АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________Справ
а № 610/2599/14-ц
Головуючий І інстанції - Купін В.В.
Провадження: 22-ц/790/6338/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Коровіна С.Г.,
Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційними скаргами
прокурора Балаклійського району
Харківської області та ОСОБА_3 на
рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та
піклування Балаклійської районної
державної адміністрації Харківської
області про позбавлення батьківських
прав, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2014 року позивач звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_4 відповідно
до свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданим Андріївською селищною
радою Балаклійського району
Харківської області 07.04.2008 р. є батьком
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час пологів
дитина отримала родову травму, в
результаті чого є інвалідом дитинства,
у неї дитячий церебральний параліч,
подвійна геміплегія, затримка темпів
розвитку. Син потребує постійного
догляду матері, амбулаторного і
стаціонарного лікування, а також
тривалої реабілітації, у придбанні
допоміжних засобів.Шлюб між нею та
відповідачем розірваний. Відповідач
матеріально нічим, окрім аліментів не
допомагає. Багато років працює за
кордоном в Ірландії, сином не
цікавиться з часу народження навіть
коли інколи приїжджає в Україну.

Вказувала, що з 13.07.2009 року дитина
перебуває під наглядом у невропатолога
і потребує постійного придбання
медикаментів.

УПСЗН Балаклійського району їй видано
посвідчення серії НОМЕР_2 від 19.06.2009
року, про те що вона отримує допомогу на
дитину-інваліда до 31.07.2014 року у розмірі
558,20 грн.

З 24.12.2013 року по 06.01.2014 року син
перебував на лікуванні в Харківській
міській лікарні № 5 з діагнозом ДЦП,
спастичний тетрапарез, ЗППР.

На лікування сина щорічно вона
витрачає від 15 до 25 тисяч грн., її дохід
на місяць складає 1500 грн. аліменти та 960
грн. пенсія, що у сумі складає 2460 грн. У
січні 2014 р. вона вийшла на роботу та
отримує близько 600 грн. Відповідач
жодного разу не був на прийомі у лікаря
з дитиною, через відмову відповідача
надати дозвіл на виїзд дитини за
кордон, вона не змогла вивезти дитину
на лікування.

Вказувала, що їй тільки через суд
необхідно отримувати від відповідача
допомогу та аліменти. Відповідач не
бачив сина від народження, його
вихованням не займається.

З метою позбавлення батьківських прав
відповідача вона зверталась у службу в
справах дітей Балаклійської РДА для
отримання висновку, але їй відмовили до
вирішення справи у суді.

Відповідач з дати винесення рішення
суду про стягнення аліментів, тобто з
06.02.2009 р. по березень 2011 р. не платив
аліменти, 17.11.2010 р. судом винесено
ухвалу, якою відповідача було
тимчасово обмежено у праві виїзду за
межі України, у березні 2011 р.
заборгованість по аліментам була
погашена.

Просила позбавити ОСОБА_4 батьківських
прав у відношенні сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 04 серпня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
прокурор Балаклійського району
Харківської області та ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи. В
обґрунтування скарги зазначає, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що

відповідач не бачив сина від
народження, останні шість роки працює
та мешкає за кордоном, матеріально
нічим, окрім аліментів, стягнутих за
судовим рішенням не допомагає. ОСОБА_4
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків по вихованню
дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164
Сімейного кодексу України є однією з
підстав позбавлення батьківських прав.
Рішення суду не відповідає інтересам
дитини.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу,
виданого 12.05.2009 року відділом РАЦС
Балаклійського РУЮ Харківської
області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розірваний 12.05.2009 року, серія НОМЕР_3
/а.с.8/.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_1, виданим 07.04.2008 року
Андріївською селищною радою
Балаклійського району Харківської
області /а.с. 7/.

Згідно довідки дитячої поліклініки
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на дитячий
церебральний параліч, подвійну
гемиплегию, затримку темпів розвитку, є
інвалідом дитинства, потребує
постійного догляду матері,
амбулаторного, стаціонарного і
санаторно-куротного лікування, а також
тривалої реабілітації, придбання
допоміжних засобів (шведська стінка,
візок та ін.) /а.с. 9/.

Згідно довідки (виписка із домової
книги про склад сім'ї) № 22 від 29.10.2013 pоку
син - ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю -
ОСОБА_3 /а.с. 10/.

Згідно з медичним висновком № 30 від
20.07.2009 року виданим на
дитину-підлітка-інваліда дитинства у
віці до 16 років, позивач має право на
отримання допомоги на дитину-інваліда.
Даний висновок виданий до 01.08.2014 року
/а.с. 11/.

УПСЗН Балаклійського району ОСОБА_3
видано посвідчення серії НОМЕР_2 від
19.06.2009 року, про те що вона отримує
допомогу на дитину-інваліда до 31.07.2014
року у розмірі 558,20 грн. /а.с. 12/.

Позивач працює вчителем англійської
мови Червонодонецької школи № 2, її
заробітна плата за 3 місяці складає 2164,16
грн., згідно з довідкою
Червонодонецької школи від 14.04.2014 року,
працює неповний робочий час у зв'язку з
хворобою дитини.

За місцем роботи позивач
характеризується позитивно. Згідно з
актом обстеження житлового приміщення
за місцем мешкання депутатом
Андріївської селищної ради Сафоновою
В.В. у присутності свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_5 у будинку є всі належні умови
для проживання, виховання та розвитку
сина /а.с. 14, 18/.

Відповідач сплачує аліменти, а також
додаткові витрати на утримання дитини
за відповідними рішеннями суду. Дитина
на сьогодні проживає разом із
позивачем. Відповідач постійно
проживає за межами України - в Ірландії,
одружився і має дитину.

Рішенням Балаклійського суду
Харківської області від 22.06.2011 р. з
відповідача стягнуто на користь
позивача додаткові витрати на
лікування дитини у розмірі 7532,24 грн.

Рішенням Балаклійського суду
Харківської області від 03.08.2011 р. з
відповідача стягнуто на користь
позивача аліменти на її утримання у
зв'язку з проживанням з нею
дитини-інваліда у розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку відповідача.

Рішенням Балаклійського суду
Харківської області від 08.02.2012 р. з
відповідача стягнуто на користь
позивача додаткові витрати на дитину у
розмірі 13774,20 грн.

Рішенням Балаклійського суду
Харківської області від 02.04.2013 р. з
відповідача стягнуто на користь
позивача додаткові витрати на дитину у
розмірі 12882,36 грн.

Рішенням Балаклійського суду
Харківської області від 18.03.2014 р. з
відповідача стягнуто на користь
позивача додаткові витрати на дитину у
розмірі 7500,96 грн.

Згідно з довідкою ВДВС Балаклійського
РУЮ Харківської області станом на
01.07.2013 року відповідач заборгованості
по аліментам не має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено наявність
достатніх підстав для позбавлення
відповідача батьківських прав, а
встановлених судом обставин
недостатньо для застосування цього
крайнього заходу впливу на батька
дитини, з огляду у тому числі на той
факт, що жодні інші більш м'які заходи
впливу до нього не застосовувались.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного
кодексу України однією з підстав
позбавлення батьківських прав є
ухилення батьків від виконання своїх
батьківських обов»язків по вихованню
дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав та
поновлення батьківських прав» № 3 від
30.03.2007 року ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти.

Відповідно ст.12 Закону України «Про
охорону дитинства» на батьків
покладається відповідальність за
виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки зобов'язані виховувати дітей,
піклуватися про їх здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку їх природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення від виконання
юридичного обов'язку - завжди акт
свідомої поведінки, оскільки особа має
реальну можливість виконати його, але
не вчиняє відповідних дій.

Показами трьох свідків - сусідів
позивачки встановлено, що з моменту
розірвання шлюбу між позивачкою ОСОБА_3
та відповідачем ОСОБА_4 останній
малолітнього сина ОСОБА_5 жодного разу
не відвідував. На дні народження сина
телефоном або подарунками чи
будь-якими іншими способами сина не
вітає. Мати та батько відповідача, що
мешкають в одному селищі з позивачкою
та онуком також до онука додому або в
лікарню жодного разу не приходили.
Допомоги по догляду за дитиною не
оказують. Станом здоров'я не
цікавляться.

Вищезазначені покази підтвердила мати
відповідача - представник за
довіреністю та пояснила, що відповідач
останні шість роки працює та мешкає за
кордоном. Майже щороку приїздить до
селища Андріївка Балаклійського
району Харківської області та має
реальну можливість бачити свого сина
ОСОБА_5. Але випадків, щоб відповідач
приходив до сина додому чи в лікарню
вона не знає.

Разом з цим, закордонна профільна
клініка з дитячого церембального
паралічу «Adeli Center» (Словакія) надіслала
запрошення на проходження ОСОБА_5
реабілітаційного курсу з 18.03.2013 по
30.03.2013, вартістю 4359 EUR /а.с.47/. Позивачка
зібрала необхідні документи на виїзд
сина на лікування, але відповідач не
надав дозволу на виїзд дитини за кордон
на лікування. Як останній пояснив, що
він може надати свою згоду лише за
умови відказу позивачки від аліментів.
Зазначене підтверджує, що відповідач
свідомо ухиляється від виховання
дитини, йому байдуже його життя.

Крім того, в травні цього року
благодійним фондом були виділенні
кошти на оздоровлення та лікування
малолітнього ОСОБА_5 у Автономній
республіці Крим. Але зважаючи на
політичну ситуацію в АРК для вивозу
дитини на його територію потрібен
дозвіл батька. Коли позивачка знову
звернулася до відповідача він відмовив
в наданні своєї згоди. Більше ніж за 6
років з часу народження дитини позивач
не цікавиться життям дитини, його
станом здоров»я, умисно ухиляється від
виховання дитини. Він за кордоном
одружився і має іншу дитину.

Таким чином, надані у справі докази
вказують про свідоме небажання
відповідача належним чином виконувати
батьківські обов'язки, піклуватись про
дитину, її здоров'я та займатись її
вихованням.

Відповідач створює умови, що шкодять
інтересам дитини, її фізичному,
духовному розвитку, медичному догляді
та необхідному лікуванні, що негативно
впливає на її фізичний розвиток.

Також, відповідач не спілкується з
дитиною при наявності (відповідач
щорічно приїздить на територію селища
Андріївка Балаклійського району
Харківської області, що
підтверджується показами його матері
ОСОБА_10, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8) такої
можливості.

Судова колегія вважає, що позбавлення
батьківських прав при вирішенні цієї
справи відповідає інтересам дитини і
буде стимулювати батька щодо належного
виконання своїх обов'язків, оскільки
позбавлення батьківських прав - це
насамперед спосіб захисту прав і
інтересів неповнолітньої дитини, і
водночас санкція за протиправну винну
поведінку.

Отже, позбавлення відповідача
батьківських прав на даний момент,
приймаючи до уваги обставини справи,
враховуючи свідоме нехтування батьком
своїми батьківськими обов'язками, що
знайшло своє підтвердження у судовому
засіданні, є єдиним можливим засобом
забезпечення дитині належного життя та
розвитку.

Судова колегія не приймає до уваги
висновок Балаклійської районної
державної адміністрації Харківської
області, як органа опіки та піклування
та служби у справах дітей про
недоцільність позбавлення відповідача
батьківських прав. Так у зазначеному
висновку вказано, що ОСОБА_4 не
зловживає спиртними напоями, приводів
до міліції не має, питання про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 184 КУпАП ОСОБА_3
не ініціювала. Зазначені обставини є
надуманими, як є і не прийнятним
питання про застосування до
відповідача більш м»яких заходів
впливу з огляду на те, що відповідач
постійно мешкає і працює за кордоном, в
Україні фактично не буває. Більше 6
років сином ОСОБА_5 не цікавиться.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги прокурора
Балаклійського району Харківської
області та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -