Справа № 2-564/11 Провадження №
22-ц/772/3400/2014Головуючий в суді першої
інстанції Тарнавський М. В.Категорія
39Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В.,
Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, -

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_6,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним та визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_2
на рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4
про визнання заповіту недійсним.

В січні 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подали
додаткову позовну заяву про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що після похорону
батька ОСОБА_7, позивачі звернулися до
державного нотаріуса Хмільницької
міської державної нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини та дізналися, що за 6 днів до
смерті їхній батько заповідав все своє
майно відповідачу ОСОБА_4, яка була
колишньою дружиною - ОСОБА_6.

Позивачі вважають, що такий заповіт є
недійсний, оскільки на час складання
заповіту їхньому батькові виповнилося
75 років, він був хворим і з 25 серпня 2010
року по 03 вересня 2010 року у важкому
стані знаходився в неврологічному
відділі Хмільницької центральної
районної лікарні. На день посвідчення
заповіту на користь ОСОБА_4, у батька
позивачів - ОСОБА_7 спостерігався
процес психічного розладу. Просили
позов задовольнити.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 27 жовтня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_6, ОСОБА_2, подали
апеляційну скаргу, в якій посилаються
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просили рішення Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 27 жовтня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішенням,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
від 20 вересня 2010 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
віці 75 років в м. Хмільнику Вінницької
області помер ОСОБА_7, про що зроблено
відповідний актовий запис за №194 (т.1
а.с.4).

Після смерті спадкодавця залишилось
спадкове майно, а саме, житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за АДРЕСА_1, земельна
ділянка, призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,1000 га, земельна ділянка,
призначена для ведення особистого
селянського господарства, площею 0,1387
га, земельна ділянка, призначена для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, площею 0,0885 га, грошові вклади
з належними відсотками, що знаходяться
у Хмільницькому відділенні Вінницької
філії Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", на рахунку № НОМЕР_2 в сумі
2305 грн. 41 коп. та на рахунку № НОМЕР_3 в
сумі 2268 грн. 83 коп..

Відповідно до заповіту від 08 вересня 2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Хмільницького районного
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_7
усе своє майно, де б воно не було і з
чого б не складалося та все те, що буде
належати йому на день смерті і на що він
матиме право за законом, заповів
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.22).

Ст.203 ЦК України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст..1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

За змістом ст.. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у статтях 1251 - 1252 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1248 ЦК України
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів.

Як вбачається з акту повторної
комісійної судово-психіатричної
експертизи за №1 від 07 лютого 2014 року
проведеної Українським
науково-дослідним інститутом
соціальної і судової психіатрії та
наркології, встановлено, що ОСОБА_7 на
час укладання заповіту 08 вересня 2010
року виявляв ознаки "Органічного
ураження головного мозку судинного
генезу з когнітивними розладами" (F07.8 за
МКХ-10). Ступінь виразності наявного у
ОСОБА_7 психічного розладу була не
значною і не впливала на його здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними 08 вересня 2010 року. На час
укладання заповіту 08 вересня 2010 року
ОСОБА_7 міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними (т.1 а.с.245-249).

Відповідно до висновку експерта №241-П
від 30.07.2014 року проведеної НДЕКЦ при
УМВС України у Вінницькій області,
рукописний текст в заповіті від 08.09.2010
року, який починається словами "Текст..."
та закінчується "...ОСОБА_7", виконаний
гр. ОСОБА_7 (т.2 а.с.79-85).

Згідно ст.. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків. встановлених статтею 61
ЦПК. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. виникає спір.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Врахувавши вищевказані обставини та
вимоги закону, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
правильно виходив з того, що при
укладенні заповіту було додержано
встановлені законом вимоги щодо його
оформлення, та посвідчено
уповноваженою на те посадовою особою -
приватним нотаріусом Хмільницького
районного нотаріального округу ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції не прийнято до
уваги висновки посмертної
судово-психіатричної експертизи №10
від 21.07.2011 року проведеною Вінницькою
обласною психоневрологічною лікарнею
ім. О.І. Ющенка (т.1 а.с.43-45),
спростовуються тим, що дана експертиза
була проведена без врахування всіх
матеріалів справи, що стало підставою
для проведення повторної комісійної
судово-психіатричної експертизи.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7
при укладенні заповіту особисто не
підписував його та не усвідомлював
значення своїх дій, оскільки вони
спростовуються висновком повторної
комісійної судово-психіатричної
експертизи за №1 від 07 лютого 2014 року
проведеної Українським
науково-дослідним інститутом
соціальної і судової психіатрії та
наркології, згідно якої встановлено, що
на час укладання заповіту 08 вересня 2010
року ОСОБА_7 міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними (т.1 а.с.245-249).,
та висновком експертизи №241-П від 30.07.2014
року проведеної НДЕКЦ при УМВС України
у Вінницькій області, в якому
вказується, що рукописний текст в
заповіті від 08.09.2010 року, який
починається словами "Текст..." та
закінчується "...ОСОБА_7", виконаний гр.
ОСОБА_7 (т.2 а.с.79-85).

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що судом першої інстанції
повно з'ясовано фактичні обставини
справи, дано належну оцінку зібраним
доказам. Рішення суду відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Решта доводів апеляційної скарги
також безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 27 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис
Сопрун В.В.

Судді: підписи
Матківська М.В.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно:
Сопрун В.В.