АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 1440212/9430/13-ц 22-ц/774/2001/К/14
Провадження № 22-ц/774/2001/К/14
Головуючий в суді першої
Справа № 212/9430/13-ц
інстанції - Шум Л.І.
Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Ба рильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача -
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 11 серпня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості. В обгрунтування
позовних вимог позивач зазначив, що 04
березня 2008 року між ним та ОСОБА_5
укладено кредитно-заставний договір №
KRHTAK02660299, згідно умов якого відповідач
отримав кредит у розмірі 48444 грн. зі
сплатою 15,48% на рік з кінцевим терміном
погашення кредиту 03 березня 2015 року. 25
грудня 2008 року позивачем підвищено
відсоткову ставку до 27,14% на рік. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором утворилась заборгованість
станом на 05 серпня 2013 року у розмірі
163886,48 грн., яку, разом із судовими
витратами в сумі 1638,86 грн., позивач
просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 29
січня 2014 року позов Банку задоволено, з
ОСОБА_5 стягнуто заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
163886 грн. та судовий збір у розмірі 1638
грн.

28 квітня 2014 року відповідачем
подано заяву про перегляд заочного
рішення, яка ухвалою суду від 22 травня
2014 року задоволена та заочне рішення
від 29 червня 2014 року скасовано.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 11 серпня 2014 року
позовні вимоги Банку задоволені, з
ОСОБА_5 стягнуто заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
163886 грн., із яких: 32324,28 грн. -
заборгованість за кредитом, 40080,49 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2664,05грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, 80775,45 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 250 грн. -
штраф (фіксована частина), 7792,21 грн. -
штраф (процентна складова) та 1638 грн. за
сплату судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права. Зокрема, на її думку, суд не
вирішив питання про застосування
строку позовної давності відповідно до
вимог ст. 256, ч.1-5 ст. 261 та ч.4 ст. 267 ЦК
України та безпідставно відхилив
доводи щодо її застосування. Крім того,
судом не враховано ті обставини, що в 2009
році Банк вже пред'являв до
відповідача вимоги про дострокове
погашення кредиту, у зв'язку з чим 25
грудня 2010 року представником Банку
вилучено заставний автомобіль
відповідача в забезпечення виконання
вказаного кредитного договору, та факт
пред'явлення позову лише у жовтні 2013
року. Вважає, що при вирішенні питання
про стягнення неустойки (пені, штрафів)
суд повинен був застосувати положення
ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір
неустойки, оскільки він значно
перевищує розмір збитків. А також,
стягуючи з відповідача і пеню, і штраф,
суд не звернув уваги на те, що згідно
умов кредитного договору
відповідальність боржника оплатити
пеню і штраф фактично передбачено за
одне й те саме порушення, що не
передбачено нормами цивільного
законодавства. Вважає, що стягненню
підлягає або штраф, або пеня. При
ухваленні рішення суд не взяв до уваги,
що визнання боржником основного боргу
після спливу позовної давності не
свідчить про переривання перебігу
такої давності, у зв'язку з чим Банк в
порушення Закону України «Про захист
прав споживачів» не має права вимагати
заборгованість, строк позовної
давності якої сплив.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 березня 2008 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є позивач, та
ОСОБА_5 укладено кредитно-заставний
договір № KRHTAK02660299, згідно умов якого
відповідач отримав кредит у розмірі 48444
грн., а саме: 47000 грн. на придбання
автомобіля, 470 грн. на оплату перших
страхових платежів за Договорами
Страхування на перший рік дії кредиту,
34 грн. на оплату коштів за реєстрацію
предмета застави в Державному реєстрі,
940 грн. на оплату винагороди за надання
фінансового інструменту, що
сплачується в момент видачі кредиту, зі
сплатою 15,48% на рік з кінцевим терміном
погашення кредиту 03 березня 2015 року.

Згідно умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з "6"
по "10" число кожного місяця, позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) згідно графіку
погашення кредиту для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інших витрат з Умовами.

Відповідно до листа від 25 грудня 2008
року Банку відсоткова ставка за
кредитним договором № KRHTAK02660299 від 04
березня 2008 року становить 27,14% на рік.

Відповідач умови договору належним
чином не виконував, плату за кредит
своєчасно не повертав, у зв'язку з чим
станом на 05 серпня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 163886грн.48коп., з
яких: 32324,28 грн. - заборгованість за
кредитом, 40080,49 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
2664,05грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, 80775,45 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 250 грн. -
штраф (фіксована частина), 7792,21 грн. -
штраф (процентна складова) та 1638 грн. за
сплату судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
факту невиконання боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи, 04
березня 2008 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
позивач, та ОСОБА_5 укладено
кредитно-заставний договір № KRHTAK02660299,
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 48444 грн.

Згідно умов цього кредитно-заставного
договору ОСОБА_5 зобов'язався
сплачувати банку щомісячний платіж у
розмірі, визначеному у додатку №1 до
кредитно-заставного договору «Графік
погашення кредиту», для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісії, а також
інші витрати.

При цьому, п. 14 кредитно-заставного
договору визначено відповідальність
позичальника за несвоєчасне виконання
зобов'язань у обумовлені сторонами та
передбачені Договором строки.

Стаття 611 ЦК України містить перелік
правових наслідків, які можуть
застосовуватись до порушника в
сукупності або окремо, залежно від
умов, передбачених договором або
законом.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

Як убачається із п.14.2 погодженого
сторонами Договору, у випадку
порушення Позичальником зобов'язань,
передбачених ст..ст. 6.2.2, 6.2.3 Договору,
щодо сплати винагород та процентів,
Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15%
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно п. 14.3 Договору у випадку
порушення Позичальником зобов'язання
щодо повернення основної суми кредиту
Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15%
від суми простроченого платежу, але не
менше 1 гривні за кожен день прострочки.
При цьому проценти за користування
кредитом на суму такого простроченого
платежу додатково до вищевказаної пені
не нараховуються.

Відповідно до п.14.9 при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором більш, ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5%
від суми заборгованості (а.с.7).

Встановивши, що внаслідок неналежного
виконання відповідачем взятих на себе
за кредитно-заставним договором
зобов'язань у період з 02 квітня 2009 року
станом на 05 серпня 2013 року утворилась
заборгованість за кредитом у сумі
32324грн.28коп., заборгованість по
процентам за користування кредитом у
сумі 40080грн.49коп., заборгованість по
комісії за користування кредитом у
розмірі 2664грн.05коп., суд першої
інстанції обґрунтовано стягнув з
відповідача на користь Банку зазначені
суми заборгованості, а також штраф
(фіксовану частину) у сумі 250грн. за
порушення зобов'язань.

Проте, стягуючи з відповідача пеню за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором у сумі 80775грн.45коп., суд не
врахував положення ч. 2 ст.258 ЦК України,
згідно якої до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Згідно Правового висновку Верховного
Суду України, який міститься у
постанові від 03 вересня 2014 року в
справі № 6-100цс14 (про стягнення
заборгованості за договором позики), за
правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
період, за який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не може перевищувати одного року.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд
безпідставно стягнув пеню за період з
02 квітня 2009 року, тобто за період, що
перевищує один рік до звернення до суду
з даним позовом, яке мало місце 22 жовтня
2013 року.

Зважаючи на це, доводи апеляційної
скарги представника відповідача в
частині незастосування позовної
давності до вимог про стягнення пені є
такими, що заслуговують на увагу.

Як убачається із наявного у справі
розрахунку заборгованості, за період з
22 жовтня 2012 року по 05 серпня 2013 року
заборгованість по пені складає
26721грн.36коп., тому саме ця сума має бути
стягнута з відповідача.

Крім того, у зв'язку із зменшенням
розміру пені розмір загальної
заборгованості, із якої сплачується
штраф (процентна складова),
передбачений п. 14.9 Договору, також
зменшується з 155844грн.27коп.до
101790грн.18коп. Тому, відповідно необхідно
зменшити розмір штрафу (процентна
складова), який підлягає стягненню з
відповідача, з 7792грн.21коп. до
5089грн.51коп.

Проте, інші доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не містять підстав
для звільнення відповідача від
відповідальності та відмови в позові.

Так, доводи щодо незастосування судом
строку позовної давності стосовно
вимог про стягнення кредиту, процентів
та комісії безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Як убачається із матеріалів справи,
згідно п. 14.11 Договору терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, винагороди та процентів за
користування кредитом, неустойки
встановлюється сторонами тривалістю
п'ять років.

Таким чином, сторони домовились про
подовжений строк позовної давності з
вимог по кредиту.

З цих же підстав не можуть бути взятими
до уваги посилання на неврахування
судом тієї обставини, що в 2009 році Банк
вже пред'являв до відповідача вимоги
про дострокове погашення кредиту, у
зв'язку з чим 25 грудня 2010 року
представником Банку вилучено
заставний автомобіль відповідача в
забезпечення виконання вказаного
кредитного договору, та факт
пред'явлення позову лише у жовтні 2013
року.

Не заслуговують на увагу й доводи щодо
необхідності застосування положення
ч.3 ст. 551 ЦК України при вирішенні
питання про стягнення неустойки (пені,
штрафів), оскільки розмір неустойки, що
підлягає стягненню з відповідача, не
перевищує розмір збитків, а тому не
підлягає зменшенню.

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги щодо подвійного
стягнення пені і штрафа, оскільки із
матеріалів справи вбачається, що ці
штрафні санкції встановлені сторонами
в договорі та нараховані відповідачеві
за різні види порушень зобов'язань.

Крім того, необґрунтованими є й
посилання представника відповідача на
порушення Банком Закону України «Про
захист прав споживачів», який
забороняє вимагати заборгованість,
строк позовної давності якої сплив,
оскільки, як зазначено вище, вимоги
позивача не виходять за межі
обумовленої сторонами у Договорі
позовної давності.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що у
зв'язку із неправильним застосуванням
норм матеріального права рішення суду
в частині розміру заборгованості,
стягнутої з ОСОБА_5 на користь Банку,
необхідно змінити на підставі п. 4 ч. 1
ст. зменшивши цей розмір з 163886грн.48коп.
до 107129грн.69коп., яка станом на 05 серпня
2013 року складається із: заборгованості
за кредитом в сумі 32324,28 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом у сумі 40080,49 грн.,
заборгованості по комісії за
користуванням кредитом у сумі
2664грн.05коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором у
сумі 26721грн.36коп., а також штрафів
відповідно до договору: 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 5089 грн.51коп. - штраф
(процентна складова).

Відповідно до вимог ч. 5 ст.. 88 ЦПК
України якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

У зв'язку з цим рішення суду в частині
розміру судового збору необхідно
змінити, зменшивши цей розмір з
1638грн.86коп. до 1071грн.30коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст.
309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 11 серпня 2014 року
змінити в частині розміру
заборгованості, стягнутої з ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк", зменшивши цей розмір з 163886
(сто шістдесят три тисячі вісімсот
вісімдесят шість) гривень 48копійок до
107129 (сто сім тисяч сто двадцять дев'ять)
гривень 69копійок, яка станом на 05
серпня 2013 року складається із:
заборгованості за кредитом в сумі
32324грн.28коп., заборгованості по
процентам за користування кредитом у
сумі 40080грн.49коп., заборгованості по
комісії за користуванням кредитом у
сумі 2664грн.05коп., пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором у сумі 26721грн.36коп., а також
штрафів відповідно до договору: 250 грн. -
штраф (фіксована частина), 5089 грн.51коп. -
штраф (процентна складова).

Рішення суду в частині розміру
судового збору змінити, зменшивши цей
розмір з 1638 (одна тисяча шістсот
тридцять вісім) гривень 86коп. до 1071
(одна тисяча сімдесят одна) гривня 30коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :
І.Є.Ляховська

Судді:
А.П.Барильська

Л.В.Михайлів