АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

представника позивачів ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: Служба у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації,
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Деснянського району
м. Києва про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися до суду з вищевказаним
позовом, в якому просять визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 13.11.2014 року позовні вимоги
задоволено. Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_3
просять скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі. Апелянти посилаються
на те, що рішення не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а також фактичним обставинам, що мають
значення для справи. В обґрунтування
своїх доводів вказують, що визнаючи
місце проживання разом з матір'ю, вони
не відмовлялися від житлової площі, яка
була надана для них державою, а саме кв.
АДРЕСА_1.

Справа №754/10502/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/15361/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Буш
Н.Д.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не проживали тривалий час
у спірній квартирі, а їх реєстрація в
останній відбувалася не з метою
проживання в квартирі, а на виконання
домовленостей між їхніми батьками.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може.

При апеляційному розгляді справи
встановлено, що 28.01.2009 року Печерською
районною державною адміністрацією в м.
Києві на ім'я ОСОБА_6 було видано ордер
на жиле приміщення, а саме: квартиру
АДРЕСА_1 Вказаний ордер було видано на 6
осіб, а саме: ОСОБА_6 - власника
особового рахунку, ОСОБА_7- дружину,
ОСОБА_8- сина, ОСОБА_4- онуку, ОСОБА_3-
онуку, ОСОБА_11- батька дружини (а. с. 6).
Вказані особи були зареєстровані у
спірній квартирі у встановленому
законом порядку, в зв'язку з чим набули
право користування останньою.
Квартиру АДРЕСА_1 позивачами було
отримано з урахуванням інтересів
відповідачів, які на той час були
неповнолітніми незважаючи на те, що
після розірвання шлюбу між батьками
відповідачів, останні залишились
проживати з матір'ю - ОСОБА_5 (а. с. 9). В 2013
році ОСОБА_8 (батько відповідачів)
звернувся до суду з позовом про
визначення місця проживання дітей
разом з ним, але рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 05.02.2014 року в
його задоволенні було відмовлено (а. с.
10). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 19.03.2014 року вказане рішення
залишено без змін (а. с. 11). На теперішній
час відповідачі проживають разом зі
своєю матір'ю в квартирі АДРЕСА_2.
Відповідно до рішення Печерського
районного суду м. Києва від 18 липня 2013
року на користь позивача ОСОБА_6
стягуються кошти з ОСОБА_5 (матері
відповідачів) за комунальні послуги по
утриманню спірної квартири у зв'язку з
реєстрацією ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
останній. Позивачі вважають, що
вказаних коштів для сплати комунальних
послуг недостатньо, в зв'язку з чим
звернулися з вищезгаданим позовом до
суду.

Відповідно до вимог ст. 47 Конституції
України Держава гарантує кожному право
на житло. Ніхто не може бути
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.85
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України » у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК
України), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Аналізуючи вищезгадане можливо
зробити висновок про те, що у випадках
встановлення в суді обставин,
відповідно до яких особа, яка тимчасово
не проживає в квартирі з обставин, які
від неї не залежать, в тому числі у
зв'язку з неправомірною поведінкою
співмешканців квартири, не може бути
визнана судом такою, що втратила право
користування спірною квартирою.

З матеріалів справи вбачається, що на
час розгляду цієї справи в суді
апеляційної інстанції одній
відповідачці, а саме ОСОБА_4, вже
виповнилося 18 років, а її сестрі ОСОБА_3
ще ні. В жовтні 2014 року ОСОБА_4 в листі
звернулася до позивачів з проханням
надати їй можливість проживати у
квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 81-82), але
конкретної відповіді не отримала.

Також в матеріалах справи є заява
відповідачів на ім'я прокурора
Деснянського району м. Києва від 28.07.2014
року про захист своїх порушених прав
щодо спірної квартири (а. с. 33-36)

Крім цього, рішенням Деснянського
районного суду від 20.08.2012 року,
залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду міста Києва від
15.11.2012 року встановлено, що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в
спірній квартирі внаслідок конфлікту
зі своїм батьком ОСОБА_8(а. с. 60-63).

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що між сторонами існують
неприязні стосунки, що і було підставою
для залишення відповідачами спірної
квартири .

За таких обставин колегія суддів
вважає, що підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, у суду
першої інстанції не було.

Посилання суду першої інстанції на те,
що діти втратили право користування
жилим приміщенням у спірній квартирі з
моменту визначення їх проживання разом
з матір'ю, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки законом
передбачені конкретні підстави для
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.

Рішення суду у вказаній частині
суперечить вимогам закону, тому
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову позивачам у
задоволенні позову про визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи .

Керуючись ст. 47 Конституції України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.85 року «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України » ст. 107 ЖК України ст.ст.307, 309, 313,
314,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи:
Служба у справах дітей Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м. Києва про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий: В.В.
Саліхов

Судді: І.М.
Вербова

Г.М. Кирилюк