АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2584/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5, 39 Михальченко Ю.
В. Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
15 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоОхріменко Н. І.суддівКачана
О. В. , Скіця М. І. при секретаріПосипайко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 03 вересня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визнання заповіту недійним
та визнання права власності в порядку
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, яким, у редакції
заяви про уточнення позовних вимог,
просив суд визнати недійсним заповіт
ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, посвідчений 10
листопада 2009 року реєстр. №3446, та
визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на
Свої вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача
ОСОБА_8 Після її смерті відкрилася
спадщина. Позивач та його сестра
ОСОБА_9, як спадкоємці за законом першої
черги у встановлений строк звернулися
до нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини. Нотаріус їм повідомив про те,
що померлою 10 листопада 2009 року
складено заповіт, за яким належну
спадкодавцеві квартиру АДРЕСА_1
успадковує стороння особа - відповідач
у справі ОСОБА_6 Позивач вважає, що
вказаний заповіт є недійним, оскільки
складений спадкодавцем у психічно
В додатковій позовній заяві позивач
вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра
позивача ОСОБА_9, яка прийняла спадщину
після ОСОБА_8, але не оформила її.
Оскільки син ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
до позивача, як єдиного спадкоємця
після смерті ОСОБА_9, перейшло право у
порядку спадкування на належне їй
майно. Нотаріально оформити спадщину
після смерті своїх сестри та матері
позивач не може внаслідок відсутності
правовстановлюючих документів на
майно та через те, що претендентом на
спадщину є відповідач.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 03 вересня 2014 року
позов задоволено - визнано недійним
заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6,
посвідчений 10 листопада 2009 року реєстр.
№3446, та визнано за позивачем право
власності в порядку спадкування за
законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог. В
обґрунтування апеляційних вимог
ОСОБА_6 вказує на те, що амбулаторна
книжка ОСОБА_8 не була прошита,
пронумерована та скріплена печаткою,
що, на думку апелянта, свідчить про те,
що її підмінили чи змінили. Суд не
врахував при оцінці проведених у
справі експертиз те, що останні записи
в амбулаторній книжці ОСОБА_8 датовані
1989 року. Отже з цієї дати вона не
хворіла. Проведені у справі експертизи
мають ознаки корупції. Суд не врахував
показання свідків відповідача,
прийнявши сторону позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
судово-психіатричними експертизами,
проведеними у справі встановлено, що
померла ОСОБА_8 на момент складення 10
листопада 2009 року заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними, отже вказаний
заповіт є недійсним. Оскільки наразі
відсутні правовстановлюючі документи
на нерухоме майно, яке успадковує
позивач, суд також прийшов до висновку
про необхідність визнання за позивачем
права власності у порядку спадкування
на квартиру, яка є предметом
спадкування.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині вирішення позовних вимог про
визнання заповіту недійсним, однак
вважає хибними висновки суду в частині
вирішення позовних вимог про визнання
права власності, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 була матірю
позивача, що підтверджується
матеріалами справи та не оспорюється
сторонами у справі. Померла ОСОБА_8
проживала у квартирі АДРЕСА_1, ? якої їй
належала на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті її чоловіка ОСОБА_10, а інша ?
частина - на підставі відповідного
свідоцтва про приватизацію майна.
Після смерті ОСОБА_8 із заявою про
прийняття спадщини звернувся ОСОБА_7, а
його сестра ОСОБА_9 фактично вступила в
управління спадковим майном, оскільки
постійно проживала з померлою. 07 грудня
2010 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом реєстр. №4256 кожен на ? частину
грошового вкладу спадкодавця.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивача
ОСОБА_9 Позивач звернувся до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини і
після її смерті.

За життя ОСОБА_8 10 листопада 2009 року
склала заповіт, нотаріально
посвідчений та зареєстрований за №3446,
згідно якого указану квартиру
успадкував ОСОБА_6 з покладенням на
нього обов'язку надавати її доньці
ОСОБА_9 права довічного користування
цією квартирою.

Згідно акта №80 амбулаторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 16 лютого 2012 року та акта
№9 повторної посмертної
судово-психіатричної експертизи від 01
серпня 2013 року на момент складення
заповіту 10 листопада 2009 року ОСОБА_8 за
своїм психічним станом не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Указані висновки експертиз дають
категоричну та однозначно негативну
відповідь щодо можливості ОСОБА_8 у
момент складення спірного заповіту
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. При цьому висновки
експертиз належним чином обґрунтовані
та містять детальний опис проведених
досліджень. Жодних сумнівів у їх
правильності в колегії суддів не
виникає.

За правовою позицією ВСУ в силу ст.360-7
ЦПК України обов'язковою для
врахування всіма судами України,
викладеною в постанові ВСУ від 29 лютого
2012 року у справі №6-9цс12, підставою для
визнання правочину недійсним по ст.225
ЦК України, яка регламентує правові
наслідки вчинення правочину
дієздатною фізичною особою, яка у
момент його вчинення не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (що має місце у даній
справі), може бути лише абсолютна
неспроможність особи в момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними і в основу
рішення суду про недійсність правочину
не може покладатися висновок
експертизи, який ґрунтується на
припущеннях.

Згідно положень ч.1 ст.225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму ВСУ
«Про судову практику у справах про
спадкування» за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо він був
складений особою під впливом фізичного
або психічного насильства, або особою,
яка через стійкий розлад здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними. Для
встановлення психічного стану
заповідача в момент складання
заповіту, який давав би підставу
припустити, що особа не розуміла
значення своїх дій і (або) не могла
керувати ними на момент складання
заповіту, суд призначає посмертну
судово-психіатричну експертизу (стаття
145 ЦПК).

Отже суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку про недійсність
заповіту, складеного ОСОБА_8 10
листопада 2009 року.

При цьому колегія суддів відхиляє
апеляційні доводи про те, що
вищенаведені висновки є хибними з тих
підстав, що амбулаторна книжка ОСОБА_8
не була прошита, пронумерована та
скріплена печаткою, що свідчить про
можливість фальсифікації її даних, та
про те, що останній запис в цій
амбулаторній книжці датовано 1989 роком,
що свідчить про хороше здоров'я ОСОБА_8,
так як висновки експертиз грунтуються
не лише на даних амбулаторної книжки, а
й на показаннях свідків, які за життя
спілкувалися з ОСОБА_8, її медичних
документів стаціонарного хворого№6656/10
та ін. Будь-яких даних щодо можливості
фальсифікації відомостей в
амбулаторній книжці ОСОБА_8 при
розгляді справи встановлено не було.
Апелянтом не вказано
нормативно-правовий акт, який, як умову
дійсності амбулаторної книжки,
передбачає її обов'язкові прошиття,
нумерування та скріплення печаткою.
Колегія суддів враховує, що
амбулаторна книжка ОСОБА_8 містить ряд
записів, датованих 2009 роком та
попередніми роками, що свідчить про
безпідставність апеляційних доводів
про відсутність хвороб у вказаної
особи, починаючи з 1989 року.

Апеляційні доводи про корупційність
проведених у справі експертиз та про
ігнорування судом показань свідків зі
сторони відповідача є
необґрунтованими. Апелянт не вказав у
чому саме полягає зазначена
корупційність та показання яких саме
свідків суд не оцінив. Указані
обставини при апеляційному розгляді
встановлені не були.

Інші доводи апеляційної скарги є
несуттєвими, правильності висновків
суду першої інстанції в частині
позовних вимог про визнання заповіту
недійним не спростовують і не дають
підстав для скасування рішення суду в
цій частині. Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Одночасно колегія суддів не може
погодитися з висновками суду про
задоволення позовних вимог про
визнання права власності за позивачем
на спадкове майно, виходячи з
наступного.

Відповідно до роз'яснень, наданих судам
у п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику у справах про спадкування»,
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

У даному випадку у матеріалах справи
відсутня належним чином оформлена
нотаріальна відмова у оформленні
спадщини позивачу. Крім того з листів
№93/01-16 від 18 червня 2014 року та №137/01-16
від 15 серпня 2014 року приватного
нотаріуса ОСОБА_11 не слідує
нотаріальна відмова у видачі позивачу
свідоцтва про право на спадщину, а
вбачається відсутність звернення
спадкоємця до нотаріуса із відповідною
заявою про прийняття спадщини.

Як слідує з матеріалів справи померла
ОСОБА_8 володіла квартирою АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтв про право на
спадщину за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_10 та на підставі
відповідного свідоцтва про
приватизацію майна (кожне свідоцтво на
? частини майна).

З урахуванням викладеного вище,
висновки суду першої інстанції про
відсутність правовстановлюючих
документів на спадкове майно, як
підставу для задоволення позову в
частині визнання за позивачем права
власності на таке майно, колегія суддів
вважає передчасними.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення по справі,
які суд вважав доведеними, порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Отже рішення суду першої станції в
частині задоволення позовних вимог про
визнання за позивачем права власності
в порядку спадкування на майно
належить скасувати з ухваленням у цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні вказаних позовних вимог за
недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити
частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 03 вересня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про визнання заповіту недійним
та визнання права власності в порядку
спадкування, в частині вирішення
позовних вимог про визнання за ОСОБА_7
права власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог про
визнання за ОСОБА_7 права власності в
порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1 - відмовити.

У решті рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 03 вересня
2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржене в касаційному порядку
до суду касаційної інстанції протягом
20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :