Справа № 477/2677/14-ц
Провадження № 2/477/1302/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

25 грудня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання -
Федоровській Л.А.,

розглянувши в м. Миколаєві у
відкритому судовому засіданні в залі
Жовтневого районного суду
Миколаївської області цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2014 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приват Банк" звернулося до суду з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 23081грн. 38
коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 27 листопада 2008 року між
сторонами був укладений договір, за
яким відповідачка одержала кредит в
сумі 29000 грн. у виді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
зі сплатою відсотків за користування
кредитними коштами в розмірі 30% на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту, Банк
керувався п. 3.2, 3.3 Умов та Правил
надання банківських послуг, згідно
яких, клієнт надав згоду встановлення
та зміни кредитного ліміту Банком
самостійно.

Посилаючись на те, що за час
користування кредитом відповідачка не
виконувала його умови та не сплачувала
в повному обсязі кредитні платежі,
через що станом на 30 вересня 2014 року за
нею утворилася загальна
заборгованість в сумі 23081, 38 грн., тому
просив стягнути її з відповідачки на
свою користь та понесені судові
витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, надала заяву з
проханням розглядати справу без її
участі, позов просила задовольнити в
повному обсязі, проти заочного рішення
не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася, в тому числі за
допомогою оголошення у друкованому
засобі всеукраїнського значення -
газеті «Урядовий Кур'єр», оскільки
відомості про її реєстрацію відсутні.

У зв'язку з вказаним, суд вважає за
можливе здійснити заочний розгляд
справи за відсутності сторін, оскільки
наявних в ній матеріалів достатньо для
її вирішення по суті.

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наданих доказів, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що 21
листопада 2008 року між позивачем та
відповідачем був укладений в письмовій
формі кредитний договір (далі -
Договір), в якому сторони узгодили всі
його умови.

Відповідно до Договору позивач, що мав
на той час статус закритого
акціонерного товариства (далі - Банк),
зобов'язалося надати позичальнику,
тобто відповідачці, споживчий кредит в
у виді встановленого кредитного ліміту
на платіжну карту в розмірі 500 грн. (а.с.
12) .

На підтвердження укладення Договору
між сторонами була складена та
підписана заява Позичальника №
078107187, яка разом із пам'яткою
клієнта, а також Умови і правила
надання банківських послуг (далі Умов)
складають Договір про надання
банківських послуг.

Відповідно до вказаної Заяви,
позичальниця оформила кредитну картку
виду «Універсальна» з умовою 55 днів
пільгового періоду, № кредитної картки
НОМЕР_1, зі сплатою 2,5% за користування
кредитом. Сплата комісії не
передбачена. 27.11.2008 року відповідачка
отримала кредитну картку та ПІН-код до
неї (а.с. 12 зворотній бік).

Відповідно до п. 3.2 та п. 3.3 Умов та
Правил надання банківських послуг,
клієнт надав згоду на зміну Банком
самостійно розміру кредитного ліміту.

Пунктом 6.5 Умов та Правил клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
по кредиту, процентам за його
користування, по перевитраті
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісію на умовах, передбачених
Договором.

Відповідно до пункту розділу 8 Умов
надання споживчого кредиту, що є
складовою Договору, передбачена
відповідальність позичальника за
невиконання умов щодо повернення
кредиту.

Згідно п.п.8.6 Умов, у разі порушення
клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань, що
передбачені Договором більш ніж на 120
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від
суми позову.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України
кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути кредитодавцю кредит у строк
та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання та повинен
сплатити суму боргу та процентів,
передбачених договором.

З матеріалів справи вбачається, що Банк
повністю виконав взяті на себе
зобов'язання, а позичальник навпаки,
порушила умови Договору в частині
вчасного повернення кредиту та
процентів, в зв'язку з чим станом на 30
вересня 2014 року за нею рахується
заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку
заборгованості наданого Банком, який
містить дані про щомісячні операції по
картці, загальна сума боргу
відповідачки становить 23081 грн. 38 коп.
При цьому, заборгованість по сплаті
кредиту складає - 14993,92 грн.,
заборгованість по процентам 6200,25 грн.
Окрім цього Банком нарахований штраф
за порушення умов Договору в сумі 250
грн. - фіксована частина, та 1087,21 грн. - 5%
від суми позову, а також нарахована
заборгованість з комісії в розмірі 550
грн. (а.с. 7).

Однак суд вважає, що нарахування
процентної складової штрафу в розмірі
5% від суми позову, не відповідає
положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно
яких штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

При цьому, суд вважає можливим стягнути
суму штрафу (фіксована частина), як то
передбачено п. 8.6 Умов, у розмірі 500 грн.

Щодо нарахування комісії, то заява
позичальника, що є складовою Договору
про надання споживчого кредиту, у графі
«комісія» має прочерк. Не встановлено
розмір комісії і у змісті Умов та
Правил надання банківських послуг.
Зазначена заява передбачає лише оплату
відповідачкою процентів за
користування кредитними коштами в сумі
2,5 % на місяць на суму залишку
заборгованості. За такого, не
підлягають задоволенню і вимоги
позивача щодо стягнення комісії в сумі
550 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, про часткове задоволення
позовних вимог банка та стягнення суми
заборгованості по кредиту в розмірі 21
694,17 грн., з яких: 14993,92 грн. -
заборгованість за кредитом, 6200,25 грн. -
заборгованість по процентам, а також
штраф в розмірі 500 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача також підлягають
стягненню судові витрати пропорційно
до задоволених вимог в сумі 228,98 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приват Банк»
заборгованість, що за кредитним
договором від 21 листопада 2008 року в
загальній сумі 21 694 (двадцять одна
тисяча шістсот дев'яносто чотири) грн. 17
коп., яка складається з 14993,92 грн. -
заборгованість за кредитом, 6200,25 грн. -
заборгованість по процентам, а також
штраф в розмірі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приват Банк»
судові витрати по справі в сумі 228 грн.
98 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. Строк, протягом
якого розглядалася заява про
скасування заочного рішення, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Жовтневий районний суд Миколаївської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М.
Семенова