У Х В А Л А

21 листопада 2014 року
Суддя Рівненського
міського суду Ковальов І.М. перевіривши
виконання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України
по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу
Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», треті особи
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2
про визнання причин подання позовної
заяви до суду поважними та продовження
такого строку, визнання заяви про
відкриття виконавчого провадження
незаконною та протиправною,
зобов’язання скасувати та відкликати
дану заяву, визнання постанови про
відкриття виконавчого провадження
незаконною, а дії по її постановленню
протиправними та зобов’язати
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження,-

в с т а н о
в и в :

В Рівненський міський суд 05 листопада
2014 року надійшла позовна заява ОСОБА_1
до Відділу Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», треті особи
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2
про визнання причин подання позовної
заяви до суду поважними та продовження
такого строку, визнання заяви про
відкриття виконавчого провадження
незаконною та протиправною,
зобов’язання скасувати та відкликати
дану заяву, визнання постанови про
відкриття виконавчого провадження
незаконною, а дії по її постановленню
протиправними та зобов’язати
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Частиною першою статті 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду
в порядку позовного провадження,
оскільки подані з порушенням розділу VII
ЦПК України, що полягає у наданні
учасникам виконавчого провадження та
іншим заінтересованим особам права на
звернення до суду зі специфічною
заявою-скаргою на юридично значущі
вчинки спеціально уповноваженої
посадової особи — державного
службовця на примушування до виконання
судових рішень.

Позовне провадження – це вид
провадження у цивільному процесі, у
якому розглядається спір про право
цивільне, тобто спір, який виникає з
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин. Наявність
спору про право цивільне визначає і
іншу характерну рису цього провадження
– участь у ньому двох сторін –
позивача та відповідача.

Значення позовного провадження
зумовлюється і тим, що усі цивільні
процесуальні норми, які визначають
загальну частину цивільного
процесуального права та розгляд справи
за стадіями поширюється саме на справи
позовного провадження. Справи інших
проваджень (наказного та окремого)
розглядаються вже за загальними
правилами позовного провадження з
урахуванням винятків та доповнень,
визначених спеціальними нормами про ці
провадження.

Права стягувача, боржника та інших
осіб під час примусового виконання
судового акта можуть бути захищені в
результаті оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби.

Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї додатків ОСОБА_1 є
боржником по виконавчому провадженню.

Державний виконавець зобов'язаний за
власною ініціативою вживати всіх
законних заходів задля швидкого та
реального виконання рішення,
роз'яснювати сторонам їх права і
обов'язки.

В розділі VII ЦПК України міститься
визначення та правове регулювання
окремого різновиду провадження,
здійснюваного судом у порядку
проведення контролю за діями
державного виконавця під час
здійснення ним примусових дій з
виконання ухвалених судових рішень у
порядку цивільного судочинства.

Право на звернення до суду зі скаргою
передбачається у ст. 383 ЦПК України, що
полягає у наданні учасникам
виконавчого провадження та іншим
заінтересованим особам права на
звернення до суду зі специфічною
заявою — скаргою на юридично значущі
вчинки спеціально уповноваженої
посадової особи — державного
службовця на примушування до виконання
судових рішень. Отже, скарга на рішення,
дію або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби (далі за
текстом — скарга на дії державного
виконавця) подається до місцевого
загального суду як суду першої
інстанції.

Особи, які вправі звернутись із
відповідною скаргою: учасники
виконавчого провадження та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій.

Відповідно до ст. 7 Закону "Про
виконавче провадження" учасниками
виконавчого провадження є державний
виконавець, сторони, представники
сторін, прокурор, експерти,
спеціалісти, перекладачі, суб'єкти
оціночної діяльності-суб'єкти
господарювання.

Предмет оскарження визначають
процесуальні рішення, дія або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, яким порушено їх
права чи свободи.

Суд під час розгляду скарги має
перевірити, чи дотримано державним
виконавцем вимог чинного
законодавства, чи вчинено їх
відповідно до ухваленого судового
рішення, чи є такі дії своєчасними та
доцільними, чи вичерпано всіх
передбачених законом можливостей
задля забезпечення належного
виконання такого рішення, чи досягнуто
мети, задля якої таке судове рішення
ухвалене, чи дотримано правил щодо
черговості задоволення вимог
стягувачів тощо.

Формою процесуального документу, з
яким звертається заявник до суду в
такому порядку, є скарга, яка має
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК України,
та містити відомості, перелічені в ст. 82
Закону "Про виконавче провадження".
Скарга має містити також всі відомості,
що формують предмет судового розгляду,
відповідно до розділу VII ЦПК України,
зокрема відомості про оскаржуване
процесуальне рішення, дію або про те, в
чому полягала протиправна
бездіяльність державного виконавця,
відомості і докази про дотримання
процесуальних строків звернення до
суду зі скаргою; вимоги скарги мають
відповідати специфіці такого
провадження та узгоджуватись зі ст. 387
ЦПК України щодо повноважень суду.
Факультативними в цьому випадку є
вимоги про розподіл витрат, пов'язаних
з розглядом скарги.

Розгляд скарги відбувається за
загальними положеннями ЦПК України,
окрім випадків, коли наявна спеціальна
норма щодо вирішення певних питань, що
виникають під час розгляду такої
скарги. Так, у разі відсутності
спеціальної норми щодо вирішення
певних питань, які виникають при
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
державної виконавчої служби, до заяв
(скарг, подань) учасників виконавчого
провадження й інших заінтересованих
осіб мають застосовуватися положення
ЦПК України, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема: ст. 119 -
щодо форми і змісту скарги; ст. 120 - про
обов'язок надання копії скарги та
доданих до неї документів; ст. 26 - про
склад осіб, які беруть участь у справі;
ст. 27 - про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі; глави 7 розділу 1
(ст.ст. 74-78) - про судові виклики та
повідомлення; глави 4 розділу III - про
судовий розгляд; глав 1 і 2 розділу V щодо
апеляційного та касаційного
оскарження судових рішень суду першої
інстанції тощо.

За результатами розгляду скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення суд постановляє такий вид
судового рішення, як ухвала.

Згідно із правилами частин 2 та 3 ст. 387
ЦПК України можливою є одна з таких
ухвал: про задоволення вимог заявника
та усунення порушення або поновлення
іншим шляхом його порушених прав чи
свобод; про відмову в задоволенні
скарги.

Також за змістом ст. 385 ЦПК України суд
може залишити скаргу без розгляду в
разі відсутності поважних причин
пропуску строку для її подання.

Розглядаючи скаргу на дії державного
виконавця, суд не може вийти за межі
оскаржуваних дій та відновити
оспорювані права на свій розсуд.
Зокрема, розглядаючи скаргу на
неправомірні дії державного виконавця
з відмови у прийнятті на виконання
документів про примусове стягнення
коштів з боржника, суд не може вийти за
межі заявлених вимог та ухвалити
рішення, яким зобов'язати державного
виконавця примусово стягнути з
боржника гроші, позбавивши суб'єкта
оскарження можливості провести
виконавчі дії відповідно до вимог
закону, а також фактично вирішити
питання про права та обов'язки особи —
боржника, який не був притягнутий до
участі у справі.

Таким чином, Цивільним процесуальним
кодексом України для оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу,
встановлений спеціальний порядок, який
передбачає звернення особи до суду зі
скаргою, а не позовною заявою.

Згідно вимог частини першої статті 122
ЦПК України суддя відкриває
провадження у цивільній справі не
інакше як на підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Приймаючи до уваги положення статті
383 ЦПК України та пункту 1 частини
другої статті 122 ЦПК України, суд
вважає, що у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 необхідно
відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч.1
ст.3, ст.383, ч.1 ст.122, п.1 ч.2 ст.122,
ст.ст.209,210,293,294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу
Державної виконавчої служби
Рівненського районного управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», треті особи
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2
про визнання причин подання позовної
заяви до суду поважними та продовження
такого строку, визнання заяви про
відкриття виконавчого провадження
незаконною та протиправною,
зобов’язання скасувати та відкликати
дану заяву, визнання постанови про
відкриття виконавчого провадження
незаконною, а дії по її постановленню
протиправними та зобов’язати
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження у справі разом із позовною
заявою та всіма доданими до неї
документами надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського
суду

ОСОБА_4