Ухвала

іменем україни

25 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Тлумацької районної державної
адміністрації, Гринівецької сільської
ради Тлумацького району
Івано-Франківської області про
визнання права власності на земельну
частку (пай),

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Тлумацької районної державної
адміністрації, Гринівецької сільської
ради Тлумацького району
Івано-Франківської області про
визнання права власності на земельну
частку (пай).

Посилалася на те, що з 1976 року до 1998 року
працювала в ланці рільничої бригади з
обробки сільськогосподарських культур
колгоспу «Перемога» (надалі - спілка
пайовиків «Перемога»), була членом
колгоспу.

Про те, що вона має право на земельну
частку (пай) і що її не внесено до списку
на отримання земельної частки (паю) їй
стало відомо наприкінці грудня 2013 року.
Для реалізації права на отримання
земельної частки (паю) як особа, яка
працювала в колгоспі «Перемога» (СП
«Перемога») і має право на одержання
паю в межах середньої частки та для
включення до списків пайовиків для
отримання цієї земельної частки
необхідно було в судовому порядку
встановити факт роботи в колгоспі
(спілці) за період з 1976 року до 1998 року. З
невідомих причин частина архівних
документів по колгоспу (спілці) не
збереглася і неможливо було
документально підтвердити трудову
участь в колгоспному виробництві за
періоди її роботи. Так, згідно з
архівними довідками від 20 вересня 2011
року № № 725/01-20, 726/01-20 вона значиться в
книгах нарахування заробітної плати
колгоспу «Перемога» (спілки пайовиків
«Перемога») с. Гринівці Тлумацького
району за 1976-1998 роки, але не вказана її
заробітна плата та частково вироблені
людинодні (архівні довідки були
долучені до справи про встановлення
факту, що має юридичне значення).
Рішенням Тлумацького районного суду
від 08 липня 2014 року встановлено факт її
трудової участі у ланці рільничої
бригади колгоспу «Перемога» (спілка
пайовиків «Перемога») с. Гринівці, за
період з 1976 по 1998 роки.

Просила визнати за нею право на
земельну частку (пай) площею 1,14 га та
виділити її в натурі із земель запасу
Гринівецької сільської ради та
поновити їй строк позовної давності,
оскільки про порушене право довідалась
тільки наприкінці грудня 2013 року, крім
того вона була змушена підтверджувати
в судовому порядку факт трудової
участі в колгоспі (спілці «Перемога»).

Рішенням Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03
вересня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 22
жовтня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено за пропуском позовної
давності.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

На час паювання земель на території
Гринівецької сільської ради позивач
була членом с/п «Перемога» та працювала
в ній, тому вона повинна була дізнатися
про порушення свого права щодо
невключення її до списку, що додається
до державного акта на право
колективної власності на землю, ще у 1995
році. У судовому засіданні позивач
також стверджувала, що вона приблизно в
наведений період дізналась про
порушення свого права.

Відповідно до ст. 80 ЦК Української РСР
закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові. Якщо суд визнає
поважною причину пропуску строку
позовної давності, порушене право
підлягає захистові.

Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України.
правила Цивільного кодексу України про
позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності
цим Кодексом.

Позивачем строк позовної давності
пропущено без поважних причин, з
моменту виникнення права на позов
минуло більше 23 років.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03
вересня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 22
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель