У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого: Штелик С.П.,

суддів: Коротуна В.М.,

Попович О.В.,
Парінової І.К.,
Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання договору іпотеки недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» на
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 06 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» про визнання договору
іпотеки недійсним та зобов'язання
вчинити певні дії, обґрунтовуючи
вимоги тим, що рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 24
березня 2008 року за її сином - ОСОБА_4
було визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення суду
ОСОБА_4 04 серпня 2008 року було видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - вищевказану квартиру.
Проте, рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 10 квітня 2013
року зазначене рішення було скасовано.

ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги
після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5,
звернулася до Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Однак
державний нотаріус відмовив їй у
вчиненні нотаріальної дії, посилаючись
на те, що спірна квартира є предметом
іпотеки.

Вказуючи, що вказаний договір
іпотеки укладений з порушенням вимог
чинного законодавства та порушує її
права, передбачені ст. 321 ЦК України,
просила визнати даний договір іпотеки
недійсним та зобов'язати відповідача
подати до реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції протягом п'яти робочих днів з
дня визнання договору іпотеки
недійсним заяву про державну
реєстрацію припинення обтяжень об'єкта
обтяження відповідно до вимог ст. 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 06 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 15 квітня 2014 року, позов
ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано договір іпотеки від 10 вересня
2008 року № РМL-400/123/2008, укладений між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_4, недійсним.

В частині позовних вимог щодо
зобов'язання ПАТ «ОТП Банк» подати
заяву відмовлено. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк»
просить скасувати ухвалені судові
рішення в частині визнання договору
іпотеки недійсним та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
обґрунтованості позовних вимог.

Судами встановлено, що рішенням
Заводського районного суду
м. Миколаєва від 24 березня 2008 року за
ОСОБА_4 визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_4 було укладено договір
іпотеки, за яким останній передав банку
в іпотеку зазначену квартиру.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 10 квітня
2013 року рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 24
березня 2008 року було скасовано.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом та має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону «Про
іпотеку» предметом іпотеки можуть
бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна за умов, що це майно
належить іпотекодавцю на праві
власності або на праві господарського
відання, якщо іпотекодавцем є державне
або комунальне підприємство, установа
чи організація.

Згідно зі ст. 583 ЦК України
заставодавцем (іпотекодавцем) можуть
бути власник речі або особа, якій
належить майнове право, а також особа,
якій власник речі або особа, якій
належить майнове право, передали річ
або майнове право з правом їх застави.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Суди, вирішуючи справу, дійшли
вірного висновку про те, що ОСОБА_4
на момент передачі в іпотеку банку
спірної квартири не можна вважати
таким, що був власником спірної
квартири.

Зазначені висновки судів
відповідають обставинам справи, а
також узгоджуються з нормами
матеріального та процесуального права,
які судами правильно застосовані.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Миколаївської
області від 15 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак

4

№ 6-21081св14

Доповідач у першій інстанції:

Доповідач Кротун В.М.

Категорія ЦП: