Єдиний унікальний номер 341/1528/14-ц
Номер провадження 2/341/637/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
м. Галич

Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді
Мула О.Д.

секретаря
Гомерда Г.М.

адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача
Габурак Г.М

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Галичі
справу за позовом ОСОБА_4 до
Національного заповідника «Давній
Галич» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в
и в:

Позивач звернувся в суд з
позовною заявою до відповідача про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її
представники позовні вимоги з
доповненнями підтримали та пояснили,
що вона (позивачка) з 17.02.2012р. працювала
прибиральником службових приміщень в
Національному заповіднику «Давній
Галич» на час відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку основного працівника ОСОБА_5, до
дня фактичного виходу нею на роботу,
згідно заяви від 03.02.2011р., на період
04.02.2011р. по 07.12.2013р. наказ №8 від 31.01.11р.
відповідно до якого, ОСОБА_5 повинна
була вийти на роботу 08.12.2013р., а в
позивачки закінчитись строковий
трудовий договір.

Однак ОСОБА_5 08.12.2013р. на роботу не
виходить, а у позивачки, відповідно до
наказу №38-к від 17.02.2012р. повинен був
закінчитись строковий трудовий
договір, однак вона продовжує
виконувати трудові обов'язки покладені
цим наказом, адміністрація не видає
наказу на звільнення ОСОБА_4

Позивачка вважає, що відповідач
не законно звільнив її з роботи
всупереч вимог трудового
законодавства, оскільки продовжила
виконувати трудові обов'язки, з лютого
по травень 2014р. перебувала на лікуванні
а в червні отримала повідомлення про
звільнення з роботи, трудова книжка їй
не направлялась.

Просить позов задовольнити повністю,
визнати трудовий договір укладений
17.02.2012р. між ОСОБА_4 та відповідачем, як
такий, що укладений на невизначений
строк з 08.12.2013р., визнати незаконним та
скасувати наказ генерального
директора «Давній Галич» про
звільнення, поновити на роботі,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та 2500грн. моральної шкоди,
допустити негайного виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі і
виплати місячного заробітку.

Представник відповідача позовні
вимоги ОСОБА_4 не визнав повністю,
вважає їх безпідставними та такими, що
не підлягають задоволенню та пояснив,
що позивачка 17.02. 2012р. прийнята на
роботу прибиральниці на час відпустки
по догляду за дитиною ОСОБА_5 в період з
04.02.2011р. по 07.12.2013р. Відповідно до
поданої послідньою заяви від 13.12.2013р.,
їй надано відпустку без збереження
заробітної плати для догляду за
дитиною до досягнення шестирічного
віку на період з 08.12.2014р. по 13.06.2014р.
згідно довідки ЛКК від 13.12.2013р., про що
усно попереджена позивачка і яка дала
згоду на продовження строку трудової
угоди.

04.02.2014р. ОСОБА_5 подала заяву про
достроковий вихід на роботу з 05.04. 2014р.,
в зв'язку з цим ОСОБА_4 була звільнена з
роботи на підставі п.2 ст. 36 КЗпП
України, про те, що позивачка
перебувала на лікарняному відповідачу
стало відомо згодом, допомогу по
тимчасовій непрацездатності їй
виплачено в повному обсязі.

ОСОБА_4 в день звільнення була
ознайомлена з наказом, однак
відмовилась від отримання наказу та
трудової книжки, в зв'язку з чим просить
відмовити позивачці в позові виходячи
з викладеного в запереченні до позову
та в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Суд вислухавши доводи сторін,
дослідивши та перевіривши матеріали
справи в їх сукупності вважає, що позов
підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 17.02.2012р.
наказом генерального директора
Національного заповідника «Давній
Галич» №38-к ОСОБА_4 прийнята тимчасово
з 17.02.2012р. на посаду прибиральника
службових приміщень на період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
основного працівника ОСОБА_5 до дня
фактичного виходу її з відпустки,
згідно укладеного контракту, 04.02.2014р.
наказом №16-к звільнена з роботи з
вказаної посади згідно п.2 ст. 36 КЗпП
України (за закінченням строку
трудової угоди) (а.с.. 6, 7).

31.01.2011р. наказом №8-к ОСОБА_5 -
прибиральнику прибиральника службових
приміщень Національного заповідника
«Давній Галич» надано відпустку для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку згідно ст. 179 КЗпП
України, у період з 04.02.2011р. по 07.12.2013р.

Наказом по заповіднику №296-к від
11.12.2013р. ОСОБА_5 надано відпустку без
збереження заробітної плати для
догляду за дитиною до досягнення нею
шестирічного віку на період з 08.12.2013р.
по 13.06.2014р. на підставі заяви ОСОБА_5 від
13 грудня цього ж року та довідки ЛКК №25
від 13.12.2013р. в п.7 якої, ( дата, з якої
дитина потребує домашнього догляду)
зазначено 13.12.2013р. - тобто дату початку
відпустки та наказ видано завчасно, без
законних на те підстав (а.с. 20-25).

Як вбачається з наказу №16-к від 04.02.2014р.,
позивачка звільнена з роботи 04.02.2014р.,
тобто фактично продовжила виконувати
обов'язки прибиральника службових
приміщень Національного заповідника
«Давній Галич».

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ст. 36 ч. 1 п.2 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку (пункти 2 і
3статті 23), крім випадків, коли трудові
відносини фактично тривають і жодна з
сторін не поставила вимогу про їх
припинення. Питання припинення
трудового договору сторонами не
ставилась.

Статтею 39-1 КЗпП України
передбачено, якщо після закінчення
строку трудового договору (пунктів 2, 3
статті 23) трудові відносини фактично
тривають і жодна із сторін не вимагає
їх припинення, дія цього договору
вважається продовженою на
невизначений строк.

Крім цього відповідачем звільнив
ОСОБА_4 під час перебування на
лікуванні, що підтверджено листами
непрацездатності з 04.02.по 30.04.2014р. та
довідками про їх оплату (а.с. 27- 35, 50).

Згідно ст.40 ч.3 КЗ пП України, не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п. 5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці.

Свідок ОСОБА_6 - економіст
Національного заповідника «Давній
Галич» пояснила суду, що ОСОБА_4
нараховувались кошти під час
перебування на лікуванні згідно
лікарняних листів.

Згідно довідки №293 від 28.10.2014р. про
заробітну плату ОСОБА_4 - прибиральника
службових приміщень Національного
заповідника «Давній Галич»
середньомісячний заробіток становить
за грудень 2013р. та січень 2014р. становить
80.55.43грн., кількість робочих днів
вимушеного прогулу з 01.05. по .14.11.2014р.
становить - 136 днів, загальна сума
оплата вимушеного прогулу становить -
10954.80грн.

Позивачкою не пропущено місячний
строк на оскарження наказу про її
звільнення з роботи, оскільки після
одужання нею отримано акт від 05.06.2014р.,
08.06.2014р., а позовну заяву ОСОБА_4 подано
09.07.2014р.

В частині позовної вимоги щодо
визнання трудового договору укладеним
з 17.02.2012р., як такого, що укладений на
невизначений строк з 08.12.2013р. слід
відмовити оскільки дане питання
врегульоване вимогами ст.39-1 КЗпП
України.

Оскільки позивач зазнала
душевних страждань в зв'язку з
порушенням її законних прав, її вимоги
про відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України є
обґрунтованими та підставними.

Разом з тим, з врахуванням всіх
обставин, при яких була заподіяна
моральна шкода, суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині слід задовольнити
частково, оскільки розмір моральної
шкоди, визначений позивачем, не
відповідає характеру моральних
переживань.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача в дохід держави.

Рішення в частині поновлення
працівника на роботі згідно ст. 235 КЗпП
України та стягнення місячної
заробітної плати звернути до негайного
виконання.

На підставі викладеного ст.ст. 43-1,
147, 148, 149, 231 - 234, 237-1 КЗпП України ,
керуючись ст. ст. 79, 213 - 215, 367 ч.1 п.2, 4 ЦПК
України , суд ,-

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_4 на роботі
прибиральника службових приміщень
Національного заповідника «Давній
Галич», м. Галич, вул. Івана Франка, 1,
Івано-Франківської області.

Стягути з Національного
заповідника «Давній Галич» на користь
ОСОБА_4 - 10954.80грн. середнього місячного
заробітку за час вимушеного прогулу,
1000грн. моральної шкоди, 243.60грн.
судового збору.

Допустити негайне виконання
рішення в частині виплати заробітної
плати за вимушений прогул у межах суми
стягнення за один місяць та поновлення
на роботі щодо ОСОБА_4.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя:О. Д. Мула