Справа № 316/2815/14-ц
Провадження № 2/316/1231/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.
м.Енергодар

Енергодарський міський суд
Запорізької області

в складі головуючого судді : Курач І.В.,

при секретарі : Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Енергодар,
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, в інтересах якого на
підставі довіреності ї діє ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Територіальної громади
в особі Енергодарської міської ради,
треті особи , які не заявляють
самостійних вимог: Реєстраційна служба
Енергодарського міського управління
юстиції Запорізької області, приватний
нотаріус Енергодарського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визначення часток у праві спільної
сумісної власності на квартиру,
визнання майна спадковим та визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до
відповідачів з вищезазначеним
позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що він -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

12 березня 1988 року він уклав шлюб з
ОСОБА_3, про що Гуляйпільським відділом
ЗАГСу Запорізької області в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено запис за № 36.

За час спільного життя у них народився
син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Його батько давно помер та з 1990 року
його мати - ОСОБА_7 - стала мешкати разом
із ними, оскільки вона була похилого
віку та потребувала догляду.

27 листопада 1993 року, реалізуючи своє
право на приватизацію державного
житлового фонду, він, ОСОБА_1, його
дружина - ОСОБА_3, їх син - ОСОБА_4, та його
мати - ОСОБА_7 - приватизували квартиру
АДРЕСА_1. Вказаний факт доводиться
свідоцтвом про право власності на
житло №1860 від 27.11.1993 року, видане
Запорізькою ТЕС. Приватизація
відбулася на праві спільної сумісної
власності, тобто без виділу часток.

Будучи юридично необізнаними, після
отримання свідоцтва про право
власності на житло, вони не зверталися
до органів БТІ за реєстрацією. Окрім
того, на той час законодавство не
передбачало обов'язкової реєстрації
права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати, ОСОБА_7, померла,
що взагалі унеможливило реєстрацію
права власності на квартиру у
відповідності до законодавства
України.

Після смерті матері він, будучи єдиним
спадкоємцем першої черги по закону,
продовжував мешкати в квартирі.
Вказаний факт доводиться довідкою з
останнього місця проживання, виданою
ЖЕД-5. Тобто він фактично прийняв
спадщину та вважав, що в майбутньому у
нього не виникне жодних проблем. Окрім
того, йому повідомили, що він може не
надавати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини, оскільки він
постійно мешкав разом із спадкодавцем.

Сімейне життя з ОСОБА_3 не склалося. 15
червня 2012 року Енергодарський міський
суд виніс рішення по справі № 0807/1902/2012
про розірвання шлюбу.

В 2014 році він вирішив оформити своє
право на спадщину після смерті матері
та звернувся до приватного нотаріуса
Енергодарського міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_5 з проханням видати йому
свідоцтво про право на спадщину за
законом. Але йому повідомили, що стати
власником частки квартири, яка
належала померлій матері він не має
змоги. Головною причиною неможливості
стати власником як своєї частки в
квартирі, так і на спадкове майно є те,
що право власності на квартиру не
зареєстровано згідно чинного
законодавства України. Окрім того,
приватизація квартири відбулася на
праві спільної сумісної власності,
тобто без виділу часток. А
зареєструвати своє право власності чи
вирішити питання стосовно розміру
часток кожного із співвласників
квартири можливо за наявності всіх
власників квартири. Після смерті
ОСОБА_7 вирішити питання стосовно
належності частки квартири саме
померлій можливо лише в судовому
порядку.

В зв'язку з вищевикладеним, 07 листопада
2014 року він отримав постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
якою йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1 / 4 частку квартири після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7.

Вважає, що іншого шляху, ніж вирішення
вищеназваного питання у судовому
порядку у нього не має.

Просить суд : - Визнати право спільної
часткової власності на 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ІДН:
НОМЕР_1); - Визнати право спільної
часткової власності на 1/4 частку
квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (ІДН:НОМЕР_2);
- Визнати право спільної часкової
власності на 1 /4 частку квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (ІДН: НОМЕР_3); -
Встановити факт належності ОСОБА_7 1/4
частки квартири АДРЕСА_1, яка на
теперішній час є спадковим майном; -
Визнати право власності за ОСОБА_1 (ІДН:
НОМЕР_1) на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після матері -
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву про слухання справи в його
відсутність ( а.с. 30) та допустити до
справи представника, що діє на підставі
довіреності - ОСОБА_2.

Представник позивача, що діє на
підставі довіреності - ОСОБА_2 ( а.с. 20),
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, надала пояснення відповідно до
тексту позовних вимог, просить суд
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнала, не заперечує
проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, надав заяву про слухання
справи в його відсутність, проти
задоволення позову не заперечує ( а.с.
31,32).

Відповідач - представник
Територіальної громади в особі
Енергодарської міської ради, надав
заяву про слухання справи в його
відсутність, проти задоволення позову
не заперечує ( а.с. 33).

Представник третьої особи -
Реєстраційної служби Енергодарського
міського управління юстиції
Запорізької області в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, належним чином
повідомлявся про слухання справи.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, надала заяву
про розгляд справи в її відсутність (
а.с. 36), проти задоволення позову не
заперечує.

Вислухавши доводи сторін, дослідив
матеріали справи, матеріали спадкової
справи № 83/2014 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 суд прийшов до
висновку , що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з
свідоцтвом про народження позивача (
а.с. 7) ОСОБА_7 є його матір'ю.

12 березня 1988 року позивач уклав шлюб з
ОСОБА_3, про що Гуляйпільським відділом
ЗАГСу Запорізької області в книзі
реєстрації актів про укладення шлюбу
зроблено запис за № 36 ( а.с. 8).

За час спільного життя у подружжя
народився син: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (
а.с.8).

27 листопада 1993 року, реалізуючи своє
право на приватизацію державного
житлового фонду ОСОБА_1, його дружина -
ОСОБА_3, їх син - ОСОБА_4, та мати - ОСОБА_7
- приватизували квартиру АДРЕСА_1.
Вказаний факт доводиться свідоцтвом
про право власності на житло №1860 від
27.11.1993 року, видане Запорізькою ТЕС.
Приватизація відбулася на праві
спільної сумісної власності, тобто без
виділу часток ( а.с. 9)

ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати, ОСОБА_7, померла,
про що видано свідоцтво про смерть
НОМЕР_4 Відділом реєстрації актів
громадянського стану Енергодарського
міського управління юстиції в
Запорізькій області , та зроблено
актову запис про смерть № 394 від 03.11.2003
року ( а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина. Позивач звернувся до
нотаріуса про оформлення спадку, але
отримав постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій від 07.11.2014
року ( а.с. 15) з тих підстав, що свідоцтво
про право власності не внесено в реєстр
( а.с. 39, 40), крім того, квартира
знаходиться в спільній сумісній
власності, без виділу часток між
власниками ( а.с. 46).

Згідно до статті 355 Цивільного кодексу
України майно, що є у власності двох або
більше осіб (співвласників), належить
їм на праві спільної власності.

Статтею 370 Цивільного кодексу України
передбачено, що співвласники мають
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності. У
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Між сторонами по справі, як
співвласниками, не було ніякої
домовленості щодо часток кожного з них.
Також не було рішення суду щодо цього
питання.

Оскільки приватизація квартири
АДРЕСА_1 відбулася на чотирьох осіб,
суд вважає, що кожному з співвласників:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 -
належить по 1/4 частки квартири.

Отже, частка померлої ОСОБА_7 складає 1/4
вищеназваної квартири.

Відповідно до п.1 ст.316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на майно, яке вона здійснює
згідно до закону за своїм розсудом,
незалежно від волі інших осіб.

П.1 ст.328 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Право власності
передбачається виниклим правомірно,
якщо інше прямо не випливає з закону
або незаконність набуття права
власності не встановлена судом. Своє
право власності на квартиру сторони
набули на законних підставах і мають
правовстановлюючий документ щодо
цього майна.

Згідно до статті 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до статті 1218 Цивільного
кодексу України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Пунктом 5 цієї статті передбачено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Жодного заповіту ОСОБА_7 не робила.
Позивач по справі , будучи єдиним
спадкоємцем першої черги по закону
після смерті ОСОБА_7, фактично прийняв
спадщину, що відкрилася після її
смерті, оскільки він мешкав в квартирі,
ставився до неї як до своєї власності
та у 6-місячний термін не писав жодної
відмови від прийняття спадщини ( а.с. 43,
38).

Відповідно до статті 19 закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Таким чином, саме вирішення питання про
визнання права власності на спадкове
майно є способом захисту порушеного
права.

Відповідно до узагальнень судової
практики розгляду цивільних справ про
спадкування за позовом, якщо крім
особи, яка подає позов про визнання
права власності на спадкове майно, не
має інших спадкоємців (за законом чи
заповітом), відповідачем слід
притягувати відповідну раду, яка
представляє інтереси територіальної
громади. Інших спадкоємців не має. На
підставі цього відповідачем по
позовним вимогам про визнання права
власності на спадкове майно зазначена
територіальна громада в особі
Енергодарської міської ради, оскільки
він є єдиним спадкоємцем за законом
після смерті ОСОБА_7

Відповідно до ч.2 ст. 118
Цивільно-процесуального кодексу
України позивач має право об'єднати в
одній позовній заяві кілька вимог,
пов'язаних між собою.

З огляду на викладене, суд прийшов до
переконання , що позовні вимоги
позивача ґрунтуються на підставі
діючого законодавства.

Керуючись ст.ст.3,118 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. ст.
355, 356, 370, 1216, 1217, 1218, 1221, 1226, 1241, 1268, 1270, 1278
Цивільного кодексу України, ст. ст.10,57 -
60, 88, 209-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати право спільної часткової
власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1
за ОСОБА_1 (ІДН: НОМЕР_1).

Визнати право спільної часткової
власності на на 1/4 частку квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (ІДН:НОМЕР_2).

Визнати право спільної часткової
власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1
за ОСОБА_4 (ІДН: НОМЕР_3)

Встановити факт належності ОСОБА_7 1/4
частки квартири АДРЕСА_1, яка на
теперішній час є спадковим майном.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (ІДН:
НОМЕР_1) на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 у
порядку спадкування після матері -
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
І. В. Курач