Справа № 609/766/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.
Шумський районний суд Тернопільської
області

в складі: головуючий суду Ковтуновича
О.В.,

при секретарі: Кухарчук О.М.

за участю: сторін та
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Шумськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої
сторони яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_4 про стягнення боргу , суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
щодо стягнення боргу згідно боргової
розписки в сумі 40000 доларів США ( що в
переводі на національну валюту
становить 622800грн.) трьох відсотків
річних у розмірі 1302 доларів США (
20272,14грн.) 4360 доларів США ( 67885,20 грн.) -
сума із урахуванням індексу інфляції
облікової ставки НБУ за період з травня
2013 по травень 2014 року, також просила
стягнути із відповідача 103000 грн.
витрачених на придбання будівельних
матеріалів, 3600грн сплаченого судового
збору та 2400грн. витрат на правову
допомогу.

Ухвалою суду до участі в справі, як
третю сторону, яка не заявляє
самостійних вимог, було залучено
колишню дружину відповідача - ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги та суду
пояснила, що 01 травня 2004 року ОСОБА_3 під
розписку позичив у неї грошові кошти в
сумі 40000 доларів США, які зобов»язався
повернути у строк до 01 травня 2013 року. В
разі не повернення суми позики до
зазначеної дати відповідач
зобов»язався в рамках суми позики
передати у власність позивача житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами із земельною ділянкою, яка
буде призначена для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд і буде
збудований у м.Шумськ Тернопільської
області, що власне зазначено у наданій
відповідачем борговій розписці.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 на
праві власності належить ОСОБА_3

Також ОСОБА_3 є власником земельної
ділянки площею 0,0857 га., яка призначена
для будівництва і обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 293983 від 19.06.2008 року.

Позивачка також стверджує, що за усною
домовленістю між нею та ОСОБА_3 в період
з 2005 року по 2011 рік нею, за власні кошти,
для будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1
було придбано будівельні матеріали на
суму 103000 грн., що підтверджується
відповідними накладними, які
відповідач також зобов»язався
повернути у строк разом з іншою сумою
коштів.

До зазначеної дати - 01.05.2013 року грошові
кошти в сумі 40000 доларів США, що в
переводі на національну валюту
становить 622800грн. та 103000грн.
відповідачем не повернуті, а тому
позивачка просить суд її позовні
вимоги, зазначені вище, задоволити у
повному об»ємі. Позивачка також
зазначає, що не заперечувала б, в
рахунок погашення боргових
зобов»язань, визнати за собою право
власності на будь - яке нерухоме майно
відповідача, однак позовних вимог з
даного питання не ставила, а тому даний
факт в судовому засіданні не
досліджувався.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував факт позики грошей у
позивача та видачу на підтвердження
даного факту боргової розписки. Не
заперечував також останній і той факт,
що позивачем було придбано будівельні
матеріали на суму 103000 грн. Відповідач з
позовними вимогами погодився та не
заперечував проти їх задоволення у
повному об»ємі.

Третя сторона, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_4 в судовому
засіданні пояснила, що вона з 12 серпня
2001 року по 12 вересня 2013 року перебувала
з відповідачем у зареєстрованому
шлюбі. Від даного шлюбу у них
народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 -
ІНФОРМАЦІЯ_2. За час їхнього
подружнього життя з чоловіком вони
побудували будинок. На даний час у
Шумському районному суді слухається
справа про поділ їхнього сумісного
майна. Остання також пояснила, що їй не
було відомо, щодо позики її чоловіком
грошей у позивачки та видачу боргової
розписки.

ОСОБА_4 просила суд в позові відмовити.

Суд заслухавши сторони по справі,
опитавши свідків, дослідивши
представлені сторонами докази
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини:

Допитані по справі на підставі ст. 184
ЦПК України, як свідки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
фактично підтвердили сказане ними під
час допиту їх , як позивача та
відповідача. Тобто ОСОБА_7 підтвердила
факт надання позики в сумі 40000 доларів
США та купівлю будівельних матеріалів
на суму 103000грн, а ОСОБА_3 підтвердив
факт отримання позики, видачу боргової
розписки та отримання від позивача
будівельних матеріалів на зазначену
вище суму. ОСОБА_3 також пояснив, що в
усній формі повідомляв свою колишню
дружину про позику грошей, однак
боргової розписки не показував.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі із 12 серпня 2001
року по 12 вересня 2013 року - даний факт
підтверджений рішенням Шумського
районного суду від 12 вересня 2013 року.

У відповідності до рішення Шуської
міської ради № 23 від 29 червня 2004 року
ОСОБА_3 було надано земельну ділянку
площею 0,0850га. в АДРЕСА_1 для
індивідуального житлового
будівництва.

У відповідності до державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку від 19 червня 2008 року ОСОБА_3 є
власником зазначеної земельної
ділянки.

У відповідності до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 03.06.2008
року та витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_3 є
власником житлового будинку з
господарсько - побутовими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до технічного паспорту
у склад нерухомості входить: житловий
будинок та літня кухня - гараж.

Як вбачається з наведеного вище
спірний будинок з господарсько -
побутовими будівлями був збудований
під час подружнього життя сім»ї ОСОБА_3,
а тому у відповідності до статті 368 ЦК
України - є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_3.

Як вбачається із боргової розписки від
01.05.2004 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2
40000 доларів США (622800грн. ) для побудови
житлового будинку та господарських
будівель в м.Шумськ. Вказані кошти
останній зобов»язався повернути до 01
травня 2013 року. У випадку не повернення
коштів ОСОБА_3 зобов»язався передати у
власність ОСОБА_2 новозбудований
житловий будинок з господарсько -
побутовими будівлями та земельною
ділянкою у АДРЕСА_1. Тобто останній на
забезпечення боргового зобов»язання
надав в заставу позичальнику житловий
будинок з господарсько - побутовими
будівлями, який буде збудовано в
майбутньому та земельну ділянку.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України За
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України
Зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона ( боржник )
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони ( кредитора ) певну дію (
сплатити гроші ) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином.

У відповідності до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не передбачений
договором або законом.

У відповідності до ст. 577 ЦК України
Якщо предметом застави є нерухоме
майно, договір застави підлягає
обов»язковому нотаріальному
посвідченню.

Ст. 578 ЦК України передбачає, що майно,
що є у спільній власності може бути
передано в заставу лише за згодою усіх
власників.

У відповідності до ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

У відповідності до ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом (
нікчемний правочин ).

У відповідності до ст. 329 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Таким чином суд вважає, що частина
боргової розписки щодо погашення
грошового зобов»язання відповідача за
рахунок заставного нерухомого майна -
житлового будинку з господарсько -
побутовими будівлями в АДРЕСА_1, який
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсною,
оскільки вчинена з порушенням норм
чинного цивільного законодавства
України: без згоди іншого подружжя, не
посвідчена нотаріально, а тому не може
мати жодних правових наслідків для
сторін договору.

Разом з тим суд вважає, що отримані в
позику кошти в сумі 40000доларів США
(622800грн. ) підлягають до стягнення із
відповідача на користь позивача,
оскільки наявність оригіналу боргової
розписки у позивача підтверджує факт
отримання грошей.

Із представлених позивачкою накладних
щодо закупівлі будівельних матеріалів
вбачається, що остання у період з 2004
року по 2010 рік придбала різних
будівельних матеріалів на суму 103000грн.

Суд сприймає критично подані
позивачкою наклані щодо закупівлі
будівельних матеріалів на суму 103000грн,
оскільки жодних доказів куди саме були
використані закуплені будівельні
матеріали суду не представлено, а тому
вважає, що в даній частині позову слід
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

На підставі вищесказаного та керуючись
ст.ст. 1046,509,526, 625, 577,203,215,329 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
40000 доларів США ( що в переводі на
національну валюту на день винесення
рішення становить 622800грн.) три відсотки
річних у розмірі 1302 доларів США
(20272,14грн.) 4360 доларів США (67885,20 грн.) -
сума із урахуванням індексу інфляції
облікової ставки НБУ за період з травня
2013 по травень 2014 року, 3600грн сплаченого
судового збору та 2400грн. витрат на
правову допомогу, в решті позову
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Рішення вступає в законну силу
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Тернопільської області протягом 10 днів
з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: О. В. Ковтунович