АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/2482/14
суді 1 інстанції: Зубов О.С.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в інтересах ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду міста
Херсона від 09 липня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
процентів, нарахованих за користування
кредитом та пені та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
про визнання договору поруки
припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк» звернулося до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 26.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_5
було укладено договір про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
останній отримав кредит в іноземній
валюті в сумі 35 000,00 доларів США з
обов'язком повернення кредиту в
повному обсязі не пізніше 26.02.2035 року
згідно з графіком погашення кредиту та
сплати за користування кредитом
процентів у розмірі 12,40% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за вищезазначеним кредитним
договором, 26.02.2008 року між АТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки. Враховуючи те, що
відповідач належним чином зобов'язання
за кредитним договором не виконав, у
зв'язку з чим станом на 17.02.2014 року має
заборгованість у розмірі 36 399,26 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 17.02.2014
року становить 314507,78 грн., з яких:
заборгованість за простроченим
кредитом - 28 880,69 доларів США (за курсом
НБУ 249 543,60 грн.); заборгованість по
простроченим процентам за
користування кредитом - 6 786,37 доларів
США (за курсом НБУ 58 637,63 грн.); пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом - 111,34 доларів США (за курсом
НБУ 962,01 грн.); пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 620,86 доларів
США (за курсом НБУ 5 364,54 грн.), просив
солідарно стягнути з відповідачів
вищезазначену суму заборгованості.

У березні 2014 року ОСОБА_3, діючи в
інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду з
зустрічним позовом, посилаючись на те,
що 26.02.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за
яким остання поручилась перед банком
за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором, укладеного 26.02.2008
року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_5
Враховуючи те, що починаючи з 01.12.2012
року ПАТ «УкрСиббанк» без відома
поручителя почав підвищувати
процентну ставку за користування
грошовими коштами з 12,4% до 24,8%,
внаслідок чого збільшився обсяг
відповідальності ОСОБА_4 та зважаючи на
те, що порука припиналася у зв'язку з
тим, що Банком не було пред'явлено
вимоги до поручителя протягом шести
місяців з дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
просила визнати припиненим договір
поруки № 0 від 26.02.2008 року який
укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_4

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 09 липня 2014 року
первісний позов задоволено повністю. У
задоволені зустрічного позову -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволені первісного позову
відмовити; зустрічний позов
задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу, представник банку її доводи не
визнав, та вважає що у її задоволенні
слід відмовити (а.с.108-109).

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно, до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
26.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник Публічне акціонерне
товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_5
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, за умовами
якого останній отримав кредит в сумі
35000 доларів США, що дорівнює
еквіваленту 176750,00 грн., з обов'язком
повернення кредиту у повному обсязі в
терміни та в розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, але не
пізніше 26.02.2035 року та сплати за
користування кредитом процентів у
розмірі 12,40% річних (а.с.5-11).

На забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором, 26.02.2008
року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 0,
згідно якого поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
основного зобов'язання боржником
(а.с.12-13).

Умовами договору поруки встановлена
солідарна відповідальність поручителя
та боржника і визначено обсяг
відповідальності поручителя той же, що
і у боржника (п. 1.4) (а.с. 12).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Починаючи з квітня 2012 року ОСОБА_5 свої
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів та сплати процентів за
користування кредитом не виконує, у
зв'язку з чим відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 000 від 26.02.2008, станом на 17.02.2014
року останній має заборгованість на
загальну суму 36 399,26 доларів США, яка
складається з: заборгованості за
простроченим кредитом - 28 880,69 доларів
США, заборгованість по простроченим
процентам за користування кредитом - 6
786,37 доларів США, пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом -
111,34 доларів США, та пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 620,86 доларів
США (а.с.14-22).

Факт порушення позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором
став підставою для звернення банку до
суду з позовом про дострокове
повернення кредиту.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Аналогічні положення містяться у п. 3.1.3
договору про надання споживчого
кредиту, відповідно до якого банк має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення всієї наданої
йому суми кредиту та сплати плати за
кредит, змінивши при цьому терміни
повернення кредиту та плати за кредит в
сторону зменшення в порядку,
визначеному розділом 6 цього Договору
(а.с.7)

Таким чином, у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
всього часу - до закінчення строку
виконання останнього зобов'язання (в
даному випадку - 26.02.2035 року) вправі
заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

При вказаних обставинах, а також
враховуючи, що ОСОБА_5 свої зобов'язання
перед банком та їх об'єм не оспорював,
доказів на спростування заявлених
вимог не надавав, колегія суддів
погоджується з висновком суду про те,
що заявлені позивачем до позичальника
вимоги щодо повернення кредиту,
процентів за користування грошовими
коштами, неустойки є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель (чч.
1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 559 порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

У разі неналежного виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором
передбачений частиною четвертою
статті 559 ЦК України строк пред'явлення
кредитором вимог до поручителя про
повернення боргових сум, погашення
яких згідно з умовами договору
визначено періодичними платежами,
повинен обчислюватися з моменту
настання строку погашення кожного
чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення
кредиту, чергові платежі боржник
повинен був здійснювати не пізніше 26
числа кожного місяця, тому з часу
несплати кожного з платежів відповідно
до статті 261 ЦК України починається
перебіг позовної давності для вимог до
боржника та обрахування встановленого
частиною четвертою статті 559 ЦК України
шестимісячного строку для пред'явлення
вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до
поручителя більше ніж через шість
місяців після настання строку для
виконання відповідної частини
основного зобов'язання в силу положень
частини четвертої статті 559 ЦК України
порука припиняється в частині певних
щомісячних зобов'язань щодо повернення
грошових коштів поза межами цього
строку.

Разом із тим правовідносини поруки за
договором не можна вважати припиненими
в іншій частині, яка стосується
відповідальності поручителя за
невиконання боржником окремих
зобов'язань за кредитним договором про
погашення кредиту до збігу
шестимісячного строку з моменту
виникнення права вимоги про виконання
відповідної частини зобов'язань, та в
частині вимог про дострокове погашення
кредитних коштів.

Регулюючи правовідносини з припинення
поруки у зв'язку із закінченням строку
її чинності частина четверта статті 559
ЦК України передбачає три випадки
визначення строку дії поруки: протягом
строку, встановленого договором поруки
(перше речення частини четвертої
статті 559 ЦК України); протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання, якщо
кредитор не пред'явить вимоги до
поручителя (друге речення частини
четвертої статті 559 ЦК України);
протягом одного року від дня укладення
договору поруки (якщо строк основного
зобов'язання не встановлено або
встановлено моментом пред'явлення
вимоги), якщо кредитор не пред'явить
позову до поручителя (третє речення
частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає
підстави для висновку про те, що строк
дії поруки (будь-який із зазначених у
частині четвертій статті 559 ЦК України)
не є строком захисту порушеного права,
а є строком існування суб'єктивного
права кредитора й суб'єктивного
обов'язку поручителя, після закінчення
якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку
(який є преклюзивним) жодних дій щодо
реалізації свого права за договором
поруки, у тому числі застосування
судових заходів захисту свого права
(шляхом пред'явлення позову), кредитор
вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер
строку поруки й обумовлене цим
припинення права кредитора на
реалізацію даного виду забезпечення
виконання зобов'язань застосоване в
другому реченні частини четвертої
статті 559 ЦК України словосполучення
"пред'явлення вимоги" до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання як умови чинності поруки
слід розуміти як пред'явлення
кредитором у встановленому законом
порядку протягом зазначеного строку
саме позовної, а не будь-якої іншої
вимоги до поручителя. Зазначене
положення при цьому не виключає
можливість пред'явлення кредитором до
поручителя іншої письмової вимоги про
погашення заборгованості за боржника,
однак і в такому разі кредитор може
звернутися з такою вимогою до суду
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого
речення частини четвертої статті 559 ЦК
України слід дійти висновку про те, що
вимогу до поручителя про виконання ним
солідарного з боржником зобов'язання
за договором повинно бути пред'явлено в
судовому порядку в межах строку дії
поруки, тобто протягом шести місяців з
моменту настання строку погашення
чергового платежу за основним
зобов'язанням (якщо умовами договору
передбачено погашення кредиту
періодичними платежами) або з дня,
встановленого кредитором для
дострокового погашення кредиту в
порядку реалізації ним свого права,
передбаченого частиною другою статті
1050 ЦК України, або з дня настання строку
виконання основного зобов'язання (у
разі якщо кредит повинен бути
погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку,
установленого договором поруки, так
само як сплив шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання або одного року від дня
укладення договору поруки, якщо строк
основного зобов'язання не
встановлений, припиняє поруку за умови,
що кредитор протягом строку дії поруки
не звернувся з позовом до поручителя.

Вказаний висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
17 вересня 2014 року № 6-53цс14, який
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

З матеріалів справи також вбачається,
що строк дії кредитного договору (строк
повернення кредиту) визначено
сторонами до 26.02.2035 року а умовами
укладеного із ОСОБА_4 договору поруки
встановлено, що договір діє до повного
припинення всіх зобов'язань боржника
за основним договором, тому враховуючи,
що строк припинення поруки договором
не встановлений, звернувшись до суду з
даним позовом 27.02.2014 року позивач
вправі розраховувати на забезпечення
поручителями зобов'язань позичальника
в межах шестимісячного строку щодо
кожного із визначених договором
ануїтетних платежів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначені положення закону та
обставини справи уваги не звернув, та
зробив помилковий висновок про
наявність правових підстав для
покладення на поручителя ОСОБА_4
відповідальності за порушення
боржником ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором, поза межами
шестимісячного строку.

Рішення суду у наведеній частині
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором процентів, нарахованих за
користування кредитом та пені в
частині кредитних зобов'язань
позичальника за період з 27.08.2013 року до
встановленого угодами строку
повернення кредиту.

За таких обставин, визначаючи розмір
відповідальності ОСОБА_4 колегія
суддів вважає, що із стягнутих із
ОСОБА_4 на користь позивача в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором грошових коштів у розмірі 36
399,26 доларів США, що за курсом НБУ станом
на 17.02.2014 року становить 314507,78 грн., з
яких: заборгованість за простроченим
кредитом - 28 880,69 доларів США (за курсом
НБУ 249 543,60 грн.); заборгованість по
простроченим процентам за
користування кредитом - 6 786,37 доларів
США (за курсом НБУ 58 637,63 грн.); пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом - 111,34 доларів США (за курсом
НБУ 962,01 грн.); пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 620,86 доларів
США (за курсом НБУ 5 364,54 грн.), підлягають
стягненню з ОСОБА_4, в частині кредитних
зобов'язань позичальника за період з 27
серпня 2013 року, а саме 34181,62 дол. США
(28880,69 + 4880,71 + 420,22), яка складається з:
заборгованості за кредитом у розмірі
28880,69 дол. США, що еквівалентно 249543,6 грн.
(за курсом НБУ на 17.02.2014 року);
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 4880,71
дол. США, що еквівалентно 42171,77 грн. (за
курсом НБУ на 17.02.2014 року),
заборгованість по пені у розмірі 3630,92
грн. (а.с.124-126)

Оскільки кредит у спірних
правовідносинах правомірно наданий в
іноземній валюті та позивач, як
кредитодавець, просить стягнути з
відповідачів кошти в іноземній валюті
(доларах США), колегія суддів
відповідно до вимог ч. 3 ст. 533 ЦК України
зазначає про стягнення таких коштів у
доларах США і вважає, що зазначення
кредитної заборгованості у гривнях із
урахуванням офіційного курсу гривні до
долара США, встановленого Національним
банком України на час ухвалення судом
рішення (чи наведену позивачем дату), є
недоцільним та таким, що не має
правового значення.

Що ж стосується пені, то вона
відповідно до діючого в Україні
законодавства та умов кредитного
договору (п. 4.1) розраховується в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені,
враховуючи, що сума такої
заборгованості визначена в іноземній
валюті - доларах США. (а.с.8).

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про наявність
правових підстав, для визнання
договору поруки припиненим у зв'язку із
пропуском банком шестимісячного
строку для пред'явлення вимог до
поручителя, оскільки у разі
пред'явлення банком вимог до
поручителя більше ніж через шість
місяців після настання строку для
виконання відповідної частини
основного зобов'язання в силу положень
частини четвертої статті 559 ЦК України
порука припиняється в частині певних
щомісячних зобов'язань щодо повернення
грошових коштів поза межами цього
строку, при цьому правовідносини
поруки за договором не можна вважати
припиненими в іншій частині, яка
стосується відповідальності
поручителя за невиконання боржником
окремих зобов'язань за кредитним
договором про погашення кредиту до
збігу шестимісячного строку з моменту
виникнення права вимоги про виконання
відповідної частини зобов'язань, та в
частині вимог про дострокове погашення
кредитних коштів.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
наявність підстав для припинення
поруки внаслідок збільшення обсягу
відповідальності шляхом збільшення
відсоткової ставки з 12,4% до 24,8%,
оскільки відсоткова ставка за
кредитним договором фактично не
змінювалася, а нарахування збільшеної
відсоткової ставки на прострочену
заборгованість передбачено умовами
кредитного договору та фактично є
санкцією за неналежне виконання умов
договору з яким була ознайомлена
поручитель (п.п.1.2,5.1 договору поруки).

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_4 про визнання договору поруки
припиненим є необґрунтованими, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для їх
задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
в частині стягнення кредитної
заборгованості підлягає скасуванню з
ухваленням нового про часткове
задоволення цих позовних вимог з
наведених вище підстав. Зважаючи на те,
що при вирішенні питання про відмову в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
судом дотриманні норми матеріального
та процесуального права, підстави для
скасування рішення суду в цій частині
відсутні, а тому в зазначеній частині
рішення підлягає залишенню без змін.

Також, враховуючи, що при ухваленні
рішення суду судом першої інстанції не
було вирішено питання розподілу
судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про застосування положень ст.
88 ЦПК України та розподілі судових
витрат, які у понесеному позивачем та
документально підтвердженому розмірі
(3145 грн.08 коп.) підлягають стягненню з
відповідачів: з ОСОБА_5 - 1 668 грн.71 коп., з
ОСОБА_4 - 1 476 грн.37 коп.

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 559 ЦК
України, керуючись ст.ст. ст.. 303, ч.1 п.2
ст. 307,п.1 ч.4 ст. 309, ст.316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 09 липня 2014 року в
частині стягнення кредитної
заборгованості скасувати, ухвалити в
цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту № 00 від 26.02.2008 року, яка
виникла станом на 17.02.2014 року в сумі 36
399,26 доларів США та складається з
наступного: кредитна заборгованість 28
880,69 доларів США; заборгованість зі
сплати процентів 6 786,37 доларів США; пеня
за прострочення сплати кредиту 111,34
доларів США, що еквівалентно 962,01 грн.;
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 620,86 доларів
США, що еквівалентно 5364,54 грн., із яких
солідарно з ОСОБА_4 заборгованість за
цим кредитним договором в частині
кредитних зобов'язань позичальника за
період з 27.08.2013 року, а саме:
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 34181,62 дол. США, що складається
із кредитної заборгованості в сумі
28880,69 дол. США, заборгованості зі сплати
процентів - 4880,71 доларів США, пеня за
прострочення сплати кредиту 73,37
доларів США, що еквівалентно 633,95 грн.;
пеня за прострочення сплати процентів -
346,85 доларів США, що еквівалентно 2996,97
грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 668 грн.71 коп.,
стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 476 грн.37 коп.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: