Провадження №2/761/7248/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Бульбі І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» про
стягнення суми страхового
відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ПрАТ «Страхова компанія «ПЗ Україна», в
якому просить стягнути на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 39 448,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 07.11.2013 р. між ним та
відповідачем укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 076975.

Відповідного до вищевказаного
договору були застраховані його
майнові інтереси, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом «Ваз 217230», д.н.
НОМЕР_1.

15.03.2014 року сталася ДТП за участю його
автомобіля. Під час ДТП за кермом його
автомобіля, на законній підставі,
перебував його син. Внаслідок ДТП йому
було завдано матеріальну шкоду в
розмірі 39 448,71 грн. З огляду на те, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля майже дорівнює вартості
нового автомобіля, він звернувся до
відповідача з проханням виплатити йому
суму пошкодженого автомобіля.

Проте, відповідачем було відмовлено у
такій виплаті на підставі п. 4 Договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу.

Вважає таку відмову незаконною, у
зв'язку з чим звернувся до суду за
захистом своїх прав.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував та
пояснив, що позивачем було порушено
умови Договору добровільного
страхування наземного транспорту та
допущено до керування застрахованого
транспортного засобу особу, яка мала
стаж водія менше 9 років, як то
передбачено умовами Договору, а тому
відмова у виплаті страхового
відшкодування в розмірі вартості
автомобіля законна та відповідає
вимогам Договору. Крім того, зазначив
на те, що у разі відсутності відмови у
виплаті страхового відшкодування,
розмір страхового відшкодування
розраховується відповідно до п. 10.5.9, п.
10.55.10 Договору добровільного
страхування.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить
на праві власності автомобіль НОМЕР_2,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3 від 07.11.2008 р.

05 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ
СК «ПЗУ Україна» було укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 076975.

Відповідно до п. 5 Договору
застрахованим транспортним засобом є
автомобіль «ВАЗ 217230 », державний номер
НОМЕР_1.

Вказаним договором також передбачено,
що мінімальний водійський стаж осіб, що
мають право керувати застрахованим
транспортним засобом 9 років.

Пунктом 8 вказаного договору
передбачено, що загальна страхова
премія за договором становить 2064, 71 грн.

15 березня 2013 року на 110 км. 800 м
автодороги Сімферополь - Феодосія
сталася дорожня-транспортна пригода за
участю застрахованого транспортного
засобу «ВАЗ 217230», державний номер
НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2,
внаслідок якої був пошкоджений
транспортний засіб, що підтверджується
довідкою ДАІ .

Згідно звіту про розмір матеріальної
шкоди, завданого пошкодженням
транспортного засобу, складеного
Експертною компанією
«Укравтоекспертиза» 15 березня 2013 року,
вбачається, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
НОМЕР_2, становить 39 448, 71 грн., вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням зносу становить 29 228,07 грн.,
ринкова вартість вказаного автомобіля
становить 44 748, 00 грн.; матеріальна шкода
завдана власнику автомобіля внаслідок
ДТП становить 29 228, 07 грн.

25 квітня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про виплату
страхового відшкодування в розмірі
суми вартості пошкодженого автомобіля,
оскільки вартість відновлювального
ремонту майже дорівнює вартості нового
автомобіля, дана обставина була
визнана сторонами, а тому у
відповідності ч. 1 ст. 61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

Листом від 23 квітня 2014 року № 2343-31,
адресованого відповідачем позивачу
було відмовлено у виплаті страхового
відшкодування, у зв'язку з тим, що
позивачем було порушено умови Договору
та допущено до керування
застрахованого транспортного засобу
особу водійський стаж якого менше 9
років.

Згідно п. 4.2 Загальних умов страхування,
що є невід'ємною частиною Договору
страхування, страховим випадком не
визнається подія, що відбулась при
керуванні забезпеченим/застрахованим
ТЗ особою, яка не має посвідчення водія
відповідної категорії або права
керування цим ТЗ; не підпадає під
критерії Водіїв, вказані в ОУС цього
Договору; або знаходилася в стані
алкогольного сп'яніння та/або
перебувала під впливом наркотичних чи
токсичних речовин, психотропних
субстанцій або аналогічних засобів
та/або перебувала під впливом
лікарських препаратів, що знижують
швидкість реакції та увагу.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З посвідчення водія ОСОБА_2, який
перебував за кермом застрахованого
транспортного засобу в момент ДТП,
вбачається, що його водійський стаж
становить понад 12 років.

За таких обставин суд приходить
до висновку, про те, що відповідачем
неправомірно відмовлено у виплаті
страхового відшкодування позивачу.

Відповідно до п. 10.5 Загальних умов
страхування, що є невід'ємною частиною
Договору страхування «Розмір
страхового відшкодування
розраховується за АВТОКАСКО при повній
загибелі застрахованого ТЗ»
відповідно до наступних умов.

Згідно п.п. 10.5.9 вказаних умов, як
різниця ринкової вартості
застрахованого ТЗ на момент настання
страхового випадку та ринкової
вартості залишків пошкодженого ТЗ, яка
визначається на вибір Страховика
згідно порталу «АвтоОнлайн» або звіту
про оцінку оцінки ТЗ/акту оцінки
ТЗ/висновку експертного дослідження.
При цьому залишки пошкодженого ТЗ
залишаються у
Страхувальника/Вигодонабувача.

Відповідно до п.п. 10.5.10
вищевказаних Умов, вартість
відновлювального ремонту
застрахованого ТЗ встановлюється на
основі висновку незалежної
автотоварознавчої експертизи або
рахунку СТО офіційного дилера (без
врахування знижки на роботи, матеріали
та запасні частини), або оцінки,
підготовленої Страховиком згідно
принципів, визначених у системі Audatex
або Eurotax, з урахуванням ПДВ, тобто
згідно:

а) цін запасних частий І
матеріалів, встановлених офіційним
дилером ТЗ;

б) часових норм ремонтних робіт,
вказаних виробником ТЗ;.

в) ставки за 1 нормо-годину,
встановленої офіційним дилерам ТЗ.

Судом встановлено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
складає 70 і більше відсотків від його
ринкової вартості, а тому рахується
повністю загиблим.

Вартість залишків застрахованого
автомобіля згідно порталу
«АвтоОнлайн» склала - 30 000 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 25 Закону України "Про
страхування " встановлено порядок і
умови здійснення страхових виплат та
страхового відшкодування. Зокрема
встановлено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно із договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Ч. 4. ст. 26 зазначеного вище закону
передбачено, що відмова страховика у
страховій виплаті може бути оскаржено
страхувальником у судовому порядку.

В ч. 19 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки " від 1 березня 2013
року N 4 зазначено, що з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України "Про страхування" у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.

Виходячи з вимог п. 10.5.9 Загальних умов
страхування, сума страхового
відшкодування розраховується
виходячи: з ринкової вартості
застрахованого ТЗ - 44 748, 00 грн.; з
вартості залишків транспортного
засобу та з франшизи, в розмірі 5 % від
страхової суми - 2 695, 45 грн., та становить
12 052, 55 грн.

Таким чином, виходячи з фактично
встановлених обставин справи, умов
договору та вимог чинного
законодавства, суд приходить до
висновку про те, що з ПрАТ СК «ПЗУ
Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню страхове відшкодування в
сумі 12 052 грн. 55 коп.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» про стягнення
суми страхового відшкодування
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі
12052 гривень 55 копійок, судовий збір в
сумі 120 грн. 52 коп., а всього 12173 грн. 07
коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: