ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 15 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 2 липня 2010 року о 14 год. 45 хв. у
м. Харкові по вул. Халтурина, біля
будинку № 1 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водіїв ОСОБА_3, який керував
автомобілем марки ГАЗ АХ 491В1 та ОСОБА_4,
який керував автомобілем марки
«Шкода-Фабія, державний номерний знак
НОМЕР_1. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди обидва
автомобілі було пошкоджено. Під час
розгляду справи про адміністративне
правопорушення в Московському
районному суді м. Харкова про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП,
проведено авто технічну експертизу, за
висновками якої в його діях не
встановлено порушень Правил
дорожнього руху України та
встановлено, що дії водія ОСОБА_4 не
відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4
зазначених Правил, що з технічного зору
створювало причинний зв'язок з подією
дорожньо-транспортної пригоди. При
перегляді указаної адміністративної
справи апеляційним судом провадження
стосовно нього закрито у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Незважаючи на той факт, що матеріали
адміністративної справи свідчать про
порушення відповідачем Правил
дорожнього руху України, протокол
стосовно нього не складався. З
урахуванням викладеного, позивач
просив стягнути з відповідача, як з
винної особи у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди,
матеріальну шкоду спричинену
пошкодженням його автомобіля, яка
відповідно до авто товарознавчого
дослідження складає 17 633 грн. 65 коп.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 16 липня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 17 633 грн. 65 коп., витрати на
проведення незалежної оцінки в сумі 400
грн. та судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 15 вересня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову виходив
із того, що дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини ОСОБА_4, що
встановлено під час розгляду справи
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності на
підставі ст. 124 КУпАП. Згідно із
постановою апеляційного суду
Харківської області від 28 грудня 2010
року про закриття провадження у справі
за відсутності події складу
адміністративного правопорушення,
встановлено що дорожньо-транспортна
пригода сталася у зв'язку з порушенням
Правил дорожнього руху ОСОБА_6, та
застосувавши положення ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, дійшов висновку про наявність
правових підстав для покладення на
нього цивільно-правової
відповідальності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові,
виходив із того, що позивач з позовними
вимогами до страхової компанії не
звертався, не заявляв клопотання про
залучення такої особи до участі у
справі як співвідповідача, заподіяна
матеріальна шкода позивачу не
перевищує ліміту відповідальності
страховика, а обов'язок відшкодувати
заподіяну майнову шкоду може бути
покладений на страхувальника лише у
випадку перевищення встановленого
ліміту відповідальності страховика.

Проте повністю з такими висновками
судів погодитись не можна.

Суд не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального
права та порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення (ч. 3 ст. 335 ЦПК України).

Судами встановлено, що 2 липня 2010 року о
14 год. 45 хв. у м. Харкові по
вул. Халтурина, біля будинку № 1 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
водіїв ОСОБА_3, який керував
автомобілем марки ГАЗ АХ 491В1 та ОСОБА_4,
який керував автомобілем марки
«Шкода-Фабія, державний номерний знак
НОМЕР_1.

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 28 грудня
2010 року провадження про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито
у зв'язку із відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Відносно дій ОСОБА_4 протокол про
адміністративне правопорушення не
складався.

Норми ч. 1 ст. 1166 визначають підстави
відшкодування майнової шкоди.

Підстави та порядок відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок
взаємодії цих джерел, визначені
нормами ст. ст. 1187, 1188 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК
України єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення, що
включає як складові елементи шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок, а також вину
заподіювача.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Висновки місцевого суду про те, що
постанова суду про закриття
провадження про адміністративне
правопорушення відносно
ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП є преюдиціальною
при вирішенні зазначеного спору є
помилковими, так як вона винесена
стосовно іншої особи та при її
постановленні суд не досліджував та не
встановлював вину ОСОБА_4

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає
лише за наявності ушкодження
транспортних засобів внаслідок
порушення Правил дорожнього руху, але
місцевий суд цієї обставини не
перевірив і таке порушення з боку
відповідача не встановив.

Отже, місцевий суд у порушення вимог ст.
ст. 212-214 ЦПК України на зазначені вище
положення та обставини справи уваги не
звернув; не врахував, що за відсутності
преюдиціального доказу вини
відповідача у заподіянні шкоди
позивачу, посилання позивача на вину
відповідача та заперечення
відповідача щодо цього підлягають
перевірці судом на загальних підставах
(ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Апеляційний суд, переглядаючи справу в
апеляційному порядку зазначених
недоліків не усунув.

Оскільки висновок судів про наявність
вини ОСОБА_4 у настанні
дорожньо-транспортної пригоди
зроблений без достатнього повного та
всебічного з'ясування дійсних обставин
справи, апеляційний суд дійшов
передчасного висновку про
необхідність покладення на страхову
компанію обов'язку відшкодувати
завдану позивачу шкоду за особу, вина
якої у законному порядку не
встановлена.

Оскільки судами допущені порушення
норм матеріального і процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення справи,
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 16 липня 2014 року та
рішення апеляційного суду Харківської
області від 15 вересня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д.
ЛуспеникСудді:А.О.Лесько С.Ф. Хопта М.Є.
Червинська В.А. Черненко