Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді Оніпко О.В., суддів :
Собіни І.М., Бондаренко Н.В.

секретар - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами Приватного
акціонерного товариства «Страхове
Товариство «Гарантія», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ферозіт»
на рішення Млинівського районного суду
від 20 січня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_1 до ТзОВ «Фенікс ЛТД», ЛРД ПрАТ СТ
«Гарантія», ПрАТ СТ «Гарантія», ТзОВ
«Ферозіт» про відшкодування моральної
та майнової шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційних
скарг, колегія суддів , -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Млинівського районного
суду від 20 січня 2014 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково : стягнуто з ТзОВ
«Ферозіт» на його користь моральну
шкоду у розмірі 50 000 грн., стягнуто з
ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія»
матеріальну шкоду у сумі 50 000 грн. та
моральну шкоду у сумі 1000 грн.; стягнуто
у солідарному порядку з ТзОВ «Ферозіт»,
ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія»
судовий збір у розмірі 555 грн. 71 коп. В
решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 07.04.2014 р.
вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 жовтня 2014 р.
ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 07.04.2014 р. в частині
залишення без змін рішення суду першої
інстанції щодо вирішення позовних
вимог ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції. В решті
ухвалу залишено без змін.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі в частині стягнення з ПрАТ
Страхове товариство «Гарантія» на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди,
останнє вказує на його незаконність та
зазначає про безпідставність позовних
вимог в цій частині, оскільки ДТП
сталася виключно внаслідок порушення
безпеки руху самим позивачем, тому
моральних страждань йому будь-ким не
завдано і відповідно, відсутні
підстави для стягнення з ПрАТ
«Страхове товариство «Гарантія» на
його користь моральної шкоди.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ТзОВ «Ферозіт» вказує на його
незаконність та невідповідність
висновків суду вимогам закону в
частині стягнення з товариства на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди у
розмірі 50 000 грн. Зазначає, що судом не
взято

________________________________________________________________________
__________________________________

Головуючий у 1-й інст.
- Хомицька А.А.

Провадження № 22ц/787/ 2322/2014

Доповідач - Оніпко О.В.

до уваги вимоги ст.ст. 1, 13, 13.1, 21, 22, 33
Закону України « Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», роз»яснення
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст. 1194 ЦК України.

Зокрема, судом не з»ясовано, чи
звертався позивач до страховика із
заявою про виплату страхового
відшкодування, чи приймав страховик
рішення про відмову останньому у
виплаті такого відшкодування. Також
судом не враховано, що згідно зі ст. 1194
ЦК України, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди,
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність зобов»язана сплатити
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Крім того, відповідно до вимог
п.22.3 ст.22 вказаного Закону, потерпілому
відшкодовується моральна шкода,
передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше 5% ліміту, визначеного в п. 9.3 ст. 9
цього Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у вчиненні ДТП.

За наведених обставин просить
рішення в частині стягнення з ТзОВ
«Ферозіт» на користь ОСОБА_1 моральної
шкоди у розмірі 50000 грн. скасувати,
ухвалити нове, яким в позові в цій
частині відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення
моральної шкоди в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді 1-ї інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про їх часткове
задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що 06.07.2012 р. близько 15 год. 40 хв., водій
ОСОБА_3, керуючи вантажним автомобілем
НОМЕР_1, НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі
Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче, зі
сторони м. Дубно в напрямку м.
Кременець, на 231 км + 920 м вищевказаної
автодороги, що в межах смт Смига
Дубенського району Рівненської
області, скоїв наїзд на пішохода
ОСОБА_1, який знаходився поруч зі своїм
вантажним мікроавтобусом Mercedes-Benz 208 CDI,
д.н.з. НОМЕР_3, у результаті чого позивач
отримав тяжкі тілесні ушкодження, а
транспортні засоби зазнали механічних
пошкоджень.

Постановою слідчого відділу
розслідування ДТП СУ УМВС України в
Рівненській області від 11.07.2012 р.
порушено кримінальну справу № 20/67-12 за
фактом порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що заподіяло
потерпілому тяжке тілесне ушкодження,
за ознаками злочину, передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України.

15.11.2012 р. постановою слідчого відділу
розслідування ДТП СУ УМВС України в
Рівненській області кримінальну
справу №20/67-12 закрито за відсутністю в
діях ОСОБА_3 складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Копію постанови направлено
начальнику ВДАІ УМВС України в
Рівненській області для притягнення
пішохода ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності.

Власником транспортного засобу марки
MAN, д.н.з. НОМЕР_4, з причепом ZANNER TCA 18,
д.н.з. НОМЕР_5, яким 06.07.2012 р. керував
водій ОСОБА_4, є відповідач ТзОВ "Фенікс
ЛТД".

Цивільно-правова відповідальність
відповідача ТзОВ "Фенікс ЛТД" за
вищевказаним транспортним засобом з
причепом застрахована у ПрАТ "СТ
Гарантія", ліміт відповідальності на
одного потерпілого за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю, становить 100 тис. грн.,
за шкоду, заподіяну майну - 50 тис. грн.;
строк дії договору з 14 травня 2012 р. до 13
травня 2013 року.

Згідно з копією заяви ТзОВ "Фенікс ЛТД"
від 18.09.2013 р., копією повідомлення від
09.07.2012 р. ОСОБА_3 на ім'я директора ПрАТ
"СТ "Гарантія" про подію, яка сталася
06.07.2012 р., копією відповіді ПрАТ "СТ
"Гарантія" директору ТзОВ "Фенікс ЛТД"
від 15.10.2013 р., страховику було
повідомлено про страховий випадок,
однак рішення про виплату страхового
відшкодування за даною подією не
прийнято.

Належний ТзОВ "Фенікс ЛТД" транспортний
засіб марки MAN передано в оренду ТзОВ
"Ферозіт" строком до 31.12.2012 р. відповідно
до договору оренди від 02.04.2012 р. №
ОР/ЛВ/0001/12, додатку № 1 до договору
оренди, акта приймання-передачі від
02.04.2012 р. № 1.

На момент указаної ДТП водій ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах із
ТзОВ «Ферозіт», що підтверджується
копією наказу ТзОВ «Фенікс ЛТД» від
30.03.2012 р. № 30-03-1 к та копією трудової
книжки ОСОБА_3

Згідно з копією виписки-епікризу
історії хвороби №7912, виданої
Дубенською ЦРЛ, ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні у відділенні
анестезіології та інтенсивної терапії
центральної районної лікарні з 06.07.2012 р.
до 09.07.2012 р.

Відповідно до копії виписки з історії
хвороби №13772, позивач знаходився на
лікуванні в нейрохірургічному
відділенні Рівненської ЦМЛ з 09.07.2012 р.
до 14.07.2012 р., а відповідно до копії
виписного епікризу № 19872 ОСОБА_1
знаходився на стаціонарному лікуванні
в клініці нейрохірургії і неврології
Головного військово-медичного
клінічного центру "ГВКГ" МО України з
14.07.2012 р. до 25.09.2012 р.

29.10.2012 р. ОСОБА_1 встановлено першу групу
інвалідності, про що свідчить копія
довідки до акта огляду МСЕК від 02.11.2012 р.
серії РВН № 0208800 та копія листка
непрацездатності серії АВУ № 483660.

Звернувшись до суду з даним позовом,
ОСОБА_1 просив стягнути на його користь
солідарно з ТзОВ « Фенікс ЛТД» та ТзОВ
«Ферозіт» моральну шкоду у розмірі 100 000
грн. та з ПрАТ «Страхове товариство
«Гарантія» - 5 000 грн.

При визначенні розміру моральної
шкоди, суд 1-ї інстанції виходив з того,
що позивач отримав тяжкі тілесні
ушкодження внаслідок вказаного ДТП,
йому встановлено першу групу
інвалідності, однак ним було допущено
грубу необережність, що виразилась в
порушенні Правил дорожнього руху, тому
суд дійшов висновку про стягнення з
відповідача ТзОВ "Ферозіт" на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди 50000 грн. з підстав, передбачених
ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.

Крім того, враховуючи, що станом на
06.07.2012 р. договір страхування не
припинив свою дію, з урахуванням
встановленого ліміту відповідальності
страхової компанії, суд дійшов
висновку про стягнення з відповідача
ПрАТ "СТ Гарантія" на користь позивача
1000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Однак колегія суддів не погоджується з
такими висновками місцевого суду,
виходячи з наступного.

Частиною 1, п.п.1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України
встановлено, що особа має право на
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. Моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що
є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК
України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала якщо
шкода завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відсутність у діях відповідача складу
злочину не свідчить про відсутність
підстав для цивільно-правової
відповідальності за завдану шкоду.

Частиною 1 ст. 1172 цього Кодексу
встановлено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Виходячи з наведеного, є вірним
висновок місцевого суду про те, що саме
ТзОВ "Ферозіт" в порядку вимог ч. 1 ст. 1172
ЦК України несе обов'язок по
відшкодуванню шкоди, завданої ОСОБА_1
джерелом підвищеної небезпеки, як
юридична особа, що є роботодавцем водія
ОСОБА_3 і на підставі договору оренди
володіє вищевказаним транспортним
засобом MAN, д.н.з. НОМЕР_4, з причепом ZANNER
TCA 18, д.н.з. НОМЕР_5.

Також, згідно з п. 22.3 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена
пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК
України. Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статті 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9
цього Закону.

Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до ст. 23 вказаного Закону
шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана:
з лікуванням потерпілого; з тимчасовою
втратою працездатності потерпілим; із
стійкою втратою працездатності
потерпілим; із смертю потерпілого.

Оскільки згідно з полісом №
АВ/7077293 від 11.05.2012р. (а.с.24) ліміт
відповідальності страховика ПрАТ "СТ
Гарантія" на одного потерпілого за
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю
становить 100 тис. грн., тому враховуючи
зазначені норми Закону, розмір
страхового відшкодування страхової
компанії становить 5000 грн.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого суду щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1
та з визначеним ним розміром моральної
шкоди.

Враховуючи характер правопорушення,
глибину фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого,позбавлення його
можливості їх реалізації, відсутність
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, а також факт відшкодування
ОСОБА_3 потерпілому на лікування 76 тис.
грн., що має істотне значення, та
виходячи із засад розумності і
справедливості, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
визначений позивачем загальний розмір
моральної шкоди - 105 000 грн., яку він
просить стягнути з відповідачів, є
частково обґрунтований та визначає
такий розмір у сумі 50 000 грн.

Не заперечував проти визначеного
розміру моральної шкоди і представник
позивача у судовому засіданні
апеляційної інстанції та просив
стягнути з ТзОВ «Ферозіт» на користь
ОСОБА_1 46 тис. грн., а з ПрАТ «Страхове
товариство «Гарантія» -5 тис. грн.

Однак, виходячи з встановлених
судом обставин, підтверджених
доказами, що є у матеріалах справи та не
спростованих позивачем та його
представником, зокрема, постановою про
закриття кримінальної справи від
15.11.2012р., у прямому безпосередньому
причинному зв»язку з виникненням
дорожньо-транспортної пригоди і
шкідливими наслідками, що настали,
перебуває порушення пішоходом ОСОБА_1
пункту 4.14 Правил дорожнього руху,
згідно з яким пішоходам забороняється
виходити на проїзну частину, не
впевнившись у відсутності небезпеки
для себе та інших учасників руху. Вини
ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а
саме - порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керувала
транспортним засобом, що заподіяло
тяжке тілесне ушкодження потерпілому,
не встановлено (а.с.21-22) .

Згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо
груба необережність потерпілого
сприяла виникненню або збільшенню
шкоди, то залежно від ступеня вини
потерпілого ( а в разі вини особи, яка
завдала шкоди, - також залежно від
ступеня її вини) розмір відшкодування
зменшується, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до роз»ясень п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», якщо груба
необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то
залежно від ступеня вини потерпілого,
якщо інше не встановлено законом,
розмір відшкодування з особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, має бути
зменшено (але не може бути повністю
відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена
потерпілим необережність грубою
(частина друга статті 1193 ЦК України), у
кожному конкретному випадку має
вирішуватись з урахуванням фактичних
обставин справи (характеру дії,
обставин завдання шкоди,
індивідуальних особливостей
потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК України
про зменшення розміру відшкодування з
урахуванням ступеня вини потерпілого
застосовуються і в інших випадках
завдання шкоди майну, а також фізичній
особі, однак у кожному разі підставою
для цього може бути груба
необережність потерпілого
(перебування у нетверезому стані,
нехтування правилами безпеки руху
тощо), а не проста необачність. Саме по
собі перебування у нетверезому стані
не є прикладом грубої необережності,
якщо при цьому не було порушено Правила
дорожнього руху.

Таким чином, виходячи з наведених
вимог закону та з визначеного
апеляційним судом загального розміру
завданої позивачу моральної шкоди у
сумі 50 000 грн., колегія суддів приходить
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 , а саме : про
стягнення на його користь моральної
шкоди з ПрАТ «Страхове товариство
«Гарантія» у розмірі 5 000 грн, а з ТзОВ
«Ферозіт» - 10 000 грн. ( у зв»язку із
зменшенням її розміру на підставі ч. 2
ст. 1193 ЦК України).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦК
України, ст. 23, п. 1 ч. 2 ст. 1167, 1172, 1187, 1193, 1194
ЦК України, п.п. 9.3, ст. 9, ст. ст. 22, 23
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», колегія суддів,
-

в и р і ш и
л а :

Апеляційні скарги Приватного
акціонерного товариства «Страхове
Товариство «Гарантія»,Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ферозіт» -
задовольнити частково.

Рішення Млинівського районного
суду від 20 січня 2014 р. в частині
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 і стягнення на його користь з
ТзОВ «Ферозіт» 50 000 грн. та з ПрАТ
«Страхове товариство «Гарантія» 1 000
грн. моральної шкоди та в частині
стягнення з відповідачів судового
збору в дохід держави - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Ферозіт»
про стягнення моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки у розмірі 100000 грн.
задовольнити частково : стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферозіт» на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди
10 000 грн. В решті в позові в цій частині
відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхове
Товариство «Гарантія» про стягнення 5000
грн. моральної шкоди -задовольнити
повністю: стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхове
Товариство «Гарантія» на його користь
у відшкодування моральної шкоди 5 000
грн.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхове
Товариство «Гарантія» в дохід держави
судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ферозіт» в дохід
держави судовий збір в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення в частині відмови ОСОБА_1
у стягненні моральної шкоди з ТзОВ
«Фенікс ЛТД» - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дні
набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :