Справа № 315/898/14-ц
Номер провадження № 2/315/347/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Гуляйпільський районний суд
Запорізької області

у складі головуючого: судді
Яроша С.О.

при секретарі:
Прістенській
Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Гуляйполе Запорізької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

16.07.2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В позові позивач посилався на те,
що 06.06.2014 року о 18 годині відповідач у
справі: ОСОБА_2 за допомогою
працівників ТОВ "Преображенське", які
здійснювали демонтаж плит, заволодів
належним йому рухомим майном, а саме
залізобетонними плитами у кількості 5
штук, які були складовими огородження
паркану, який огороджував територію
належної йому нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, чим
спричинив йому матеріальну шкоду, що
складається з вартості 5
залізобетонних плит на суму 2666,65 грн.,
вартості 6 металічних стовбів для
кріплення плит на суму 324,36 грн.,
вартості по демонтажу старих плит на
суму 2144,70 грн., середньої вартості робіт
по монтажу плит на суму 2926,85 грн., а
всього на суму 8062,56 грн., крім того, йому
спричинена моральна шкода на суму 2000
грн., яка на його думку складається з
його душевних страждань, яких він
зазнав в зв'язку з втратою його майна та
призвели до додаткових витрат на ліки
та до вимушених змін у життєвих,
сімейних та професійних стосунках, він
поніс витрати на послуги юриста, які
становлять 1700 грн., а тому вважає, що
сума спричиненої йому шкоди становить
11762,50 грн., прохав стягнути з
відповідача на його користь в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 8062,56
грн., моральної шкоди 2000 грн., витрати на
юриста в розмірі 1700 грн., витрати на
сплату судового збору.

17.10.2014 року до суду звернувся
позивач з заявою про збільшення
позовних вимог, в які посилався на те,
що 06.06.2014 року о 18 годині відповідач у
справі: ОСОБА_2 за допомогою
працівників ТОВ "Преображенське", які
здійснювали демонтаж плит, заволодів
належним йому рухомим майном, а саме
залізобетонними плитами у кількості 5
штук, які були складовими огородження
паркану, який огороджував територію
належної йому нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, чим
спричинив йому матеріальну шкоду, що
складається з вартості
відновлювальних робіт на суму 22600 грн.,
яка складається з вартості 5
залізобетонних плит на суму 21000 грн.,
вартості послуг крану на їх установку
на суму 1600 грн., крім того, йому
спричинена моральна шкода на суму 2000
грн., яка на його думку складається з
його душевних страждань, яких він
зазнав в зв`язку з втратою його майна та
призвели до додаткових витрат на ліки
та до вимушених змін у життєвих,
сімейних та професійних стосунках, він
поніс витрати на послуги юриста, які
становлять 2460 грн., а тому вважає, що
сума спричиненої йому шкоди становить
27060 грн., прохав стягнути з відповідача
на його користь в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 22600
грн., моральної шкоди 2000 грн., витрати на
юриста в розмірі 2460 грн., витрати на
сплату судового збору.

03.11.2014 року до суду звернувся
представник відповідача ОСОБА_3 з
запереченнями на позов, в яких
посилалася на те, що у 2007 році за його
замовленням відповідно до договору
підряду на монтаж залізобетонних плит
паркану належної йому нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, було здійснено роботи по
монтажу плит, у 2012 році він продав
позивачу належну йому нежитлову
будівлю, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, при цьому вони дійшли згоди, що
паркан залишиться у його власності, за
домовленістю з відповідачем він мав
забрати належне йому майно з території
позивача, вважає, що паркан не був
предметом договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі, посилаючись на
витяг про державну реєстрацію об'єкту
продажу, вважає, що позивачу не
спричинена моральна шкода, посилаючись
на те, що стан позивача погіршився до
події 06.06.2014 року, прохає позов залишити
без задоволення.

Позивач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом, в судове засідання не
з`явився, про причини неявки суду не
повідомив, заяву про розгляд справи у
свою відсутність не надав.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позов підтримав, суду
пояснивши, що відповідачем без згоди
власника та у його відсутність
заподіяна матеріальна і моральна шкода
майну позивача, яка підлягає
відшкодуванню відповідачем, прохає
позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, суду
пояснивши, що паркан належить йому,
домовленості з позивачем про передачу
йому паркану у нього не було, акт про
передачу не визнає, так як його не
складав, 5 плит з паркану були зняті за
його вказівкою по телефону його сином:
ОСОБА_5 за допомогою кранівника у
присутності позивача, коли він
знаходився у Криму.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала,
суду пояснивши, що позивач не є
власником паркану, паркан
перероблений, прохає в задоволенні
позову відмовити.

Суд, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
повному, всебічному, об`єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів, встановив наступні
обставини:

06.06.2014 року близько 18 години 00
хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_2, діючи всупереч
волі власника майна ОСОБА_1, а саме без
його згоди і у його відсутність,
замовив працівнику ТОВ
"Преображенське" Гуляйпільського
району Запорізької області ОСОБА_6,
який діяв на підставі договору підряду,
демонтаж 5 залізобетонних плит, які
знаходились в паркані нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1 на праві
приватної власності, чим спричинив
останньому матеріальну шкоду на суму
22600 грн., яка складається з вартості 5
залізобетонних плит на суму 21000 грн. та
вартості робіт по їх встановленню на
суму 1600 грн.

Суд, задовольняючи позов,
виходить з наступного.

Між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються
Підрозділом 2 Цивільного Кодексу
України Недоговірні зобов`язання,
главою 82 Відшкодування шкоди
параграфом 1 Загальні положення про
відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ч.2 п.8, 9 ст.16 ЦК
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути
відшкодування майнової шкоди,
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч.2 п.3 ст.23 ЦК
України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала в зв`язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди, визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення, при визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Судом встановлено, що 06.06.2014 року
близько 18 години 00 хвилин в АДРЕСА_1
ОСОБА_2, діючи всупереч волі власника
майна ОСОБА_1, а саме без його згоди і у
його відсутність, замовив працівнику
ТОВ "Преображенське" Гуляйпільського
району Запорізької області ОСОБА_6,
який діяв на підставі договору підряду,
демонтаж 5 залізобетонних плит, які
знаходились в паркані нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1 на праві
приватної власності, чим спричинив
останньому матеріальну шкоду на суму
22600 грн., яка на момент розгляду справи
судом добровільно не відшкодована
відповідачем, чим порушив його право
власності, передбачене ч.1 ст.41
Конституції України, яке відповідно до
ч.2 п.8, 9 ст.16 ЦК України підлягає захисту
шляхом відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Судом встановлено, що в зв`язку з
пошкодженням майна позивача, останній
має право відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК
України на відшкодування матеріальної
шкоди.

Суд, оцінюючи докази, що
підтверджують розмір невідшкодованої
матеріальної шкоди позивачу, виходить
з вартості відновлювальних робіт
паркана.

Суд, оцінюючи заперечення
представника відповідача ОСОБА_3
виходить з наступного:

Розділ 3 Цивільного Кодексу
України Об'єкти цивільних прав
передбачає главу 13 Речі, Майно.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦК України
річчю є предмет матеріального світу,
щодо якої можуть виникати цивільні
права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України
до нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Відповідно до ч.2 ст.181 ЦК України
рухомими речами є речі, які можна
переміщувати у просторі.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Судом встановлено, що у позивача
виникло право власності на нежитлову
будівлю, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка раніше належала
відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу і її державної
реєстрації як нерухомого майна
відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України.

Суд, оцінюючи правове положення
паркану нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
керується ч.1 ст.186 ЦК України і вважає,
так як паркан є річчю, призначеною для
обслуговування іншої (головної) речі
нежитлової будівлі, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 і пов'язаний з нею
спільним призначенням, є його
приналежністю і відповідно до ч.2 ст.186
ЦК України слідує за головною річчю,
так як інше не встановлено договором
або законом.

Ця обставина підтверджується
також витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, де в описі
об'єкта нерухомого майна розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, власник: ОСОБА_1
вказано: №1-паркан, №2-ворота.

Суд, оцінюючи вимогу позивача про
стягнення в рахунок відшкодування
моральної шкоди на суму 2000 грн.
виходить з того, що позивач відповідно
до ч.1, ч.2 п.3 ст.23 ЦК України має право на
відшкодування моральної шкоди у виді
моральних страждань, яких зазнав
позивач як фізична особа у зв`язку із
пошкодженням її майна, а також
вимушений був докладати додаткових
зусиль для того, щоб відновити паркан, а
відповідач відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК
України, вина якого встановлена в
судовому засіданні, зобов`язаний
відшкодувати моральну шкоду, заподіяну
позивачу внаслідок пошкодження його
майна.

Суд, керуючись ч.4 ст.23 ЦК України,
з урахуванням характеру
правопорушення, глибини душевних
страждань потерпілого, додаткових
зусиль для організації свого життя з
урахуванням вимог розумності та
справедливості визначає розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди позивачу в сумі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Так як рішення ухвалено на
користь позивача, то відповідно до ч.1
ст.88 ЦПК України, понесені позивачем і
документально підтверджені ним судові
витрати в сумі 514,20 грн. підлягають
стягненню з відповідача.

Суд, оцінюючи вимогу про
стягнення витрат на послуги юриста в
сумі 2460 грн., виходить з того, що останні
не підтверджені документально, а тому
не підлягають стягненню з відповідача.

А тому позов підлягає задоволенню
в тій частині, що підтверджений
встановленими обставинами та наданими
суду доказами.

Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 84, 88, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 186, 1167, 1166 ЦК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 22600 грн., моральної
шкоди 2000 грн., а також витрати на сплату
судового збору в сумі 514,20 грн., а всього
25114,20 грн.

В задоволенні вимоги про
стягнення витрат на послуги юриста в
сумі 2460 грн. відмовити.

З рішенням в повному обсязі особи,
які беруть участь у справі, можуть
ознайомитися 18 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Гуляйпільський районний суд
Запорізької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка
була відсутня в судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: Ярош С. О.