Номер провадження: 22-ц/785/7846/14
Головуючий у першій інстанції Галич
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Кварталової
А.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи: Біляївська
державна нотаріальна контора Одеської
області, реєстраційна служба
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом недійсним,
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно та
визнання права власності на спадкове
майно за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_7, що діє в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 14 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

05.07.2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом, до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, за участю третіх осіб:
Біляївська державна нотаріальна
контора Одеської області, реєстраційна
служба Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
який неодноразово уточнювали та
остаточно просили:

- визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 06 липня 2012
року, зареєстрованого в реєстрі за
№2-1392, спадкова справа №592/2011, виданого
Біляївською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, що
складається з 1/6 частини житлового
будинку з надвірними спорудами під
АДРЕСА_1;

- скасувати державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно 1/6 частини
спірного будинку за вищевказаною
адресою, зареєстровану за ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по 1/12 частки за кожним;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних
частках, право власності на спадщину у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.,
яка складається з 1/6 частини спірного
житлового будинку з надвірними
спорудами під №46 під л. „А", загальною
площею 68.20 кв.м., житловою площею 39,50
кв.м. та надвірних споруд під літерами:
„Б" - сараю, „В" - гаражу, „Г" - комори,
„Д" - літньої кухні, І- цистерни, 1-2 -
огорожі, розташовані на земельній
ділянці площею 0,40 га, що належить
Великодальницькій сільській раді
Біляївського району Одеської області.

Позов обґрунтували тим, що на підставі
свідоцтв про право власності на
житловий будинок від 17.12.2007 року,
виданих виконкомом Великодальницької
сільської ради Біляївського району
Одеської області, вони є власниками 5/6
частин вказаного будинку, з яких 4/6
належить ОСОБА_2, а 1/6 - ОСОБА_3

1/6 частина зазначеного будинку
належить відповідачам у рівних частках
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 06.07.2012 року,
виданого Біляївською державною
нотаріальною конторою після смерті їх
батька - ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

ОСОБА_8 був власником 1/6 частки
зазначеного будинку на підставі
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 02.03.2009 року, яким
встановлено факт прийняття ним
спадщини після смерті ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 та визнано в
порядку спадкування за заповітом право
власності на вказану частину будинку.

Однак, рішенням Апеляційного суду
Одеської області від 26.02.2013 року
вищевказане рішення було скасовано, у
задоволені позовних вимог ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно -
відмовлено.

Посилаючись на те, що свідоцтво про
право на спадщину за законом від 06.07.2012
р. було видано на підставі рішення, яке
в подальшому скасовано, позивачі
просили визнати його недійсним.

Крім того, вони посилалися на те, що
ОСОБА_9 їх дідусь, якому належала на
праві власності 1/6 частина будинку в
порядку обов'язкової частки у спадщині,
відповідно до ст. 533 ЦК УРСР (в редакції
1963 р.) після смерті ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_9, на підставі рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 18.09.1996 року.

Вищевказаним рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 26.02.2013 р.,
встановлено, що після смерті ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8. спадкоємцями
належного йому майна були: сини ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та неповнолітні онуки: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4

Посилаючись на те, що на день смерті
дідуся вони фактично прийняли
спадщину, так як проживали разом з
померлим і до теперішнього часу
проживають у спірному будинку, а
відповідач ОСОБА_6 не виконав жодних
дій щодо прийняття спадщини,
передбачених ст.ст. 548,549 ЦК УРСР (в
редакції 1963 р.), позивачі також просили
визнати за ними право власності в
порядку спадкування за законом на
вказану частину будинку.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 14 липня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом від 06 липня 2012
року, зареєстрованого в реєстрі за
№2-1392, спадкова справа №592/2011, виданого
Біляївською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7, що
складається з 1/6 частини житлового
будинку з надвірними спорудами під
АДРЕСА_1 та складається з одного
житлового будинку зазначеного на плані
під літ.„А", загальною площею 68,20 кв.м.,
житловою 39,50 кв.м., та надвірних споруд
під літерами: „Б" - сараю, „В" - гаражу,
„Г" - комори, „Д" - літньої кухні, І-
цистерни, 1-2 огорожі, що розташовані на
земельній ділянці площею 0,40 га, яка
належить Великодальницькій сільській
раді Біляївського району Одеської
області.

Скасовано державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно 1/6 частини
житлового будинку з надвірними
спорудами за вищевказаною адресою,
зареєстрованого за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1/12 частки за
кожним.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_7, що діє в інтересах ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, просить рішення суду змінити в
частині відмови у визнанні за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності на спадщину та в
цій частині постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду ніким не
оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, який виклав зміст
рішення, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційної скарги,заперечень
на неї, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення в частині відмови у позові про
визнання за позивачами права власності
на спадщину - скасуванню, з ухваленням в
цій частині нового рішення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказані й нормі права рішення суду в
частині, яка оскаржується, не
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання за ними
права власності в порядку спадкування
за законом, після смерті їх дідуся
ОСОБА_9, на 1/6 частину спадкового майна,
суд 1-ої інстанції виходив з того, що в
матеріалах справи відсутні будь-які
безспірні докази фактичного прийняття
позивачами спадщини. Факт реєстрації
позивачів в будинку на день смерті
ОСОБА_9, не є підтвердженням, відповідно
до п.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.),
фактичного прийняття ними спадщини.

Крім вказаної норми права, суд
керувався ст.ст. 529, 548 ЦК УРСР (в
редакції 1963 р.) та ч.3 ст.10, ст.58, ч.ч.1,2
ст.60 ЦПК України.

Між тим, з такими висновками суду
колегія погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_9 - дідусь
позивачів (а.с.16).

Після його смерті залишилась спадщина
у вигляді 1/6 частини житлового будинку
з надвірними спорудами під АДРЕСА_1.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 02.03.2009 року було
визнано право власності на вказану
частину будинку за сином померлого -
ОСОБА_8, який є батьком відповідачів по
справі.

Зазначене рішення скасоване рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26.01.2013 року і в задоволенні позову
ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно -
відмовлено (а.с.75-78).

На час відкриття спадщини, після смерті
ОСОБА_9, діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику в справах про
спадкування», у разі відкриття
спадщини до 01.01.2004 року застосовується
чине на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного Кодексу
УРСР, в тому числі щодо прийняття
спадщини, а також щодо кола спадкоємців
по закону.

Відповідно ч.2 ст.529 ЦК УРСР (в редакції
1963 р.), онуки і правнуки спадкодавця є
спадкоємцями за законом, якщо на час
відкриття спадщини не має в живих того
з їх батьків, хто був би спадкоємцем;
вони успадковують порівну в тій частці,
яка належала б при спадкоємстві за
законом їх померлого родителю.

Положеннями ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963
р.), для придбання спадщини необхідно
щоб спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 вказаного
Кодексу, визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

При розгляді спору по суті, судом не
було враховане те, що на час смерті
ОСОБА_9 позивачі були неповнолітніми і
проживали в будинку, в якому
спадкодавцю належала 1/6 його частина,
що встановлено рішенням апеляційного
суду Одеської області від 26.02.2013 р., яке
набрало законної сили. З вказаного
рішення вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (в
редакції 1963 р.) є спадкоємцями
померлого дідуся, оскільки на час його
смерті і до теперішнього часу мешкають
в спірному будинку і є власниками 5/6
його частин (а.с.29-32; 63-64;65-66).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням, в тому
числі і у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судом 1-ої інстанції встановлені
вказаним рішенням суду дані обставини
до уваги не приймалися.

З урахуванням викладеного, колегія
вважає, що будучи власниками 5/6 частин
будинку, проживаючи в ньому на час
смерті спадкодавця - ОСОБА_9 і будучи в
ньому зареєстрованими, позивачі
фактично вступили в управління також і
1/6 його частини, оскільки вказана
частина в натурі ніколи не виділялась.
Тобто, відповідно до положень ст.548 та
п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.),
вони прийняли спадщину, вступив у
володіння спадковим майном, що є
підставою для задоволення їх позову і
визнання за ними права власності на
спірну частину будинку.

За таких підстав, колегія приходить до
висновку, що рішення суду в цій частині
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і підлягає скасуванню відповідно до
вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з
ухваленням нового - про задоволення
позовних вимог позивачів.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7,
що діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 14 липня 2014 року в
частині відмови в позові про визнання
права власності на спадщину -
скасувати.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у рівних частках,
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_9,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_8, на 1/6 частину
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 та в цілому
складається з одного житлового будинку
під літ. «А», загальною площею 68,20 кв.м.,
житловою площею 39,50 кв.м. та надвірних
споруд під літерами: «Б»- сараю, «В» -
гаражу, «Г» - комори, «Д» - літній кухні,
І - цистерни, 1-2 огорожі, що розташовані
на земельній ділянці, площею 0,4 га,
належної Великодальніцькій сільській
раді Біляївського району Одеської
області.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

А.М.Кварталова