ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» про стягнення коштів за
касаційною скаргою ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, на рішення
апеляційного суду м. Києва від 11
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ПАТ
«Фідобанк», у якому просили стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_3 13 499 грн.
38 коп. безпідставно набутих коштів, три
проценти річних в сумі 2 289 грн. 84 коп.,
інфляційні втрати в розмірі 5 818
грн. 30 коп.; на користь ОСОБА_4
безпідставно набуті кошти в розмірі 4 499
грн. 79 коп., три проценти річних в сумі 763
грн. 28 коп., інфляційні втрати в розмірі
1 939 грн.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що
18 вересня 2007 року між АБ
«Факторіал-Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_6 було
укладено договір кредиту, відповідно
до умов якого позичальник отримав від
банку грошові кошти у сумі 331 280 грн. на
придбання автомобіля. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями після його
смерті є вони - позивачі по справі.
Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 січня 2013 року, яке набрало
законної сили, відмовлено у
задоволенні позову банку про стягнення
комісії в розмірі 680 грн. згідно п. 2.3
кредитного договору за
безпідставністю, а тому сплачені
ОСОБА_6 за життя суми комісії
підлягають стягненню з банку як
безпідставно набуте майно із
врахуванням 3% річних від суми боргу та
втратами від інфляції.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 червня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ПАТ «Фідобанк»
на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 21 607
грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 216
грн. 07 коп.; на користь ОСОБА_4 кошти в
розмірі 4 499 грн. 79 коп. та судовий збір у
розмірі 72 грн. 03 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
11 вересня 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ПАТ
«Фідобанк» на користь ОСОБА_7 коштів у
розмірі 21 607 грн. 62 коп. та судового
збору у розмірі 216 грн. 07 коп. - змінено.
Стягнуто з ПАТ «Фідобанк» на користь
ОСОБА_3 суму безпідставно отриманих
коштів у розмірі 13 499
грн. 38 коп. та судовий збір у розмірі 134
грн. 99 коп. Рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ПАТ
«Фідобанк» на користь ОСОБА_4
судового збору в розмірі 72 грн. 03 коп. -
змінено. Стягнуто з ПАТ «Фідобанк2 на
користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
44 грн. 99 коп. У решті рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом установлено, що 18 вересня 2007 року
між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_6 було
укладено договір кредиту, відповідно
до умов якого позичальник отримав від
банку грошові кошти у сумі 331 280 тис. грн.
на придбання автомобіля.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину
(автомобіль), є його дружина ОСОБА_3 та
донька ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвами про право на спадщину від 4
лютого 2011 року, відповідно до яких
ОСОБА_3 успадкувала ѕ частини
спадкового майна, а ОСОБА_4 ј частину.

Після прийняття ОСОБА_3 і ОСОБА_4
спадщини (автомобіля) ПАТ «Фідобанк»
звернувся до суду з позовом до них про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 11 січня 2013
року, що набрало законної сили, у
задоволенні позовних вимог банку про
стягнення комісії було відмовлено.

Позивачі вважаючи, що судовим рішенням
було встановлено, що комісія у розмірі
0,25 не повинна була стягуватися, як
спадкоємці ОСОБА_6 просили суд
стягнути на їх користь сплачену за
життя спадкодавцем комісію на користь
банку як безпідставно набутого майна
на підставі ст. 1212 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення сплаченої за життя ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Фідобанк» комісії суд
першої інстанції керувався ст. 1212 та
виходив із того, що ПАТ «Фідобанк»
зарахував сплачені ним на погашення
кредитної заборгованості кошти в
рахунок сплати комісії без достатньої
правової підстави, а тому зобов'язаний
указані кошти повернути позивачам як
спадкоємцям померлого ОСОБА_6

Судове рішення в зазначеній частині до
суду касаційної інстанції не оскаржене
та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК
України).

Звертаючись до суду із зазначеним
позовом позивачі також просили суд
стягнути з банку на їх користь 3% річних
і втрати від інфляції.

Задовольняючи позовні вимоги в
зазначеній частині, суд першої
інстанції керувався ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

Апеляційний суд, змінюючи рішення в
частині стягнення 3% річних і втрат від
інфляції, виходив із того, що між
сторонами відсутні грошові
зобов'язання, а відтак, відсутні
правові підстави для застосування
положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

При цьому, виходячи з аналізу вимог ст.
ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим
зобов'язанням, яке виражається в
грошових одиницях України (грошовому
еквіваленті в іноземній валюті), тобто
будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є
таке правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана сплатити
гроші на користь другої сторони
(кредитора), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо
кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, і одночасно кредитором у тому,
що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, у тому числі, з
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України не звернув уваги
на те, що судовим рішенням, яке набрало
законної сили підтверджується
обов'язок ПАТ «Фідобанк» сплатити
грошові суми на користь позивачів, та
дійшов передчасного висновку, що між
сторонами не виникло грошових
зобов'язань, а відтак і не може бути
застосовано до боржника негативних
наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК
України. Оскільки апеляційний суд
помилково вважав, що спірні
правовідносини не регулюються
зазначеною нормою матеріального
закону, у зв'язку з чим був позбавлений
можливості правильно визначитися з
характером спірних правовідносин.

За таких обставин ухвалене апеляційним
судом судове рішення в частині позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПАТ «Фідобанк» про
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат не може вважатися законним й
обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338
ЦПК України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції в цій
частині.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
11 вересня 2014 року в частині позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
про стягнення 3% річних та інфляційних
втрат скасувати, справу у цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко