Ухвала

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.
суддів: Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., розглянувши
заяву, подану представником ОСОБА_6 -
ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
Віньковецької селищної ради
Віньковецького району Хмельницької
області, треті особи: державний
нотаріус Віньковецької державної
нотаріальної контори - Макарова Надія
Володимирівна, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
скасування рішення та витребування
майна із чужого володіння,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013року ОСОБА_6 звернулася до
суду із вказаним вище позовом, у якому
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 у смт. Віньківці Хмельницької
області від 30 березня 1998 року; визнати
незаконним та скасувати рішення
Віньковецької селищної ради від 30
жовтня 2008 року в частині прийняття у
комунальну власність домоволодіння по
АДРЕСА_1 Хмельницької області та
надання дозволу на приватизацію такого
будинку ОСОБА_9; витребувати на користь
позивача спірний будинок від
Віньковецької селищної ради.

Свої вимоги мотивувала тим, що 30
березня 1998 року між нею та Хмельницьким
обласним державним підприємством
електрозв'язку «Хмельницьктелеком»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укртелеком», укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 у смт. Віньківці Хмельницької
області. Під час укладення договору в
нотаріальній конторі були присутні
вона з своїм чоловіком -ОСОБА_13, та
ОСОБА_9, який пояснив їй, що будинок
купується для нього, а кошти за цим
договором будуть сплачені до кінця
квітня 1998 року. Представника
покупця ОСОБА_14, який мав підписувати
договір купівлі-продажу будинку, в
нотаріальній конторі не було.

Наприкінці червня 1998 року ОСОБА_9
повідомив, що гроші за будинок
перераховано на відкритий на ім'я
ОСОБА_6 рахунок в банку. Пізніше ОСОБА_9
відмовився купувати будинок, а тому
просив кошти йому повернути. Надалі,
відносно ОСОБА_9 порушено кримінальну
справу за ч. 2 ст. 192 КК України, яка була
закрита, а його звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з дією акта амністії.

Кошти за оскаржуваним договором
позивач в повному обсязі не отримувала.

Рішенням Віньковецької селищної ради
від 30 жовтня 2008 року спірний будинок
прийнято у комунальну власність та
надано ОСОБА_9 дозвіл на його
приватизацію.

На думку позивача, будинок підлягає
поверненню їй від Віньковецької
селищної ради, оскільки ПАТ
«Укртелеком» не мало права передавати
його у власність ради, з тих підстав, що
договір купівлі-продажу є недійсним.

Рішенням Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 23
липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 11 вересня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 жовтня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у зазначеній справі, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 23 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 11 вересня 2013
року з підстав, передбачених п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 звернувся
до касаційного суду із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року з підстав,
передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. ст. 48, 64, 65 ЦК УРСР 1963 року,
заявник посилається на: ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2012 року, якою
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 06 березня 2012 року залишено
без змін; ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 квітня 2012 року, якою
рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 31 травня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 28 вересня 2010 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;
рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року, яким рішення апеляційного суду
м. Севастополя від 11 квітня
2013 року скасовано частково, ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
в частині визнання права власності на
кватиру відмовлено, в іншій частині
рішення суду залишено без змін;
постанову Вищого господарського суду
України від 15 грудня 2011 року, якою
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12
вересня 2011 року залишено без змін.

Також заявник посилається на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 вересня 2014 року в справі за
позовом про стягнення боргу; за
зустрічними позовами про визнання
недійсним договору позики.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Посилка представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
вказані вище ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня та 25 квітня 2012 року,
рішення цього ж суду від 18 вересня 2013
року, постанову Вищого господарського
суду України від 15 грудня 2011 року, як на
приклад неоднакового застосування
судами касаційних інстанцій одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, є безпідставною у
зв'язку з наступним.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 січня 2014 року
в допуску зазначеної справи до
провадження Верховного Суду України,
за попередньою заявою ОСОБА_6, поданою
її представником ОСОБА_15, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 жовтня 2013 року
відмовлено.

При постановленні вказаної вище ухвали
від 13 січня 2014 року, касаційний суд
надав правову оцінку ухвалам Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня та 25 квітня
2012 року, рішенню цього ж суду від 18
вересня 2013 року, постанові Вищого
господарського суду України від 15
грудня 2011 року, на які повторно
здійснюється посилання, та дійшов до
висновків, що в даному випадку немає
місця наявності, передбачених ст. 355 ЦПК
України, обставин для перегляду
судових рішень у порядку,
встановленому Главою 3 розділу V ЦПК
України.

Щодо посилання заявника на ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 вересня 2014 року, слід
зазначити наступне.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 жовтня 2013
року, про перегляд якої подана заява,
постановлена в справі у якій
правовідносини між сторонами
випливають з договору купівлі-продажу
нерухомого майна, рішення органу
місцевого самоврядування.

Натомість, ухвала касаційного суду від
17 вересня 2014 року, на яку здійснюється
посилання, постановлена в справі у якій
правовідносини між сторонами
випливають з договору позики грошових
коштів.

Предмети спорів, підстави позовів,
зміст позовних вимог та встановлені
судами фактичні обставини, а також
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин в таких справах
є різними.

Відсутні підстави вважати, що в даному
випадку має місце неоднакове
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
тому підстави для допуску справи до
провадження Верховного Суду України
відсутні.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
Віньковецької селищної ради
Віньковецького району Хмельницької
області, треті особи: державний
нотаріус Віньковецької державної
нотаріальної контори - Макарова Надія
Володимирівна, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
скасування рішення та
витребування майна із чужого
володіння, за заявою, поданою
представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7, про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:І.М.
Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук