Єдиний унікальний номер: 378/1039/14-ц
Провадження № 2/378/314/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді: Марущак
Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Шевченківський районний центр
зайнятості м. Києва, про розірвання
трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою
звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те,
що 20 січня 2008 року між нею та
відповідачем - фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 був
укладений трудовий договір, згідно з
яким її прийнято на посаду продавця
непродовольчих товарів, даний договір
зареєстровано у Шевченківському
районному центрі зайнятості м. Києва 24
січня 2008 року за № 003.

З квітня 2008 року відповідач перестав
продовжувати свою підприємницьку
діяльність та надавати їй роботу і
виплачувати заробітну плату, та
сплачувати страхові внески.

Через відсутність відповідача вона не
може в установленому порядку розірвати
трудовий договір та зняти його з
реєстрації.

Позивач просить розірвати вищевканий
трудовий договір.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, підтвердила обставини, на
які посилається в позовній заяві,
допитана в якості свідка суду показала,
що відповідач після укладення 24 січня
2008 р. трудового договору фактично
забезпечував її роботою та виплачував
заробітну плату до квітня 2008 року. Від
своїх знайомих, з якими вона працювала
разом у відповідача, їй відомо, що
останній більше року не здійснює свою
діяльність. Вона неодноразово
приїздила до відповідача за вказаною в
договорі адресою його проживання
(АДРЕСА_1) з метою розірвати
вищевказаний трудовий договір, проте
останній за вказаним місцем зі слів
сусідів не проживає, виїхав за кордон.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи -
Шевченківського районного центру
зайнятості м. Києва в судове засідання
не прибув, до суду вказаний центр
зайнятості надіслав лист з проханням
розглядати справу без участі
представника центру зайнятості.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані та
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

20 січня 2008 року було укладено
безстроковий трудовий договір між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, згідно з яким її прийнято на
роботу продавцем непродовольчих
товарів широкого вжитку. Даний договір
зареєстровано у Шевченківському
районному центрі зайнятості м. Києва 24
січня 2008 року за № 003 відповідно
до ст. 24-1 КзпПУ та Порядку реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 8 червня 2001 року №
260. Вказані обставини підтверджуються
копією договору (а. с. 7), листом
зазначеного центру зайнятості від
27.10.2014 року (а. с. 20).

Згідно листа Шевченківського
районного центру занятості м. Києва від
13.11.2014 р. за № 6047 вказаний трудовий
договір станом на 13.11.2014 р. не знятий з
реєстрації.

Відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 22.10.2014 р.
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 1 вересня 1996 року,
проживає за адресою АДРЕСА_2, відомості
про перебування останнього у процесі
припинення підприємницької
діяльності, банкрутства відсутні (а. с.
11-12).

Укладення трудового договору між
працівником і фізичною особою та
особливий порядок реєстрації такого
договору визначені частиною 6 статті 24
та статтею 24 -1 КЗпП України.

Крім того, питання реєстрації
трудового договору, укладеного між
працівником і фізичною особою
регулюється Порядком реєстрації
трудового договору між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 8 червня 2001 року №
260.

За змістом пунктів 6-10 цього Порядку у
разі закінчення строку трудового
договору або припинення його дії
достроково в трудовому договорі
фізична особа робить запис про
підстави його припинення з посиланням
на відповідні статті КЗпП України, про
що сторони сповіщають державну службу
зайнятості, яка зареєструвала трудовий
договір. Відповідальна особа центру
зайнятості протягом трьох днів повинна
зняти трудовий договір з реєстрації,
про що робиться відмітка у книзі
реєстрації трудових договорів. На
підставі цього запису відповідальна
особа центру зайнятості робить на
трьох примірниках трудового договору
відповідний запис. Записи про
реєстрацію та зняття з реєстрації
трудового договору дають право
фізичній особі внести записи до
трудової книжки працівника про
прийняття та звільнення його з роботи.

Як встановлено судом з Індивідуальних
відомостей про застраховану особу,
виданих управлінням Пенсійного Фонду
України у Ставищенському районі
Київської області 17 жовтня 2014 року (а. с.
8), показів допитаної в якості свідка
позивача ОСОБА_1, відповідач фактично
припинив забезпечувати останню
роботою з квітня 2008 року, з вказаного
часу нарахування та виплату заробітної
плати їй не здійснює, не сплачує
страхові внески, припинив свою
діяльність. Позивач неодноразово
приїздила до відповідача за вказаним в
трудовому договорі місцем його
проживання (АДРЕСА_1), проте останній за
вказаною адресою не проживає.

Відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 22.10.2014 р.
ОСОБА_2 на час реєстрації в якості
фізичної особи-підприємця 1 вересня 1996
року проживав за адресою АДРЕСА_2 (а. с.
11). В укладеному 20 січня 2008 р. трудовому
договорі, крім вказаної адреси, місцем
проживання відповідача зазначено
також і іншу адресу- АДРЕСА_1 (а. с. 7).

З довідок відділень зв'язку (а. с. 22-23,
34-35) вбачається, що відповідач за
вказаними адресами в даний час не
проживає.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 Кодексу
законів про працю України підставами
припинення трудового договору є,
зокрема, розірвання трудового договору
з ініціативи працівника.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про
працю України працівник має право у
визначений ним строк розірвати
трудовий договір за власним бажанням,
якщо власник або уповноважений ним
орган не виконує законодавство про
працю, умови колективного чи трудового
договору.

З матеріалів справи вбачається, що у
визначений законом спосіб розірвати
трудовий договір позивач не має
можливості, оскільки ФОП ОСОБА_2
поштову кореспонденцію не отримує,
зв'язку із ним немає. У зв'язку із цим
розірвати трудовий договір у центрі
занятості немає об'єктивної
можливості, оскільки сторони трудового
договору мають разом сповістити про
намір розірвати трудовий договір.

З урахуванням наведеного, у суду немає
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених позивачем, її показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Оцінивши докази по даній справі, суд
приходить висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства і доведені доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
вищевказаний трудовий договір слід
розірвати з ініціативи позивача ОСОБА_1
на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпПУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути судовий збір
до спеціального фонду Державного
бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 24-1, 38, 232 ч. 2 п. 1 Кодексу законів
про працю України, ст.ст. 10, 11, 60, ч. 1 ст.
88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Трудовий договір, укладений 20 січня 2008
року між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у
Шевченківському районному центрі
зайнятості м. Києва 24 січня 2008 року за №
003 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 26 листопада
2014 року.

Суддя
Н. М. Марущак