інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1763/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Подолюка В.А.,

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю: представника позивача
Кравчука М.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» у місті Луцьку до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 квітня 2014 року в даній
справі позов товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» 1329 428,71 грн. (один мільйон
триста двадцять дев'ять тисяч
чотириста двадцять вісім гривень 71
копійки) заборгованості за кредитним
договором № МL-А00/055/2007 від 23.04.2007року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність рішення
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі належним чином не виконали
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором та договором наступної
іпотеки та договором поруки, а тому суд
задовольнив позовні вимоги банку та
стягнув з відповідачів на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, яким суд
дав правильну правову оцінку, що 23
квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є публічне
Акціонерне Товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ МL-А00/055/2007, згідно умов якого позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 71702
доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором
було укладено: з ОСОБА_3 договір
наступної іпотеки №PCL-A00/068/2007 від 24.04.2007
року;

з ОСОБА_4 - договір поруки №SR-A00/065/2007 від
23.04.2007 року.

Відповідно до умов укладених договорів
відповідач зобов'язався повернути
кредит в терміни та розмірах, що
встановлені графіком погашення
кредиту, а також здійснити інші платежі
згідно з умовами договору. У випадку
невиконання позичальником своїх
зобов'язань банк набуває право вимоги
на дострокове повернення кредиту та
нарахованої плати за кредит.

За умовами укладеного договору поруки
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього, відповідальність
поручителя і боржника є солідарною.

За кредитним договором, як передбачає
стаття 1054 ЦК України, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статті 553, 554 ЦК України передбачають, що
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Судом встановлено, і дана обставина не
заперечується відповідачами, що
позичальник ОСОБА_3 неналежним чином
виконувала свої зобов'язання за
умовами вищевказаного кредитного
договору, в зв'язку з чим виникла
заборгованість відповідачів перед
позивачем згідно наданого розрахунку
банку в сумі 1 329 428,71 грн., з яких 70 975,3
доларів США, що до офіційного курсу НБУ
України еквівалентно 567 305,57 грн., 144 218,34
грн. - заборгованість за відсотками, 2 471
619,2 грн. - пеня за невиконання умов
договору, суму якої позивач зменшив до
617 904,8 грн. (а.с. 17).

Відповідно до договору купівлі-продажу
кредитного портфеля від 27.05.2007 року та
договору відступлення права вимоги від
27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» у
відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 2084
Цивільного Кодексу України відступило,
а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло
право вимоги за кредитним договором
№№ МL-А00/055/2007 від 23.04.2007 року, договором
наступної іпотеки №PCL-A00/068/2007 від 24.04.2007
року та договором поруки №SR-A00/065/2007 від
23.04.2007 року.

З огляду на викладене та з урахуванням
того, що боржник ОСОБА_3 належним чином
не виконала взяті на себе зобов'язання
по поверненню кредиту, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про солідарне стягнення з боржника і
поручителя заборгованості за
кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не надано точного розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
спростовуються матеріалами справи, з
яких убачається, що розрахунок було
надано позивачем відповідно до умов
кредитного договору станом на 28.12.2012
року (а.с. 61).

Покликання в апеляційній скарзі на те,
що відповідачем не було отримано
вимоги про виконання боргових
зобов'язань, як того вимагає п.1.9.1
кредитного договору, також не
заслуговує на увагу, оскільки з копії
досудової вимоги за №200010794 від 20.12.2012
року, копії опису вкладення в цінний
лист (а.с. 13-16), наявних у матеріалах
справи, убачається, що така вимога
направлялася відповідачу на адресу,
зазначену у договорі, що відповідно до
п.1.9.2 кредитного договору свідчить про
повідомлення сторони про дострокове
погашення заборгованості.

Інші доводи також не впливають на
правильність рішення суду, яке
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки є власним тлумаченням норм
чинного законодавства та обставин
справи і не підтвердженні належними та
допустимими доказами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 24 квітня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: