АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/6965/13-ц 22-ц/774/1791/К/14
Справа № 2/211/2698/13
Головуючий в 1-й інстанції
№ провадження -22-ц/774/1791/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:
Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко
Н.М., Турік В.П.

при секретарі:
Трофименко О.О.

за участю: представника позивача
ТОВ «Кредитні Ініціативи» Курдюмова
Михайла Миколайовича,

представників
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення
Довгинцівського районного суду міста
Кривого Рогу від 18 червня 2014 року за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ТОВ «Кредитні
Ініціативи» звернулось до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_3 В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 28.11.2012 року між ПАТ
«Сведбанк», який в свою чергу виступає
правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»
та Факторинговою компанією «Вектор
Плюс» укладено Договір факторингу,
відповідно до п.2.1, 2.2. якого Банк
відступає Фактору свої права Вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з Боржниками, право на вимогу
якої належить Банку на підставі
документації. Разом з правами вимоги до
Фактора переходять всі пов'язані з ними
права, зокрема права грошової вимоги
щодо нарахованих та несплачених
боржником процентів, комісій, штрафних
санкцій та інших обов'язкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор
Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»
укладено Договір факторингу,
відповідно до п.2.1, 2.2. якого, Клієнт (ТОВ
«ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору
(ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права
Вимоги заборгованості по кредитних
договорах укладених з Боржниками,
право на вимогу якої належить Клієнту
на підставі документації. Разом з
правами вимоги до Факт переходять всі
пов'язані з ними права, зокрема права
грошової вимоги щодо нарахованих та
несплачених боржником процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
обов'язкових платежів. Внаслідок
укладення вказаних договорів
відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ
«Кредитні ініціативи» набуло статусу
нового кредитора стягувача за
договором від 29.01.2008 року № 0309/0108/71-466
позичальником згідно якого є
відповідач ОСОБА_3.

29.01.2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3,
уклали Кредитний договір № 0309/0108/71-466,
відповідно до умов якого, банк
зобов'язується надати боржнику кредит
у сумі 25000,00 доларів США, а відповідач
зобов'язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені Кредитним
договором. Банк свої зобов'язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу кредит у
сумі 25000,00 доларів США.

Відповідач неналежно виконує взяті на
себе зобов'язання, чим грубо порушує
істотні умови кредитного договору, в
результаті чого станом на 01.10.2013 року
має прострочену заборгованість 38520,73
доларів США, що за курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 307896,19 гривень. У
зв'язку з систематичним порушенням
відповідачем своїх обов'язків зі
сплати кредиту, відповідно до норм
чинного законодавства та діючого
кредитного договору йому була
нарахована неустойка: пеня - 8857,92
доларів США, що по курсу НБУ на дату
розрахунку складає - 70 801,35 гривень.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, ВАТ «Сведбанк» та
відповідач 29.01.2008 року уклали Іпотечний
договір № 0309/0108/71-466-Z-1, відповідно до
якого відповідач передав Банку в
іпотеку наступне майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_4, що належить
відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу квартири.

На виконання умов Кредитного договору
та Іпотечного договору, відповідачу
було направлено Вимогу про усунення
порушень, але вона не виконана. Таким
чином, зважаючи на невиконання
відповідачем зобов'язань стосовно умов
повернення кредиту, позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру АДРЕСА_2 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 0309/0108/71-466 від 29.01.2008 року,
яка станом на 01.10.2013 р. складає 307 896, 19
грн. та стягнути витрати по сплаті
судового збору у сумі - 3078,96 грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду міста Кривого Рогу від 18 червня 2014
року, в задоволені позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3, про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Кредитні ініціативи» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Вважає
рішення суду ухваленим із порушенням
норм матеріального права. Так, суд,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, посилається на ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який набув чинності
07.06.2014 року, не встановив, чи
використовується квартира, яка є
предметом іпотеки, як місце постійного
проживання позичальника за кредитним
договором. Крім того, суд неправомірно
застосував вказаний Закон на стадії
судового розгляду, оскільки примусове
стягнення (відчуження без згоди
власника) нерухомого житлового майна
можливе лише в межах виконавчого
провадження, як на завершальній стадії
цивільного процесу, а не на стадії
прийняття судом рішення. Крім того,
рішення суду порушує право ТОВ
«Кредитні ініціативи» на судовий
захист, оскільки вони втрачають
можливість повторного звернення до
суду із позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки після
втрати чинності зазначеного закону.

В запереченнях на апеляційну
скаргу представник відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ТОВ
«Кредитні ініціативи» відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, вважаючи його законним і
таким що відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна ТОВ «Кредитні ініціативи»
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.01.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Сведбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Сведбанк» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 0309/0108/71-466, згідно умов якого останній
отримав кредитні кошти, в іноземній
валюті, у розмірі 25000,00 дол. США, під 11,9%
річних, строком користування по 28.01.2038
року включно, що підтверджується
копією укладеного договору (а.с. 5-8), та
копіями заяв на видачу готівки (а.с. 64-65).

Відповідно до умов кредитного договору
Відповідач зобов'язаний у строки,
передбачені Договором, сплачувати
решту кредиту, проценти за його
користування. Крім того, п. 8.1. Договору,
передбачена відповідальність за
порушення строків погашення
заборгованості за кредитом та/або
строків сплати процентів за
користування кредитом, а саме сплата
пені, у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, від суми простроченої
заборгованості, за кожен день
прострочення.

Одночасно, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаними
Кредитним договором, між сторонами у
справі, був укладено Іпотечний договір
№ 0309/0108/71-466-Z-1 від 29.01.2008 року. Згідно
умов якого ОСОБА_3 передав в іпотеку
нерухоме майно: квартиру під номером
АДРЕСА_3, загальною площею 58,91 кв.м.,
житловою площею 45,0 кв.в.м., що належить
йому на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу з розстрочкою
платежу, посвідченого 29.01.2008 року
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
в Державному реєстрі правочинів за №
2657262 (а.с. 14-15).

Як вбачається з наданого суду
розрахунку заборгованості (а.с. 26), борг
за Кредитним договором № 0309/0108/71-466 від
29.01.2008 року, станом на 01.10.2013 року,
становить 38520 доларів США 73 центи, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
307896 грн. 19 коп., а саме: за кредитом - 23038
доларів США 28 центів, що за курсом НБУ
на дату розрахунку складає - 184144 грн. 97
коп., по відсотках - 6624 долари США 53
центи, що за офіційним курсом НБУ на
дату розрахунку складає - 52949 грн. 87 коп.,
пеня - 70801 грн. 35 коп.

Згідно наданого до матеріалів справи
Договору факторингу № 15 від 28.11.2008 року,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк», яке є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Сведбанк»,
Акціонерного комерційного банку
«ТАС-Комерцбанк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
Банк відповідно до п.2.1.,2.2. відступає
свої права вимоги заборгованості по
кредитним договорах, укладених з
Боржниками, право на вимогу якої
належить Банку на підставі
документації.

З моменту відступлення Банком Фактору
прав вимоги заборгованості від
боржників, всі гарантії, надані
боржниками щодо заборгованостей,
стають дійсними для Фактора та
вважаються наданими Фактору. Разом з
правами вимоги до Фактора переходять
всі, пов'язані з ними права, зокрема,
права грошової вимоги щодо нарахованих
та несплачених Боржниками процентів,
комісій, штрафних санкцій та інших
обов'язкових платежів (а.с. 32-43).

Договором про передачу прав за
іпотечним договором від 28.11.2012 року,
укладеним між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи», первісний
іпотекодержатель відступив новому
іпотекодержатею права за іпотечними
договорами, у тому числі за Іпотечним
договором № 0309/0108/71-466-Z-1 від 29.01.2008 року
(а.с. 45-46).

Згідно вимог ст. 512 ЦК України, кредитор
у зобов'язанні може бути змінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Статтею 514
ЦК України передбачено, що до нового
кредитора переходять права та
обов'язки первісного кредитора у
зобов'язанні і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав.

Ухвалюючи рішення про відмову ТОВ
«Кредитні ініціативи» у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
керувався вимогами Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» та
виходив з того, що дія вказаного закону
поширюється на відповідача по справі.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 590 ЦК України,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

07 червня 2014 року набрав чинності ЗУ
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року.

Відповідно до частини 1 цього Закону
визначено, що протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм (частина 4).

З матеріалів справи вбачається, що
боржнику ОСОБА_3 було надано кредитні
кошти в іноземній валюті та на
забезпечення кредитного договору
відповідачем було передано в іпотеку
квартиру під номером АДРЕСА_3,
загальною площею 58,91 кв.м., житловою
площею 45,0 кв.м.

Отже колегія суддів вважає, що Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» розповсюджується на
правовідносини, що виникли між
позивачем та боржником ОСОБА_3, тому
хоча вимоги позивача про звернення
стягнення на предмет іпотеки
підлягають задоволенню, але рішення в
цій частині не підлягає виконанню на
час дії цього Закону.

Таким чином висновок суду щодо відмови
в задоволенні позовних вимог щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- є помилковим, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції слід скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Разом з тим, зважаючи на набрання 07
червня 2014 року Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року № 1304-VІІ, колегія суддів
згідно ст. 217 ЦПК України вважає, що
рішення суду в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки не
підлягає виконанню на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного
суду міста Кривого Рогу від 18 червня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
задовольнити

Звернути стягнення на предмет іпотеки -
трикімнатну квартиру, розташовану на
четвертому поверсі п'ятиповерхового
будинку, загальною площею 58,91 кв.м,
житловою площею 45,0 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу з розстрочкою платежу,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 09.01.2008 року за реєстровим
№ 489 в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 0309/0108/71-466 від 29.01.2008 року, в розмірі 38520
доларів США 73 центи, що за курсом НБУ на
дату розрахунку складає - 307896 грн. 19
коп., а саме: за кредитом - 23038 доларів
США 28 центів, що за курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 184144 грн. 97 коп., по
відсотках - 6624 долари США 53 центи, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 52949 грн. 87 коп., пеня
- 70801 грн. 35 коп., шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

Зважаючи на набрання 07 червня 2014 року
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року
№ 1304-VІІрішення суду в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
не підлягає виконанню на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VІІ.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: