Справа № 2-5356/11
Провадження № 2/638/1501/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року
м. Харків

Дзержинський районний суд міста
Харкова в складі:

головуючого судді - Цвірі Д.М.

при секретарі - Надьон Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у суду заяву представника
позивача ОСОБА_1 міської ради – ОСОБА_2
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 міської ради
до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: управління
комунального майна та приватизації
ОСОБА_1 міської ради, адміністрація
Дзержинського району ОСОБА_1 міської
ради, служба у справах дітей
Дзержинського району управління служб
у справах дітей департаменту праці та
соціальної політики ОСОБА_1 міської
ради, служба громадянства, імміграції
та реєстрації фізичних осіб
Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, виселення і
зняття з реєстрації

та за зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_1 міської
ради, ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах
та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
треті особи : служба у справах дітей
департаменту праці та соціальної
політики ОСОБА_1 міської ради про
визнання добросовісним набувачем,
усунення перешкод в здійсненні права
власності,

встановив:

Ухвалою від 28.05.2013 р. зазначена цивільна
справа прийнята до провадження судді
Дзержинського районного суду м.
Харкова Цвіри Д.М. .

11.06.2014 р. представник позивача ОСОБА_1
міської ради - ОСОБА_2 подав заяву про
забезпечення позову (яка отримана
суддею 13.06.2014 р.) в якому просить суд
вжити заходи забезпечення позову
шляхом накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
квартира № 67 по пр. Леніна в м. Харкові
вибула з власності територіальної
громади м. Харкова внаслідок рішення
суду про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
наймачами (за ними визнано право
користування), про яке ОСОБА_1 міській
раді було невідомо у зв’язку з тим, що
вона не приймала участь під час
розгляду справи – відповідачем
виступав ВК Дзержинської районної в м.
Харкові ради. ОСОБА_1 міська рада, ані
виконавчий комітет (які є
колегіальними органами) не приймали
рішення про передачу спірної квартир у
власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у зв’язку
із чим не знали та не могли знати про те,
що квартира вибула із власності
територіальної громади м. Харкова,
основною підставою для приватизації
було рішення суду про визнання ОСОБА_3
та ОСОБА_4 наймачами, про яке ОСОБА_1
міській раді також не було відомо, у
зв’язку з тим, що вона не приймала
участь під час розгляду справи –
відповідачем виступав ВК Дзержинської
районної в м. Харкові ради. Юридичному
департаменту стало відомо про вибуття
квартири АДРЕСА_2 із комунальної
власності з листа КП «Жилкомсервіс»
від 17.12.2010 № 20298, після чого були вжиті
заходи з метою повернення квартири до
комунальної власності територіальної
громади м. Харкова – скасовано рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30.10.2008 р., скасовано рішення
ВК Дзержинської районної в м. Харкові
ради від 02.12.2008 р. № 436/7. Під час судового
засідання 27.05.2014 р. ОСОБА_1 міській раді
стало відомо про те, що 15.05.2014 р. спірну
квартиру зареєстровано на праві
власності за ОСОБА_5, підставою
проведення державної реєстрації є
договір купівлі-продажу від 26.01.2009 р.
Невжиття заходів забезпечення позову
шляхом накладення арешту на спірну
квартиру може привести до того, що
теперішній власник, ОСОБА_5 має
можливість укласти договір на
відчуження спірної квартир, який також
необхідно буде оскаржувати та, як
наслідок, залучати до участі у справі
нових осіб, що значною мірою утруднить
як виконання рішення суду по справі за
позовом ОСОБА_1 міської ради так і може
затягнути розгляд справи на тривалий
час.

Представник позивача ОСОБА_1 міської
ради в судове засідання не з’явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся вчасно та належним чином,
про поважні причини неявки суду не
повідомив.

Представник відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_5 – ОСОБА_6 заперечував проти
задоволення заяви та наполягав на
залишенні позову ОСОБА_1 міської ради
без розгляду, у зв’язку із повторною
неявкою в судове засідання
представника позивача, який належним
чином повідомлений.

Представник відповідача ОСОБА_5 –
ОСОБА_7 заперечував проти задоволення
заяви ОСОБА_1 міської ради про
забезпечення позову.

Суд, заслухавши думку представників та
дослідивши матеріали справи вважає, що
заява про забезпечення позову підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
неприйняття заходів забезпечення
позову може утруднити його виконання
після ухвалення рішення, якщо позовні
вимоги будуть задоволені судом.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України одним з
видів забезпечення позову є накладення
арешту на майно, що належать
відповідачеві.

Як вбачається з п. п. 1 та 4 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову, зазначено, єдиною підставою для
забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
будь-якої з осіб, котрі беруть участь у
справі, а розглядаючи заяву про
забезпечення позову суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра зверталась з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
врахувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець.

З копії витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 20.05.2014 р.
спірна квартира належить ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу,
серія та номер: 1-143, виданий 26.01.2009 р.,
видавник : Шоста ОСОБА_1 державна
нотаріальна контора.

Враховуючи, що спір стосується
квартири АДРЕСА_1 , є підстави
припускати, що невжиття заходів
забезпечення позову у зазначеній
справі може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду,
очевидно (явно) може бути заподіяно
шкоду правам та законним інтересам
ОСОБА_1 міської ради, суд вважає за
необхідне заяву задовольнити,
накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Прохання представник відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_5 – ОСОБА_6 про залишення
позову ОСОБА_1 міської ради без
розгляду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України є безпідставним та таким, що не
підлягає задоволенню, оскільки
представник ОСОБА_1 міської ради –
ОСОБА_2 приймав участь в минулому
судовому засіданні 27.05.2014 р. , про що
свідчить журнал судового засідання
(а.с. 118-119).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1
міської ради – ОСОБА_2 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3.

Копію ухвали для виконання направити
до реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції та
Дзержинському відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

Копію ухвали суду після її виконання
направити ОСОБА_5.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути пред’явлена до
виконання протягом 1 (одного) року з
наступного дня після її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-ти денний
строк з дня винесення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:
Д.М.Цвіра