Справа № 266/4627/14-ц
Провадження № 2/266/1408/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м.
Маріуполя Донецької області у складі
:

головуючого судді
Дзюба М.В.,

при секретарі
Петрухіной Т.Л.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа орган опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради, про надання дозволу на
виїзд малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому зазначила, що з 2009 року
перебувала у цивільному шлюбі з
відповідачем, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народилася дитина - ОСОБА_3.
На даний час шлюбні стосунки з
відповідачем фактично припинені,
дитина проживає з нею та знаходиться на
її утриманні і вихованні. З метою
відвідування своїх родичів та
одночасного оздоровлення дитини вона
мала намір тимчасово виїхати за межі
України разом з дитиною, однак
відповідач не надає дозволу на
вивезення дитини, у зв'язку із чим вона
змушена була звернутися до суду.
Просила суд надати їй дозвіл на
тимчасовий виїзд в її супроводі
малолітньої дитини ОСОБА_3 за межі
України в Російську Федерацію
(конкретна адреса перебування: АДРЕСА_1)
та повернення на територію України
разом з сином, без згоди та супроводу
батька дитини - ОСОБА_2, на період з 20
грудня 2014 року по 20 лютого 2015 року.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
суд її позов задовольнити. В
обґрунтування посилалась на те, що
відповідач не погоджується
добровільно надати їй дозвіл на виїзд
дитини за межі України, вимагаючи від
неї відмови від аліментів за рішенням
суду. Вона має намір на новорічні свята
разом із донькою відвідати своїх
родичів, які мешкають в місті Болхові
Орловської області Російської
Федерації, за їх запрошенням. До того ж,
дитина за віком ще перебуває на
грудному годуванні, тому залишити
дитину вона не може. Її родичі можуть
забезпечити достатні умови для
тимчасового перебування її разом з
дитиною в гостях. Надання дозволу не
порушує жодним чином прав та інтересів
дитини, а також інтересів відповідача,
який до того ж участі у вихованні та
утриманні дитини взагалі не приймає та
аліментів за рішенням суду не сплачує
взагалі.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував та просив у його
задоволенні відмовити. В обґрунтування
заперечень посилався на те, що дитина
досить мала, позивачкою не надано
доказів на підтвердження того, що
дитина потребує спеціального
оздоровлення або лікування, а також
того, що за місцем перебування
позивачки з дитиною будуть забезпечені
належні житлові умови. Також зазначав,
що позивачкою не надано доказів на
підтвердження того, що кліматичні
умови в місці перебування не зашкодять
здоров'ю дитини, яка перебуває на
диспансерному обліку у педіатра.
Запропонував позивачці залишити
дитину на час свого виїзду із його
родичами або запросити родичів з
м.Болхова до себе на новорічні свята.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради до судового засідання
не з'явився, надавши в суд письмову
заяву, в якій просив справу розглянути
без його участі та ухвалити рішення з
урахуванням інтересів дитини.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши
письмові матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Як встановлено судом, батьками
неповнолітнього ОСОБА_3, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є громадяни : України
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим Орджонікідзевським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
ММУЮ у Донецькій області 30 серпня 2013
року. (а.с.8).

З довідки про склад сім'ї від 17.11.2014 року
слід, що малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає з позивачкою за
адресою АДРЕСА_2 (а.с.5)

З пояснень позивачки в судовому
засіданні слід, що вона має намір
відвідати разом з дитиною та своєю
матір'ю своїх родичів за їх запрошенням
на новорічні та різдвяні свята.

Заявою від 30 вересня 2014 року,
посвідченою нотаріусом Болховського
нотаріального округу Орловської
області ОСОБА_5, підтверджується, що
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_6 надає згоду матеріально
забезпечити та забезпечити всім
необхідним громадян України ОСОБА_1 та
її неповнолітнього сина ОСОБА_3 з
моменту прибуття останніх до
Російської Федерації. (а.с.10)

Згідно довідки від 24.09.2014 року №2975
ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
Разом з ним у будинку зареєстровані
ОСОБА_7, 1949 року народження, та ОСОБА_8,
1922 року народження. (а.с.11)

За свідоцтвом про державну реєстрацію
права, виданим Управління Федеральної
служби державної реєстрації, кадастру
та картографії по Орловській області 02
квітня 2014 року, ОСОБА_6 на праві
власності належить об'єкт
індивідуального житлового будівництва
із призначенням - житловий будинок,
1-поверховий, загальною площею 117,2 кв.м.,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.12)

Зазначений житловий будинок є
благоустроєним, обладнаний
центральним водопостачанням,
автономною каналізацією, має автономне
опалення, автономне гаряче
водопостачання, централізоване газо-
та енергопостачання, що
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні технічним
паспортом на будинок та договором
постачання газу для забезпечення
комунально-побутових потреб. (а.с.36-48).

Відповідно до частини 3 ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Згідно ч.2 ст..4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документу дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також відсутність обставин,
що обмежують відповідно до цього
Закону право на виїзд за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

За пунктом 4 «Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27
січня1995 року №57, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного
віку, в супроводі одного з батьків
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків
здійснюється зокрема за рішенням суду
про надання дозволу на
виїзд з України громадянину, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

За умовами ч.1 ст..141 Сімейного кодексу
України мати та батько мають рівні
права та обов'язки відносно дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою.

Статтею 33 Конституції України
гарантовано право кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, вільно
пересуватись, вільно обирати місце
проживання, вільно залишати територію
України за винятком випадків,
встановлених законом.

За домовленістю між сторонами місце
проживання малолітньої дитини
визначено разом із матір'ю, в судовому
порядку це питання не вирішувалось.

Діючим законодавством не встановлено
жодних обмежень, встановлених по
відношенню до будь-якої матері, з якою
мешкає її малолітня дитина, на вільний
виїзд за межі України через малолітній
вік дитини. Позивачка пояснювала суду,
що має намір тимчасово, разом із
дитиною, виїхати за межі України та
повернутись на територію України в
певний проміжок часу.

Жодних доказів в обґрунтування
заперечень відповідача проти надання
такого дозволу позивачці, відповідачем
суду не надано. Разом з тим, під час
розгляду справи встановлено, що
відповідач участі у вихованні та
утриманні дитини не приймає, не вживає
заходів щодо забезпечення умов
належного та достатнього розвитку
дитини, аліменти на утримання дитини
та матері дитини до досягнення дитиною
трирічного віку не сплачує, має
заборгованість по аліментах з моменту
їх призначення судом в сумі 3197,44
гривень та 2666,07 гривень відповідно.

Жодних доказів, які б свідчили про те,
що надання дозволу на тимчасовий виїзд
позивачки за межі України з
малолітньою дитиною може спричинити
шкоди інтересам дитини, суду не надано
та таких обставин судом не встановлено.

Пропозицію відповідача під час
розгляду даної цивільної справи
вирішити цей спір «мирним» шляхом, а
саме шляхом повної та остаточної
відмови позивачки від отримання
аліментів на утримання дитини та її
утримання в обмін на його обіцянку не
втручатись у виконання позивачкою
батьківських обов'язків по вихованню
дитини та всіляко допомагати своїй
дитині по мірі його можливостей, суд
оцінює критично та не може прийняти до
уваги, оскільки це не відповідає
вимогам Сімейного кодексу України та
не відповідає інтересам насамперед
самої дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що відповідач безпідставно не надає
згоди на тимчасовий виїзд дитини разом
із матір'ю до родичів останньої на час
новорічних та різдвяних свят, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що з цього
приводу позивачка неодноразово
зверталась до суду із позовами, які
судами вирішені не на її користь, суд
вважає безпідставним, оскільки
рішенням Приморського районного суду
м.Маріуполя від 17.10.2014 року, залишеним в
без змін ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 13.11.2014 року,
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
про надання дозволу на виїзд
малолітньої дитини за межі України без
дозволу та супроводу батька терміном
до 31.12.2020 року. На даний час позивачкою
уточнено період виїзду та повернення, а
також зазначено конкретну адресу місця
її перебування.

Прийшовши до висновку про
задоволення позову, суд відповідно до
ст..88 ЦПК України стягує з відповідача
на користь позивачки понесені нею
судові витрати в сумі 243,60 гривень.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянці України, на тимчасовий
виїзд у її супроводі малолітнього сина
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року, за межі території України до
Російської Федерації (конкретна адреса
перебування: АДРЕСА_1) та повернення на
територію України з малолітнім сином
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та
супроводу його батька - ОСОБА_2, на
період з 20 грудня 2014 року по 20 лютого 2015
року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

На рішення може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Донецької області в
м,Маріуполі через суд першої інстанції
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Дзюба М. В.