Справа № 182/7955/14-ц
Провадження № 2/0182/4068/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого-
судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря
Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду
з позовною заявою про визнання
відповідача такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх
вимог позивачка посилалась на наступні
обставини.

Вона є власником ? частини
квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про
право власності на житло від 02 жовтня
1995 року та рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 09.04.2014 року. Її донька
ОСОБА_3 зареєстрована у вказаній
квартирі з 1986 року. 20 років назад її
донька виїхала жити до Російської
Федерації. 24 грудня 2003 року вона
одружилась з громадянином РФ ОСОБА_5,
взявши його прізвище „ОСОБА_3". 05 серпня
2009 року її донька ОСОБА_2 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та 31
березня 2010 року отримала паспорт
громадянина Російської Федерації.
Таким чином, її донька ОСОБА_3 більш, як
20 років, постійно мешкає в Російській
Федерації. Перешкод в користуванні
вищевказаним житлом відповідачу ніхто
не чинив, отже вона добровільно
визначила собі інше місце проживання і
значний час не користується квартирою
без поважних причин. Будь - яких заяв
від відповідачів до житлово -
експлуатаційної служби про те, що вона
буде відсутня за місцем реєстрації та
збереження за нею права на
користування за цією адресою відсутні.
Увесь вказаний час вона самостійно
здійснює оплату всіх комунальних
платежів, дбає про технічний стан
квартири, відповідач ніякої допомоги
не надає. Таким чином вона змушена
нести додаткові витрати за утримання
квартири. На підставі викладеного,
вважає, що ОСОБА_3 необхідно визнати
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням у
зв'язку з її відсутністю понад 20 років.
Тому вимушена звернутись до суду.

В судове засідання
позивачка не прибула, надала заяву про
розгляд справи у свою відсутність,
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове
засідання не прибула, надіслала 2 заяви
про розгляд справи у свою відсутність,
проти задоволення позовних вимог не
заперечувала, позов визнала в повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.71 Житлового
кодексу України, житло зберігається
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї протягом шести
місяців.

Також, згідно ст.72 Житлового
кодексу України, визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Стаття 405 ЦК України визначає, що
член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі його
відсутності без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Згідно до ст.3 Закону України,
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
(Закон № 1382-IV), реєстрація є лише
внесенням відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесенням цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності зі ст.7 цього
Закону, зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, рішення суду, яке
набрало законної сили (про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою), свідоцтва про
смерть. Таким чином, без добровільного
зняття з реєстрації, особу можна зняти
з реєстрації лише за рішенням суду.

Закон № 1382-IV є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані зі
зняттям з реєстрації місця проживання,
положення статті 7 цього Закону
підлягають застосуванню до всіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання. Згідно з ч.1 ст.11 Закону
реєстрація місця проживання та
місця перебування осіб здійснюється
органом реєстрації.

Як встановлено в судовому
засіданні, позивачці на праві
приватної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 02.10.1995 року належить ? частини
квартири АДРЕСА_1 (а.с.6). Разом з
позивачкою в даній квартирі
зареєстрована також відповідач по
справі (а.с.23), яка в квартирі з квітня 2001
року не проживає, відповідно Акту ТОВ
„ДомКомНікополь" (а.с.25). Добровільно
знятись з реєстраційного обліку
відповідач не має змоги через те, що
проживає в Російській Федерації і не
може приїхати в Україну. Позивач не
вважає за можливе оплачувати
комунальні послуги за відповідачку,
яка протягом тривалого часу в квартирі
не проживає і не бере участі у сплаті
платежів за користування житловим
приміщенням.

Факт не проживання
відповідача у вищевказаній квартирі
підтверджено Актом комісії ТОВ
„ДомКомНікополь" (а.с.25) та показаннями
свідка ОСОБА_6, допитаного в судовому
засіданні, який пояснив суду, що він -
сусід позивачки. Знає і її доньку.
Однак, ОСОБА_3 більше, ніж 15 років не
проживає в квартирі позивачки з ним
по-сусідськи. По розмовам між сусідами
знає, що ОСОБА_3 живе десь в Подмосков"ї
в Росії і в Нікополь не їздить.

З-за того, що відповідач не
знята з реєстрації, позивачка несе
додаткові витрати по оплаті за
комунальні послуги.

За таких обставин суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
на користування квартирою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку
за вищевказаною адресою.

Рішення суду першої
інстанції може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал