Ухвала

іменем україни

03 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Фаловської
І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Безмятежне» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками; за зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Безмятежне» про визнання договорів
оренди земельних ділянок недійсними та
повернення земельних ділянок, за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Безмятежне» на рішення
Шевченківського районного суду
Харківської області від 23 квітня 2014
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 03 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Безмятежне» (далі -
ТОВ «Безмятежне») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 24 червня 2008 року між
сторонами укладено договори оренди
земельних ділянок строком на п'ять
років. 20 травня 2011 року відділ
Держкомзему Шевченківського району
Харківської області було проведено
державну реєстрацію цих договорів.
Однак, з 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
порушення договірних зобов'язань
самочинно визначили межі належних їм
земельних ділянок і використовують
землю для власних потреб, що порушує
законні права орендаря на користування
земельними ділянками до закінчення
строку дії договорів оренди землі та
завдає збитків у вигляді неотриманих
доходів.

У серпні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулося до суду із зустрічним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що спірні договори оренди ними не
підписувалися, ТОВ «Безмятежне»
розраховувалося з ними за фактичне
користування їх земельними ділянками
по усній домовленості з директором
товариства, останній обіцяв їм
повернути земельні ділянки в 2011 році,
на що вони погодились. Свої земельні
ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділили
ще в 2011 році і протягом трьох років
користувалися ними, проти чого ТОВ
«Безмятежне» не заперечувало.

Ухвалою Шевченківського районного
суду Харківської області від 12
серпня 2013 року вказані позови об'єднано
в одне провадження.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області від 23
квітня 2014 року в задоволенні позову ТОВ
«Безмятежне» в частині вимог до ОСОБА_4
відмовлено. Позов ТОВ «Безмятежне» в
частині вимог до ОСОБА_5 задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні ТОВ «Безмятежне» його
земельною ділянкою, площею 7,2209
га. Зустрічний позов у частині вимог
ОСОБА_4 задоволено частково.
Зобов'язано ТОВ «Безмятежне» повернути
ОСОБА_4 земельну ділянку, розташовану
на території Безмятеженської
сільської ради Шевченківського району
Харківської області, належну йому на
праві приватної власності згідно
Державного акта від 06 лютого 2003 року. В
задоволенні зустрічного позову в
частині вимог ОСОБА_4 про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним відмовлено. В задоволенні
зустрічного позову в частині вимог
ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 03 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
змінено. Рішення місцевого суду в
частині відмови у задоволенні позову
ТОВ «Безмятежне» до ОСОБА_4 скасовано
та у задоволенні цих вимог відмовлено з
інших підстав. В частині зобов'язання
ТОВ «Безмятежне» повернути ОСОБА_4
земельну ділянку, розташовану на
території Безмятеженської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області, належну йому на
праві приватної власності згідно
Державного акта від 06 лютого 2003 року,
рішення суду першої інстанції
скасовано. В частині відмови у
задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним рішення
суду скасовано. Визнано недійсним
договір оренди землі від 24
червня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та
ТОВ «Безмятежне» в особі директора
Дубнюка М.І. В іншій частині рішення
суду першої інстанції не оскаржувалось
і судом апеляційної інстанції не
переглядалось.

У касаційній скарзі ТОВ «Безмятежне»
просить скасувати рішення місцевого та
апеляційного судів, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та просить ухвалити нове
рішення, яким позов ТОВ
«Безмятежне» задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині позивних вимог ТОВ
«Безмятежне» до ОСОБА_4 та в частині
зустрічного позову ОСОБА_4, апеляційний
суд, дослідивши докази у справі й давши
їм належну правову оцінку, дійшов
обґрунтованого висновку, що договір
оренди землі, укладений між ТОВ
«Безмятежне» та ОСОБА_4, зареєстрований
у встановленому законом порядку є
оспорюваним договором та може бути
оскарженим у судовому порядку. Отже
висновок місцевого суду про те, що
договір є неукладеним, є помилковим.
Вказана земельна ділянка з 2011 року
перебуває у фактичному користуванні
ОСОБА_4 і цей факт визнається сторонами.
ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку
права на здійснення правочину від
імені ОСОБА_4 не отримував, тому
твердження ТОВ
«Безмятежне» про подальше схвалення
правочину ОСОБА_4 є безпідставним. З 2011
року останній почав самостійно
обробляти належну йому земельну
ділянку та будь-яких претензій з цього
приваду товариство не заявляло. ОСОБА_4
дізнався про порушення свого права у 2013
році, а відтак процесуальний строк для
пред'явлення позову про визнання
договору оренди недійсним ним не
пропущений.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків апеляційного
суду не впливають та їх не
спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Безмятежне» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 03 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська