Справа № 638/5049/13-ц
Пр.. № 2/638/2406/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Дзержинський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ
Д.А.

при секретарі -
ВОРОНІНІ Д.Г.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Дзержинського
районного суду міста Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики,

встановив:

10.04.2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з відповідач ОСОБА_3 на його
користь запозичені грошові кошти у
розмірі 943950 грн., а також судовий збір
3219 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
на підставі договору позики від 30.10.2011
року відповідач отримав від нього
грошові кошти у розмірі 179 800 грн., що
підтверджується власноручною
розпискою відповідача. Відсотки за
користування позикою договором не
передбачались. Повернути борг
відповідач зобов'язався до 25.12.2011 року,
але не здійснив цього у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка
складається з основного боргу у
розмірі 179800 грн., суми пені за
несвоєчасне повернення боргу ц розмірі
1 % за кожен день прострочення
повернення позики за період з 26.12.2011
року по 26.02.2013 року - 425 днів * 1798 грн. = 764150
грн. + 179 800 грн.,= 943 950 грн.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 10.10.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 були
задоволенні.

Ухвалою суду від 13.02.2014 року зазначене
вище рішення скасоване і справу
призначено до розгляду у загальному
порядку.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не
з'явився, про час слухання справи
повідомлений своєчасно та належним
чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилась, надала до суду
заяву, в якій позовні вимоги підтримала
у повному обсязі та просила їх
задовольнити, не заперечував проти
винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
повторно не з'явився, про час слухання
справи повідомлений своєчасно та
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Суд, вислухавши представника позивача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики вважається
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2011 року
між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_3 був укладений договір позики,
відповідно до якого останній взяв в
борг грошові кошти у розмірі 179 800 грн.
та зобов'язався повернути їх до 25.12.2011
року. (а.с. 4,5)

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Оскільки сума боргу більш ніж в десять
разів перевищувала встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму (17 грн.) доходів громадян, то
договір позики був укладений в
письмовій формі.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи
розписка була написана власноруч
відповідачем ОСОБА_3 за якою він
заборгував позивачу 179 800 грн., на строк
до 25.12.2011 року. (а.с. 5)

Нормою ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України покладено на позичальника
обов'язок повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У розписці від 03 вересня 2011 року
встановлено кінцевий термін
повернення суми позики до 25.12.2011 року.

В ст. 625 Цивільного кодексу України,
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з п. 5 договору позики за
несвоєчасне повернення суми боргу,
позичальник виплачує пеню у розмірі
одного відсотка за кожен день
прострочення.

Правова природа неустойки така, що
строк позовної давності щодо її
стягнення обчислюється по кожному дню
(місяцю) за яким нараховується
неустойка, окремо. Право на позов про
стягнення неустойки за кожен день
(місяць) виникає щодня (щомісяця) на
відповідну суму.

Відповідно до наданих представником
позивача розрахунків, пеня за
прострочення позичальником виконання
зобов'язань за договором позики, була
обрахована - з 26.12.2011 року по 26 лютого 2013
року та становить 764150 грн.

При цьому, суд на підставі ст. 551 ЦК
України вважає за необхідне зменшити
розмір пені, що нарахована до 100 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З вищевикладеного вбачається, що чинне
законодавство України, у випадку
порушення однією із сторін своїх
зобов'язань, передбачає грошову
компенсацію іншій стороні, яка була
позбавлена можливості користуватися
певний час грошовими коштами, що їй
належать, у зв'язку з несвоєчасним
поверненням їх від боржника.

В Інформаційному листі Верховного Суду
України від 15.07.2005 року № 3.2.-2005
викладена правова позиція про природу
індексу інфляції, що передбачені
статтями 214 ЦК УРСР та 625 ЦК України.
Так, Верховний суд України зазначив, що
інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів.

Згідно з рекомендаціями Верховного
Суду України враховується, що сума,
внесена за період з 1 по 15 число місяця,
індексується за період з урахуванням
цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то
розрахунок починається з наступного
місяця. І якщо погашення
заборгованості відбулось з 1 по 15 число
місяця, інфляційна зміна
розраховується без урахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця -
інфляційна зміна розраховується з
урахуванням цього місяця.

Тобто період за який необхідно
розрахувати індекс інфляції є з січня
2012 року по квітень 2013 року.

Сукупний індекс інфляції розрахований
за формулою:

ІІс = (ІІ1:100) х (ІІ2:100) х (ІІ3:100) х ... (ІІZ:100),
де

ІІ-1 - індекс інфляції за перший місяць
прострочки,

ІІ-2 - індекс інфляції за другий місяць
прострочки,

......

ІІ-Z - індекс інфляції за останній
місяць прострочки.

Відповідно до даних Держаного комітету
статистики України, індекси інфляції
по місяцях були в встановлені в таких
значеннях:

За 2012 рік - 99,8, а за січень 2013 року - 100,2,
лютий 2013 року - 99,9, березень 2013 року - 100,0,
квітень 2012 року - 100.

Таким чином індекс інфляції за весь час
прострочення складає 2158 грн.

Три проценти річних від простроченої
суми становить 179800: 365*3*472= 6975,25 грн.

Також згідно статті 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином загальний борг
складається з: 179 800 грн. основний борг +
100 000 грн. пеня за несвоєчасне
повернення суми боргу + інфляційні
витрати 2158 грн. + 3% річних 6975 грн.+ сума
сплаченого судового збору 3219 грн. = 292 152
грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.15, 16, 526, 625, 1046 - 1050
Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 292 152
(двісті дев'яносто дві тисячі сто
п'ятдесят дві) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд міста
Харкова в 10-денний строк з дня його
проголошення.

СУДДЯ: