Справа №442/2812/14-ц
Провадження №2/442/1194/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області
в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання правочину удаваним вчиненого
з метою приховання іншого правочину,
визнання права власності на
транспортний засіб та зняття арешту з
майна.

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області з позовом до
ОСОБА_2 про визнання правочину
удаваним вчиненого з метою приховання
іншого правочину, визнання права
власності на транспортний засіб та
зняття арешту з майна.

Мотивуючи позов тим, що 01липня 2012
року домовився з відповідачем про
придбання транспортних засобів:
сідлового тягача МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1,
рік випуску 1991та н/причіпу бортового
МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2, рік випуску 1993.
Перед тим, як придбати дані транспортні
засоби переконався в тому, що
відповідач ОСОБА_2 є надійною та
порядною людиною, а транспортні засоби
є зареєстровані в установленому
законом порядку в органах державної
автомобільної інспекції. Оскільки йому
вкрай необхідні були кошти для власних
потреб, то з метою розрахунку за
вищевказані транспортні засоби
передав відповідачу ОСОБА_2 50 000.00 грн.,
на підтвердження цього отримав
розписку від 07.07.2012 року, підписану
обома сторонами, завірену печатками, як
керівники підприємств, та в
присутності свідків. У своїй розписці
ОСОБА_2 пообіцяв зняти транспортні
засоби з обліку та укласти угоду
договору купівлі - продажу . Поряд з цим,
відповідач в розписці визнав, що
фактично продав йому транспортні
засоби. Однак, незважаючи на факт
написання розписки, відповідач ОСОБА_2
своє зобов»зання про зняття
вищевказаних транспортних засобів з
обліку так і не виконав, як і не уклав
договору купівлі-продажу, незважаючи
на те, що він неодноразово йому про це
нагадував. В серпні 2013 року, після
наполегливих нагадувань, відповідач
повідомив про те, що відповідно до
наказу Господарського суду Львівської
області від 18.01.2012 року з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Краб» ЛТД,
директором якого він є , проводяться
стягнення по кредитних зобов»язаннях і
з метою забезпечення виконання рішення
суду, постановою державного виконавця
від 07.08.2013 року оголошено в розшук
транспортні засоби ТзОВ « Краб» , в тому
числі і придбані ним у відповідача.
Вважає, що розписка була видана
відповідачем виключно з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу транспортних засобів,
який вони насправді вчинили, і до нього
перейшло право власності на вказані
транспортні засоби. Просить визнати
односторонній правочин, яким є
розписка видана 07липня 2012року щодо
отримання коштів в сумі 50.000.00 грн. за
транспортні засоби сідлового тягача
МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1, рік випуску 1991та
н/причіпу бортового МАЗ 93866 держ.
НОМЕР_2, рік випуску 1993- удаваним
правочином, вчиненим з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу транспортних засобів:
сідлового тягача МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1,
рік випуску 1991та н/причіпу бортового
МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2, рік випуску 1993.
Визнати за ним право власності на
транспортні засоби: сідловий тягач
МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1, рік випуску 1991та
н/причіп бортовий МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2,
рік випуску 1993, скасувати постанову про
розшук майна боржника від 07 серпня 2013
року та постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16.01.2013 року
в частині оголошення розшуку та
накладення арешту заборони відчуження
транспортних засобів та зобов»язати
відповідача зняти з обліку транспортні
засоби та укласти відповідний договір
купівлі- продажу.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені у
позовній заяві та крім того суду
пояснив, що розписка була видана
відповідачем виключно з метою
приховання іншого правочину,
договору-купівлі-продажу, який вони
насправді вчинили. Крім того вважає, що
було порушено його право як споживача,
який має право на необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформацію про
продукцію, зокрема транспортний
засіб, також про його продавця, в
даному випадку відповідача ОСОБА_2.,
який приховав від нього свої боргові
зобов»язання , і умисно ухилявся зняти
транспортний засіб з обліку та
зареєструвати його на його ім.»я.
Відтак просить суд визнати
односторонній правочин, яким є
розписка видана 07липня 2012року щодо
отримання коштів в сумі 50.000.00 грн. за
транспортні засоби сідлового тягача
МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1, рік випуску 1991та
н/причіпу бортового МАЗ 93866 держ.
НОМЕР_2, рік випуску 1993- удаваним
правочином, вчиненим з метою
приховання іншого правочину, договору
купівлі-продажу транспортних засобів:
сідлового тягача МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1,
рік випуску 1991та н/причіпу бортового
МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2, рік випуску 1993.
Визнати за ним право власності на
транспортні засоби: сідловий тягач
МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1, рік випуску 1991та
н/причіп бортовий МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2,
рік випуску 1993, скасувати постанову про
розшук майна боржника від 07 серпня 2013
року та постанови про відкриття
виконавчого провадження від 16.01.2013 року
в частині оголошення розшуку та
накладення арешту заборони відчуження
транспортних засобів та зобов»язати
відповідача зняти з обліку транспортні
засоби та укласти відповідний договір
купівлі- продажу.

Відповідач ОСОБА_2 позовні
вимоги визнав та суду пояснив, що
дійсно розписка була видана
відповідачем виключно з метою
приховання іншого правочину,
договору-купівлі-продажу, який вони
насправді вчинили. Щодо зняття
транспортних засобів з обліку , суду
пояснив, що він не ухилявся, просто не
мав часу, так як у нього були інші
проблеми, зокрема і боргові
зобов»язання перед банками. Просить
позовні вимоги позивача задоволити.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 235 ЦК
України, удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили

Як передбачено п. 25 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 6
листопада 2009 року, за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі статті
235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено
саме цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин.

Крім того, Узагальненням Верховного
суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 24 листопада
2009 року, удаваним є правочин, що
вчинюється з метою приховання іншого
правочину, який сторони насправді
вчинили. Тому при укладенні удаваного
правочину до відносин його учасників
застосовуються правила щодо правочину,
який сторони мали на увазі (який
сторони приховали). Воля сторін в
удаваному правочині спрямована на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
правочином. За удаваним правочином
обидві сторони свідомо, з певною метою,
документально оформлюють правочин, але
насправді між ними встановлюються інші
правовідносини. Закон не передбачає
недійсність удаваного правочину, а
лише пропонує застосовувати до
відносин сторін норми, що регулюють той
правочин, який сторони дійсно мали на
увазі.

Судом встановлено, що між сторонами
07.07.2012 року було укладено розписку ,
відповідно до якої ОСОБА_2, директор
ТзОВ « Краб» отримав кошти в сумі 50.000.00
грн. від ОСОБА_1 -директора МПП « Беркут»
за транспортні засоби: сідлового
тягача МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1, рік
випуску 1991та н/причіпу бортового МАЗ
93866 держ. НОМЕР_2, рік випуску 1993.

Відповідно до постанови про розшук
майна боржника від 07.08.2013 року виданої
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Кушнір С.Т. при
примусовому виконанні , вбачається, що
було оголошено розшук майна
транспортні засоби в тому числі
сідлового тягача МАЗ 54323032, держ.НОМЕР_1,
рік випуску 1991та н/причіпу бортового
МАЗ 93866 держ. НОМЕР_2, рік випуску 1993.

Таким чином, виходячи з вищевикладених
обставин, нормативних актів
законодавства України та судової
практики, в дійсності між позивачем
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі-продажу на
підставі якого відповідач передав йому
у власність транспортні засоби, а він
прийняв транспортні засоби та сплатив
за них погоджену з ОСОБА_2 грошову суму
коштів.

Розписка була видана відповідачем
ОСОБА_2 виключно з метою приховання
іншого правочину,
договору-купівлі-продажу, який
насправді вони вчинили, тому до
відносин учасників даного правочину
необхідно застосовувати відповідні
правила правочину, який сторони мали на
меті, тобто який сторони приховали,
оскільки воля сторін в удаваному
правочині була спрямована на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
розпискою. За удаваною розпискою, як
правочином обидві сторони свідомо
документально оформили її, але
насправді між ними були встановлені
правовідносини купівлі-продажу
транспортного засобу.

У відповідності до ст. 655 ЦК
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.1 ст. 656 ЦК України,
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Враховуючи те, що позивачем по праві
було надано достатньо належних та
допустимих доказів щодо наявності
укладеного між сторонами удаваного
правочину з метою приховання основного
договору купівлі-продажу автомобіля, в
такому випадку відносини сторін
регулюються правилами такого
правочину, які сторони насправді
вчинили.

Верховний суд України, який в п. 25
Постанови Пленуму «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 6 листопада
2009 року за № 9 роз'яснив, що встановивши
під час розгляду справи, що правочин
вчинено з метою приховати інший
правочин, суд на підставі статті 235 ЦК
має визнати, що сторонами вчинено саме
цей правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин.

Статтею 392 ЦК України
передбачено, що власник майна може
пред?явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відділом державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції на виконання наказу
Господарського суду Львівської
області № 2215 від 18.01.2012 року відкрито
виконавче провадження , накладено
арешт на все майно відповідача за
змістом ст.. 57 ЗУ «Про виконавче
провадження» - тобто для забезпечення
реального виконання рішення, в тому
числі і на транспортні засоби
позивачів - який оголошено в розшук.

Відповідно до ст.. 2 ЗУ «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. При цьому за приписами
ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, особа яка
вважає, що майно на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення цього майна з під арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості.

Пленум Верховного Суду України,
Судова палата у цивільних справах
Верховного Суду України неодноразово
поверталися до проблем практики
розгляду судами цієї категорії спорів.
У результаті були напрацьовані такі
настанови: - суд може вирішувати вимогу
про звільнення майна з-під арешту
одночасно з вимогою про визнання права
власності на нього.

Таким чином оскільки позивачем
по справі було надано достатньо
належних та допустимих доказів, щодо
наявності укладеного між сторонами
удаваного правочину з метою приховання
основного договору купівлі-продажу
транспортних засобів, оскільки ним
було придбано спірні транспортні
засоби та сплачено за них кошти, такі
транспортні засоби на момент
виникнення правовідносин не був
обтяжені то фактично перейшли у
власність набувача - тобто позивача
ОСОБА_1 та наданий час належить йому, а
не боржнику -відповідачу по даній
справі ОСОБА_2 та цього і не заперечує
останній, а навпаки визнає, що
відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі не
підлягають доказуванню, відтак позовні
вимоги слід задоволити в повновму
обсязі .

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 73, 88, 209, 212-215, 224
ЦПК України, ст. ст. 23, 235, 321, 392 655, 656, ЦК
України, акону України « Про виконавчу
провадження « суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати односторонній правочин,
яким є розписка видана 07липня 2012року
ОСОБА_2, ОСОБА_1, щодо отримання коштів в
сумі 50.000.00 грн. за транспортні засоби:
сідлового тягача марки МАЗ 54323032,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рік
випуску 1991та н/причіпа бортового марки
МАЗ 93866 реєстраційний номер НОМЕР_2, рік
випуску 1993- удаваним правочином,
вчиненим з метою приховання іншого
правочину, договору купівлі-продажу
транспортних засобів: сідлового тягача
марки МАЗ 54323032, реєстраційний номер
НОМЕР_1, рік випуску 1991та н/причіпа
бортового марки МАЗ 93866 реєстраційний
номер НОМЕР_2, рік випуску 1993

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на транспортні засоби:

- Сідловий тягач марки МАЗ 54323032,
синій, № дв. 992069, № шас.НОМЕР_3, ДНЗ
-реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво
про реєстрацію НОМЕР_4 від 19.05.2009 року ,
рік випуску 1991

- н/причіп бортовий марки МАЗ 93866,
№ шас. НОМЕР_5, зелений, реєстраційний
номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_6 від 27.11.2007 року, рік випуску 1993.

Скасувати постанову про розшук
майна боржника від 07 серпня 2013 року та
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 16.01.2013 року за № 36033815, №
36033210 в частині оголошення розшуку та
накладення арешту заборони відчуження
транспортних засобів:

- Сідловий тягач марки МАЗ 54323032,
синій, № дв. 992069, № шас.НОМЕР_3, ДНЗ
-реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво
про реєстрацію НОМЕР_4 від 19.05.2009 року ,
рік випуску 1991

- н/причіп бортовий марки МАЗ 93866,
№ шас. НОМЕР_5, зелений, реєстраційний
номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію
НОМЕР_6 від 27.11.2007 року, рік випуску 1993.

Зобов»язати відповідача ОСОБА_2
зняти з обліку транспортні засоби та
укласти відповідний договір купівлі-
продажу з ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
судову палату по цивільних справах
Львівського апеляційного суду через
Дрогобицький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Головуюча суддя _______________________