про право на
спадщину.

Рішенням Тульчинського районного суду,
Вінницької області від 1 жовтня 2014 року
позов ОСОБА_2 до Тульчинської державної
нотаріальної контори, Вінницької
області про внесення змін до свідоцтва
про право на спадщину за законом та
зобов'язання видати свідоцтво про
право на спадщину задоволено частково.

Зобов'язано Тульчинську державну
нотаріальну контору внести зміни до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 24.07.2010 року на
спадкове майно після смерті ОСОБА_4,
вказавши належність майна померлій на
підставі «дублікату свідоцтва про
право на спадщину за заповітом». В
решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Тульчинської державної
нотаріальної контори м. Тульчин, вул.
Леніна, 47 на користь ОСОБА_2 АДРЕСА_1
понесенні судові витрати з оплати
судового збору в сумі 243 гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції всіх обставин
справи просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення у справі, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, а саме: внести зміни до
свідоцтва про право на спадщину за
законом, яке видане 24 липня 2010 року
Тульчинською державною нотаріальною
конторою, зареєстроване в реєстрі за
№1-3496 на майно після померлої 27.11.2009
року ОСОБА_4 Абзац другий свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
24липня 2010 року за №1-3496 викласти в такій
редакції: «Спадщина, на яку видано це
свідоцтво, складається з: 9/20 частин
житлового будинку, розташованого в
АДРЕСА_2, який належав померлій на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Тульчинською державною нотаріальною
конторою 26 червня 1976 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1391 та
зареєстрованого в Тульчинському бюро
технічної інвентаризації 1 вересня 1976
року в реєстровій книзі за №1581».

Зобов'язати Тульчинську державну
нотаріальну контору видати ОСОБА_2 нове
свідоцтво про право на спадщину за
законом.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія не знаходить підстав для її
задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що
24.07.2010 року державним нотаріусом
Тульчинської державної нотаріальної
контори видано свідоцтво позивачу
ОСОБА_2 про право на спадщину за законом
після смерті ОСОБА_4, яка складається з
9/20 частин житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_2. а.с.(6).

Майно, яке належало померлій ОСОБА_4
набуто на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 26.06.1976 року.
Спадкоємцями житлового будинку на той
час являлись ОСОБА_4 та ОСОБА_5.(а.с.8).

З матеріалів досліджених в судовому
засіданні матеріалів спадкової справи
(а.с.31-49) вбачається, що на підставі
витягу з реєстру на нерухоме майно в
Тульчинському МБТІ прав власності на
нерухоме майно за ОСОБА_4 на праві
приватної спільної власності було
зареєстровано 9/20 частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_2. Підставою
виникнення права власності є свідоцтво
про право на спадщину від 26.06.1976 року,
виданого Тульчинською державною
нотаріальною конторою зареєстрованого
за №1391, дублікат якого видано 12.05.1987
року Тульчинською державною
нотаріальною конторою за №725. (а.с.43).

Відповідно до посвідчувального напису
на дублікаті свідоцтва про право на
спадщину від 20.08.2001 року вчинено
договір купівлі-продажу 11/20 частини
житлового будинку, належних
ОСОБА_6(а.с.9).

Згідно п.62 Наказу від 03.03.2004 року №20/5
«Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» право власності
на житловий будинок, квартиру, дачу,
садовий будинок, гараж, інші будівлі і
споруди, що відчужуються, може бути
підтверджено, зокрема, одним з таких
документів або їх
дублікатів:свідоцтвом про право на
спадщину.

В п.22 Наказу від 03.03.2004 року №20/5
зазначено, що нотаріуси не приймають
для вчинення нотаріальних дій
документи, які не відповідають вимогам
законодавства або містять відомості,
що принижують честь, гідність та ділову
репутацію фізичної особи або ділову
репутацію юридичної особи, які мають
підчистки або дописки, закреслені
слова чи інші не застережені
виправлення, документи, тексти яких
неможливо прочитати внаслідок
пошкодження, а також документи
написані олівцем. Дописки, закреслені
слова чи інші виправлення, які є в
документах, що подаються для вчинення
нотаріальних дій, повинні бути
застережені підписом посадової
(уповноваженої на те) особи і печаткою
установи, підприємства або організації
чи особи, яка видала документ. При цьому
виправлення повинні бути зроблені
таким чином, щоб можна було прочитати
як виправлене, так і помилково
написане, а потім виправлене чи
викреслене.

В даному випадку доводи позивача
ОСОБА_2, щодо прийняття нотаріусом
дублікату свідоцтва про право на
спадщину від 12.05.1987 року із не
застереженими виправленнями
спростовуються тим, що в самому
документі є наявні виправлення, а саме
в реченні в графі «є за законом діти»
слово «законом» закреслено та зроблено
запис» заповітом посвідченим
Тульчинсько нотаріальною конторою
3.11.1975 року по реєстру 3373». Разом з тим,
на звороті свідоцтва, після підпису
державного нотаріуса є застереження
щодо вказаних виправлень, які містять
підпис та печатку нотаріуса

Вказані обставини відповідають п.п.18, 24
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженої Наказом Міністерства
Юстиції Української РСР від 31.10.1975 року
№45/5, яка діяла на час видачі дублікату
свідоцтва.

Окрім цього, правовстановлюючим
документом, на підставі якого було
зареєстровано право власності на
нерухоме майно в Тульчинському МБТІ за
ОСОБА_4 є саме дублікат свідоцтва про
право на спадщину, що відображено у
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.43).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що позивач не довів суду обставин щодо
можливого порушення чи оспорювання
його прав, а тим більше вплинути на
законність володіння майном іншими
власниками при його відчуженні.

Разом з тим, суд обґрунтовано
задовольнив вимоги позивача, щодо
внесення змін в свідоцтво про право на
спадщину в частині зазначення
правильного написання
правовстановлюючого документу на
підставі якого майно належало померлій
ОСОБА_4, а саме дублікату свідоцтва про
право на спадщину за заповітом.

Вказані обставини також визнанні
представником відповідача, не
суперечать вимогам закону, а тому
додатковому доведенні не підлягають.

Інших доводів правового характеру, які
б спростовували висновки суду першої
інстанції апеляційна скарга ОСОБА_2 не
містить.

На підставі викладеного,керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Тульчинського районного суду,
Вінницької області від 01 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення,однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя:
(підпис) Луценко В.В.

Судді:
(підпис) Денишенко Т.О.

(підпис) Сало Т.Б.

З оригіналом згідно: