Справа №490/7690/14-ц 08.12.2014 08.12.2014 08.12.2014
Провадження №22-ц/784/3312/14
Провадження №22 -ц/784/3312/14
Суддя суду першої інстанції Подзігун
Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Орельською Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача
ОСОБА_4 - ОСОБА_6,

представника третьої особи
ОСОБА_7,

третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Центрального районного суду
міста Миколаєва від 23 вересня 2014 року,
постановлену по цивільній справі за
позовом до ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
виконавчий комітет Миколаївської
міської ради, Комунальне підприємство
«Спеціалізоване комунальне
підприємство «Гуртожиток» (далі - КП
СКП «Гуртожиток»), ОСОБА_9, ОСОБА_8, про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 пред'явила
вищевказаний позов до ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
який обґрунтовувала наступним.

Будинок гуртожитку, що розташований по
АДРЕСА_1 є комунальною власністю
територіальної громади міста
Миколаєва та знаходиться на балансі КП
СКП «Гуртожиток».

Сторони та треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_8 є
мешканцями «блоку» другого поверху
гуртожитку. Позивач займає кімнати
№143-144, відповідач ОСОБА_4 разом із
сім'єю кімнати №141-142, відповідач ОСОБА_5
з сім'єю кімнати №137-139, треті особи
ОСОБА_8 і ОСОБА_9 займають кімнати №140,
№145.

Розпорядженням адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради за №270-р від 21 квітня 2005
року та за №75-р від 26 квітня 2013 року
було оформлено перепланування кімнат
№141-142 та №137-139 відповідно, що займають
відповідачі, за рахунок зменшення
приміщень загального користування.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 27 березня 2014
року визнано незаконним та скасовано
розпорядження адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради №75-р від 26 квітня 2013 року
«Про готовність до експлуатації кімнат
№137,138,139 у гуртожитку по АДРЕСА_1, яким
було визнано готовим до експлуатації
зазначені кімнати у гуртожитку, після
зменшення площі приміщень спільного
користування на 41.3 кв.м. за рахунок
приєднання до кімнат коридору
1-1.8 кв.м., коридор - кухня 2- 7.7 кв.м.,
вбиральня 6 - 2.7 кв.м., душова 7- 1.6 кв.м.,
квартиронаймача ОСОБА_5

В зв'язку з здійсненним
переобладнанням місць загального
користування дане приміщення не
відповідає технічним, санітарним
нормам та нормам пожежної безпеки, так
як залишилося недостатньо місця для
проходу - розміром 0.63 см. з холу на
загальну кухню.

Посилаючись на порушення житлових
прав, позивач просила позов
задовольнити, усунути перешкоди у
користуванні житловим приміщенням
шляхом зобов'язання ОСОБА_4 за власний
рахунок перенести вхід вхідних дверей
кімнат №141-142 на кухню LT або до
санітарно-технічних приміщень XLX та
перенести перегородку, яка знаходиться
в коридорі L від відкосу вхідних дверей
кімнати №143 позивача на 1 м 25 см.; а також
зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за
власний рахунок перенести стіни
санітарно - технічних приміщень XL, XLІ, XLX
та збільшити ширину коридору з холу X
ХХІХ до санітарно - технічних приміщень
з 0.78 см до ширини в 1 метр,
довжина коридору 2 м.70 см та коридор з
кухні LТ до санітарно - технічних
приміщень з 0.62 см до ширини в 1 метр,
довжина коридору 2 м.50 см.

Ухвалою Центрального районного суду
міста Миколаєва від 23
вересня 2014 року закрито провадження у
справі на підставі
п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою,
ОСОБА_3 подала на вказану ухвалу
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, просила її
скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржену ухвалу суду першої інстанції
скасувати, оскільки місцевий суд
постановив її без дотриманням норм
процесуального права.

Так, закриваючи провадження у даній
справі суд першої інстанції вважав, що
оскільки набрали законної сили судові
рішення - рішення Центрального
районного суду міста Миколаєва від 30
жовтня 2012 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року, якими вирішено спір
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих же самих підстав,
то провадження у даній справі підлягає
закриттю з підстав, передбачених п. 2 ч.1
ст.205 ЦПК України.

Однак з таким висновком місцевого суду
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК
України та ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожній особі, як
фізичній так і юридичній, а також
державі гарантовано судовий захист їх
інтересів.

Кожна людина при визначенні її
громадянських прав і обов'язків має
право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і
гідність усіх учасників цивільного
процесу і здійснювати правосуддя на
засадах їх рівності перед законом і
судом.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості (ст.ст.4,510 ЦПК
України).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції не виконав вимог
процесуального права й порушив право
позивача на захист її інтересів, з
огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст.55,124
Конституції України та
ст.3 ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Закриття провадження - це форма
закінчення розгляду цивільної справи
без ухвалення судового рішення у
зв'язку із виявленими після відкриття
провадження обставинами, з якими закон
пов'язує неможливість судового
розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав для закриття
провадження у справі визначений ст.205
ЦПК України і свідчить про те, що
провадження відкрито або неправомірно
при відсутності в заінтересованої
особи права на звернення до суду за
захистом, або не може бути продовжено з
інших причин, у тому числі у зв'язку з
волевиявленням сторін по
розпорядженню своїми правами, які
викликають зазначені правові наслідки.

Згідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі,
якщо набрало законної сили рішення
суду, ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

При цьому, позови вважаються тотожними
тільки в тому випадку, коли в них
одночасно співпадають сторони, предмет
позову (матеріально-правова вимога
позивача до відповідача) та підстава
позову (посилання на належне позивачу
право, юридичні факти, що призвели до
порушення його права, та правове
обґрунтування необхідності його
захисту).

Закриття провадження у справі в цьому
випадку можливе лише за умови, що
рішення, яке набрало законної сили, є
тотожним до позову, який розглядається,
тобто збігаються сторони, предмет і
підстави позовів. Нетотожність хоча б
одного елемента не перешкоджає
заінтересованим особам звернутися до
суду з позовом і не дає суду підстав
закривати провадження у справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
підставами позову ОСОБА_3, за
яким ухвалене рішення Центрального
районного суду міста Миколаєва від 30
жовтня 2012 року (цивільна справа №2-105/11),
були порушення мешканцями
вищевказаного гуртожитку ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 будівельних норм та правил при
проведенні перепланування місць
загального користування вищевказаного
гуртожитку. Відмовляючи у задоволенні
позову, суд, крім іншого, посилався на
наявність не оскаржених розпоряджень
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради з цього
питання, а також проведення
переобладнань іншими сусідами
позивача, до яких позов не пред'являвся.

Підставами позову ОСОБА_3, за яким в
порядку апеляційного перегляду,
ухвалено рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 27
березня 2014 року, позивач зазначала
незаконність розпоряджень
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради №270 - р від
21 квітня 2005 року та №75-р від 26
квітня 2013 року, на підставі яких були
узгоджені перепланування, проведені
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і як наслідок
незаконності розпоряджень - проведення
незаконних будівельних робіт, що
порушують житлові права позивача. При
цьому, відмовляючи у задоволенні
позову в частині покладення на
відповідача ОСОБА_5 обов'язку поновити
місця загального користування, які
існували до перепланувань, апеляційним
судом зазначено, що без визначення
конкретних перепланувань, які здійснив
саме відповідач та з врахуванням
законності розпорядження
Адміністрації Центрального району
Миколаївської міської ради №270-р від 21
квітня 2005 року щодо перепланувань
кімнат №141-142, це є неможливим. До того
ж, суд зазначав, що позивач не визначив
в якій саме спосіб слід поновити місця
загального користування, що не
позбавляє його в подальшому звернутися
до суду з такими вимогами.

Підставами цього ж позову позивач,
посилаючись на рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року, також зазначала про
незаконність вищевказаних
розпоряджень й проведення
відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5
переобладнання приміщень з порушенням
будівельних норм і правил, але при
цьому, визначає іншій спосіб захисту
порушених прав.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що вищевказані позови ОСОБА_3 не
можна вважати повністю тотожними ані
за підставами позову, ані за
суб'єктивним складом учасників спору.

Втім, постановляючи оскаржувану
ухвалу, місцевий суд не врахував
наведених обставин та вимог закону й
помилково дійшов до висновку про те, що
наявні підстави для закриття
провадження у справі на підставі
п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

За такого, оскільки оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням вимог
цивільного процесуального права, то
відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України
вона підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до того ж суду, іншим складом.

Керуючись ст.ст.303,312,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду
міста Миколаєва від 23 вересня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до того ж суду, іншим складом.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: