Номер провадження: 22-ц/785/7662/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" в особі Одеської обласної
дирекції ПАТ „Райффайзен Банк Аваль"
на рішення Київського районного суду
м.Одеси від 28 лютого 2013 року по
цивільній справі за позовом прокурора
м. Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради до
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області,
Управління Держкомзему у м. Одесі,
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: управління
капітального будівництва Одеської
міської ради, публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажне управління-18» про
визнання недійсними розпорядження,
договору купівлі-продажу, державного
акту та скасування його реєстрації,
витребування земельної ділянки, -

В С Т А
Н О В И Л А:

У липні 2012 року прокурор м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради звернувся до суду з
позовом до Овідіопольської районної
державної адміністрації Одеської
області, управління Держкомзему у м.
Одесі, державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» (далі -
ДП «Центр ДЗК»), ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9, в якому
просив: поновити йому строк позовної
давності; визнати недійсним
розпорядження Овідіопольської
районної державної адміністрації від 16
грудня 2003 року № 904 «Про включення
земельної ділянки, якою користується
ВАТ «БМУ-18» до переліку земель
несільськогосподарського призначення,
що підлягають продажу в 2003-2004 роках»;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу цієї земельної
ділянки, укладений 23 грудня 2003
року між Овідіопольською районною
державною адміністрацією Одеської
області та відкритим акціонерним
товариством «БМУ-18» (далі - ВАТ «БМУ-18»),
посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_13,
зареєстрований за № 6924; визнати
недійсним та скасувати державний акт
серії ЯЖ № 474111 на право власності на
вказану земельну ділянку,
кадастровий номер :32:008:0009, виданий
на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11,
ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9, зареєстрований
04 листопада 2008 року в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Одеською
регіональною філією ДП «Центр ДЗК» за
№ 0; скасувати реєстрацію права
власності ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9 на
зазначену земельну ділянку та
витребувати її на користь Одеської
міської ради.

Вимоги мотивовані тим, що на підставі
подання Одеської обласної ради
постановою Верховної Ради України від
07 лютого 2002 року № 3064-111 «Про зміну меж
міста Одеси», що набула чинності з 01
березня 2002 року, затверджено межі м.
Одеси, і спірну земельну ділянку
включено в межі м. Одеси та визначено
адресу: АДРЕСА_1. Відповідно до акта про
встановлення меж м. Одеси по суміжності
з Овідіопольським районом Одеської
області та передачу межових знаків від
31 серпня 2002 року проведено
встановлення в натурі меж м. Одеси, якою
зазначені погоджені межі та закріплені
межовими знаками. Оскаржуване
розпорядження та договір
купівлі-продажу земельної ділянки
прийнято і укладено після акта від 31
серпня 2002 року, а тому вони є
незаконними, оскільки спірна земельна
ділянка передана в безстрокове,
безкоштовне користування управління
комунального будівництва Одеського
міськвиконкому під забудову
мікрорайону «Південний А-Д».

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 28 лютого 2013 року позов
задоволено. Визнано недійсним
розпорядження Овідіопольської
районної державної адміністрації
Одеської області від 16 грудня 2003 року №
904 «Про включення земельної ділянки,
якою користується ВАТ «БМУ-18», до
переліку земель
несільськогосподарського призначення,
що підлягають продажу в 2003- 2004 роках».
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1520 га по АДРЕСА_1, укладений 23
грудня 2003 року між Овідіопольською
районною державною адміністрацією
Одеської області та ВАТ «БМУ-18»,
посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу з ОСОБА_13,
зареєстрований за № 6924. Визнано
недійсним та скасовано державний акт
серії ЯЖ № 474111 на право власності на
вказану земельну ділянку, кадастровий
номер :32:008:0009, виданий на ім'я
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7,
ОСОБА_12, ОСОБА_9, зареєстрований 04
листопада 2008 року в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі Одеською
регіональною філією ДП «Центр
державного земельного кадастру», за №
10. Скасовано реєстрацію права
власності ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9 на
спірну земельну ділянку. Витребувано
зазначену земельну ділянку з
незаконного володіння ОСОБА_3, ОСОБА_10,
ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9
на користь Одеської міської ради.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
Публічне акціонерне товариство
„Райффайзен Банк Аваль" в особі
Одеської обласної дирекції ПАТ
„Райффайзен Банк Аваль"звернулося до
апеляційного суду Одеської області з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Київського
районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013
року та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги позивача,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 19 грудня 2013 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
28 лютого 2013 року скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11.06.2014 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 19 грудня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку
про їх обґрунтованість та доведеність.

Проте погодитися з таким висновком
суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Ради Міністрів
Української PCP від 25 листопада 1986 року
№ 653-р прийнято пропозицію
Держагропрому УРСР про вилучення з
користування колгоспів/за згодою
загальних зборів колгоспників,
радгоспів, лісгоспзагів та інших
землекористувачів 4149,05 га земель і
надання їх підприємствам, установам та
організаціям під будівництво
зрошувальних і осушувальних систем,
житла, автошляхів, трубопроводів, ліній
електропередачі та для інших потреб на
умовах і в розмірах згідно з додатками.

На підставі цього розпорядження
управлінню комунального будівництва
Одеського міськвиконкому передано в
безстрокове, безкоштовне користування
земельну ділянку площею 24,5 га під
забудову мікрорайону «Південний А-Д»
та у 1986 році видано державний акт на
право безстрокового і безоплатного
користування землею серії В № 032045,
зареєстрований у книзі записів
державних актів на право користування
землею за № Р-7-86.

Розпорядженням Овідіопольської
районної державної адміністрації
Одеської області від 16 грудня 2003 року №
904 земельна ділянка по АДРЕСА_1 включена
до переліку земель
несільськогосподарського призначення,
які підлягають продажу в 2003- 2004 роках.

23 грудня 2003 року між Овідіопольською
районною державною адміністрацією та
ВАТ «БМУ-18» укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 0,1520 га, розташованої по АДРЕСА_1
на території Таїровської селищної
ради. На підставі цього договору 30
грудня 2003 року Овідіопольська районна
державна адміністрація видала ВАТ
«БМУ-18» державний акт серії ОД № 040109.

Згодом на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 26 липня 2004 року
ОСОБА_15 отримав державний акт серії ОД
№ 028891 на право власності на зазначену
вище земельну ділянку, який був виданий
Одеським міським управлінням
земельних ресурсів.

09 лютого 2005 року укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
спірної земельної ділянки між ОСОБА_15
та ОСОБА_16, на підставі якого останній 11
липня 2005 року отримав державний акт
серії ЯБ № 295480, виданий Одеським
міським управлінням земельних
ресурсів.

У подальшому на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 15 червня 2007 року право власності на
спірну земельну ділянку перейшло до
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7,
ОСОБА_12 та ОСОБА_9 по 1/7 частини кожному.
На підставі вказаного договору
управлінням Держкомзему у м. Одесі
видано державний акт серії ЯЖ № 474111 на
право власності спірної земельної
ділянки.

Серед доводів апеляційної скарги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що не
погоджується з рішенням суду щодо
визнання районним судом поважності
причин пропуску строку позовної
давності. Інших доводів не наведено.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.
11 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
установивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Оскільки при пропуску строку позовної
давності у позові може бути відмовлено
за безпідставністю вимог, суд з'ясовує
не лише причини пропуску строку, а й усі
обставини справи, права та обов'язки
сторін.

В засіданні судової колегії
представник прокуратури Одеської
області пояснив, що позов заявлено
прокурором м. Одеси в інтересах
Одеської міської ради з підстав
недійсності розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області від 16
грудня 2003 року № 904 «Про включення
земельної ділянки, якою користується
ВАТ «БМУ-18», до переліку земель
несільськогосподарського призначення,
що підлягають продажу в 2003- 2004 роках з
посиланням на те, що оскаржуване
розпорядження прийнято після
встановлення меж м. Одеси в натурі по
суміжності з Овідіопольським районом
Одеської області та передачу межових
знаків від 31 серпня 2002 року. Тому на
думку позивача недійсним є і договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,1520 га по АДРЕСА_1, укладений 23
грудня 2003 року між Овідіопольською
районною державною адміністрацією
Одеської області та ВАТ «БМУ-18».
Земельна ділянка, яка в подальшому була
відчужена у власність 7 фізичних осіб
підлягає у них витребуванню з
одночасним визнанням недійсними і
скасуванням державних актів на право
приватної власності цих осіб та
скасуванням державної реєстрації їх
права власності на земельні ділянки, що
складають спірну земельну ділянку.
Іншими обставинами позовні вимоги не
обґрунтовувалися.

В засіданні судової колегії
представник Одеської міської ради
позов прокурора м. Одеси підтримав і
пояснив, що згідно Постанови Верховної
ради України від 07.02.2002 року спірна
земельна ділянка, увійшла до меж міста
Одеси після підписання 31.08.2002 року
відповідного акту, що посвідчує межі м.
Одеси. Тому Овідіопольська районна
державна адміністрація Одеської
області не мала вирішувати питання про
розпорядження цією земельною
ділянкою. Зважаючи на це позовні вимоги
прокурора м. Одеси в інтересах
Одеської міської ради підлягають
задоволенню. Представник утруднилася з
відповіддю на питання про дату
прийняття рішення Одеською міською
радою про межі міста Одеси відповідно
до Постанови Верхової Ради України
«Про зміну межі міста Одеси Одеської
області» від 07.02.2002 року № 3064-III та про
те чи існує або чи є діючим таке рішення
на теперішній час.

Судова колегія приймає до уваги, що
позовні вимоги прокурора м. Одеси в
інтересах Одеської міської ради
обґрунтовані відсутністю у
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області на час
видання оскаржуваного розпорядження
та продажу спірної земельної ділянки
відповідних повноважень у зв`язку із
тим, що спірна земельна ділянка увійшла
у склад міста Одеси.

Відповідно до п. 29 ст. 85 Конституції
України до виключних повноважень
Верховної ради України належить
утворення і ліквідація районів,
встановлення і зміна меж районів і
міст.

Згідно із ч.1 ст. 174 ЗК України Рішення
про встановлення і зміну меж районів і
міст приймається Верховною Радою
України за поданням Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської чи Севастопольської міської
рад.

Рішенням Одеської обласної ради від
07.08.2001 року № 347-ХХIII «про межі міста
Одеси» затверджені межі міста Одеси
загальною площею 16242,0 га. згідно з їх
описом, з включенням у межі міста 2340 га.
земель області, зокрема
Овідіопольського району 1407 га, з них
Авангардівської селищної ради 329 га.,
Таїровської селищної ради 1078 га. та з
передачею в межі території Таїровської
селищної ради Овідіопольського району
43,0 га. земель міста Одеси. Матеріали по
встановленню зовнішніх меж міста
Одеси, зміні меж Біляївського,
Комінтернівського, Овідіопольського
районів Одеської області підлягали
подачі до Верховної Ради України на
розгляд та затвердження.

Постановою Верховної ради України №
3064-III від 07.02.2002 року передбачено
включити у межі міста Одеси Одеської
області 46,0 га. Усатівської селищної
ради Біляївського району Одеської
області, 526,0 га. земель Красносільської
сільради, 361,0 га. Крижанівської
сільради Комінтернівського району
Одеської області, 329,0 га. земель
Авангардівської селищної ради, 1078,0 га.
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області, передати 43,0 га. земель міста
Одеси в межі території Таїровської
селищної ради Овідіопольського
району.

Відповідно до ст. 173 ЗК України в
редакції, що діяла на час видання
оскаржуваного розпорядження та
договору купівлі-продажу від 16.12.2003
року та 23.12.2003 року відповідно, межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища,
міста, району у місті встановлюються
і змінюються за проектами
землеустрою, які розробляються
відповідно до техніко-економічного
обґрунтування їх розвитку, генеральних
планів населених пунктів.

Включення земельних ділянок у
межі району, села, селища, міста,
району у місті не тягне за собою
припинення права власності і права
користування цими ділянками, якщо не
буде проведено їх вилучення (викуп)
відповідно до цього Кодексу.

31.08.2002 року на виконання Постанови
Верховної ради України № 3064-III від
07.02.2002 року було здійснено встановлення
меж м. Одеси в натурі по суміжності з
Овідіопольським районом Одеської
області та передача межових знаків на
зберігання.

Ані під час розгляду справи в суді
першої інстанції, ані під час перегляду
рішення районного суду в апеляційному
порядку, прокурором або представником
Одеської міської ради не надано
будь-яких належних документальних
доказів про те, що на час:

- прийняття оскаржуваного
розпорядження Овідіопольської
районної державної адміністрації від
16.12.2003 року

- укладення 23.12.2003 року договору
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 0,1520 га, розташованої по АДРЕСА_1
на території Таїровської селищної ради
між Овідіопольською
райдержадміністрацією та ВАТ «БМУ-18»

- видачі 30.12.2003 року Овідіопольською
районною державною адміністрацією ВАТ
«БМУ-18» державного акту серії ОД № 040109

спірна земельна ділянка згідно
земельно-облікових даних була знята з
обліку земель Таїровської селищної
ради Овідіопольського району Одеської
області та включена до меж м. Одеси.

Згідно листа Державного комітету
України по земельних ресурсах № 14-02-7/821
від 09.02.2005 року на той час межі м. Одеси в
натурі (на місцевості) не встановлені,
направлений до Держкомзему України
технічний звіт по встановленню межі м.
Одеси не пройшов державну
землевпорядну експертизу і
направлений на доопрацювання, оскільки
при обрахуванні площі міста за
результатами геодезичної зйомки
виявлено розбіжності між обчисленою
фактичною площею міста та межами міста,
затвердженими Постановою Верховної
Ради України. У разі подальшого
зволікання (з боку Одеської міськради)
у вирішенні питання щодо встановлення
в натурі (на місцевості) морської та
суходільної межі м. Одеси Держкомзем
України буде звертатися з клопотанням
про скасування Верховною Радою України
Постанови від 07.02.2002 року № 3064-ІІІ.

Згідно ст. 176 Земельного кодексу
України межі
адміністративно-територіальних
утворень посвідчуються державним
актом України. Форма та порядок видачі
державного акта України на межі
адміністративно-територіального
утворення встановлюються Верховною
Радою України.

Рішенням Одеської міської ради № 5313-IV
від 06.03.2006 року відповідно до ст. 132, 133
Конституції України, п. «д» статті 17, 173,
174 ч. 2 ст. 186 ЗК України, постанови
Верховної Ради України від 07.02.2002 року
№ 3064-III «Про зміну меж міста Одеси,
Одеської області», з метою уточнення
проходження межі міста Одеси з Чорним
морем, затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення в натурі меж міста Одеси,
виконану державним підприємством
«Одеський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» та на
її підставі затверджено загальну площу
міста у встановлених межах 16117 га.;
внесено зміни до проекту встановлення
межі міста Одеси Одеської області в тій
частині, що стосується проходження
межі міста Одеси за суміжністю з Чорним
морем; порушено клопотання перед
Верховною Радою України про внесення
змін до Постанови Верховної ради
України № 3064-III «Про зміну меж міста
Одеси, Одеської області»; технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення в натурі межі міста Одеси
подано Одеській обласній раді для
розгляду та підготовки подання
Верховній раді України та Одеській
обласній державній адміністрації для
підготовки висновку про зміну межі м.
Одеси.

Рішенням Одеської міської ради № 5980-V
від 13.07.2010 року скасовано рішення
Одеської міської ради № 5313-IV від 06.03.2006
року «Про межі міста Одеси» у зв`язку із
відсутністю при прийняття даного
рішення розробленого проекту
землеустрою щодо встановлення і зміни
меж адміністративно-територіальних
утворень.

Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
місцева державна адміністрація
розпоряджається землями державної
власності.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України
встановлено, що до розмежування земель
державної і комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно з п. 1 прикінцевих Положень
Закону України «Про розмежування
земель державної та комунальної
власності» від 05.02.2004 року № 1457-ІV, у
разі якщо межі сіл, селищ, міст не
встановлені відповідно до вимог ст. ст.
174, 175 та 176 Земельного кодексу України,
розмежування земель державної та
комунальної власності проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до меж, прийнятих для обліку земель у
складі державного земельного кадастру.

Таким чином, до цього часу дії щодо
реалізації Постанови ВР України не
виконані, процедура передачі земель до
меж міста Одеси у відповідності до норм
чинного законодавства не завершена, а
повноваження Одеської міськради на
землі, що мають бути передані від
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області, не виникли, а виникнуть
після:

- одержання позитивного висновку
державної експертизи від Держкомзему;

- встановлення меж землі міста в
натурі (на місцевості) і закріплення
меж межовими знаками встановленого
зразку;

- підписання акту приймання -передачі
від відповідних
адміністративно-територіальних
утворень на баланс м. Одеси.

Згідно висновку, дата підписання акту
приймання-передачі земель з балансу
на баланс м. Одеси та суміжних
адміністративно-територіальних
утворень і буде датою переходу земель
від юрисдикції одних до юрисдикції
інших адміністративно-територіальних
утворень.

Таким чином переліченими судами
встановлені факти того, що дії щодо
реалізації Постанови ВР України не
виконані, процедура передачі земель до
меж міста Одеси у відповідності до норм
чинного законодавства не завершена, а
повноваження Одеської міськради на
землі, що мають бути передані від
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району, не виникли.

Доказів іншого прокурор м. Одеси в суді
першої інстанції та представник
прокуратури в апеляційному суді,
незважаючи на роз`яснення суду
апеляційної інстанції в порядку ч. 4 ст.
10 ЦПК України, не надали, обмежившись
відповіддю про наявність всіх
необхідних доказів у матеріалах справи
і відсутністю інших документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи встановлено
неправильне застосування норм
матеріального або норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою для
скасування рішення суду.

При таких обставинах висновок
районного суду про задоволення
позовних вимог прокурора м. Одеси в
інтересах Одеської міської ради до
відповідачів щодо визнання
недійсними розпорядження
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області,
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, державного акта та скасування
його реєстрації, витребування
земельної ділянки не відповідає
обставинам справи та не заснований на
законодавстві.

Тому рішення районного суду не може
залишатися в законній силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні заявлених
вимог.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" в особі Одеської обласної
дирекції ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" -
задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 28 лютого 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
прокурора м. Одеси в інтересах держави
в особі Одеської міської ради до
Овідіопольської районної державної
адміністрації Одеської області,
управління Держкомзему у м. Одесі,
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: управління
капітального будівництва Одеської
міської ради, публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відкрите акціонерне товариство
«Будівельно-монтажне управління-18» про
визнання недійсними розпорядження,
договору купівлі-продажу, державного
акта та скасування його реєстрації,
витребування земельної ділянки.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук