Провадження № 2/522/3620/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до АТ «ОТП Банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання припиненими
кредитного договору, договору поруки
та договору іпотеки та за зустрічним
позовом ТОВ «ОТП Факторінг Україна» до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до АТ «ОТП
Банк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна». (а.с.2-4)

26 лютого 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
уточнили позовні вимоги та звернулись
до суду з позовом до відповідачів в
якому просили визнати такими що
припинили свою дію наступні договори:
кредитний договір № ML-501/007/2005 від 19
травня 2005 р., договір поруки № SR-501/007/2005
від 19 травня 2005 р., договір іпотеки №
PML-501/007/2005 від 23 травня 2005 р. (а.с.149-152).

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим,
що 19 травня 2005 р. між ОСОБА_5 та АКБ
«Райффайзенбанк Україна» був
укладений кредитний договір №
ML-501/007/2005, згідно з яким ОСОБА_5 отримав
у банку кредит у розмірі 47 000 доларів
США для придбання нерухомого майна. На
виконання умов кредитного договору між
АКБ «Райффайзенбанк Україна» та
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено
договір іпотеки № PML -501/007/2005 від 23
травня 2005 р. за умовами якого
іпотекодавцями було передано в
іпотеку, у забезпечення виконання умов
кредитного договору квартиру АДРЕСА_1.
А також згідно з договором поруки №
SR-501/007/2005 від 19 травня 2005 р. позивач
ОСОБА_1 зобов'язалась перед
Райфайзенбанк Україна відповідати за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним. Також на
вимогу «Райффайзенбанк Україна», 30
травня 2008 р. ОСОБА_5 уклав зі ВАТ
«Страхова компанія «Універсальна»
відділення «Приморське» договір
добровільного страхування за №
22-651/18/001, від нещасного випадку.
Внаслідок укладення договору про
переуступку прав вимоги від 18 березня
2011 р. Райффайзенбанк Україна
переуступив «ОТП Банк» право вимоги за
кредитним договором № ML-501/007/2005 від 19
травня 2005 р., на підставі договору
відступлення права вимоги. ІНФОРМАЦІЯ_1
р. позичальник ОСОБА_5 помер. АКБ
«Райффайзенбанк Україна» було
своєчасно повідомлено про смерть
ОСОБА_5 його колишньою дружиною ОСОБА_1,
листом від 8 квітня 2009 р., а потім і 12.05.2009
р.. У зв'язку зі смертю ОСОБА_5 на користь
АКБ «Райффайзенбанк Україна»,
Страховою компанією «Універсальна»
було виплачено страхове відшкодування.

22 листопада 2013 року ТОВ «ОТП Факторінг
Україна» звернулось до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки (а.с. 63-68). 27 жовтня 2014
року ТОВ «ОТП Факторінг Україна»
уточнило вимоги за зустрічним позовом
та просить звернути стягнення на
предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, а саме квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 88,1 кв.м., а кошти
отримані від реалізації Предмета
іпотеки направити на погашення
заборгованості перед ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» за кредитним
договором № ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р.
в сумі 15 504,80 доларів США, що в
еквіваленті по курсу НБУ складає 203 663,16
гривень, шляхом продажу Предмета
іпотеки на прилюдних торгах у порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження» та Тимчасовим
порядком реалізації арештованого
майна, шляхом проведення прилюдних
торгів, затвердженого Наказом Міністра
юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.04.2014 року за № 427/25204
(а.с. 315-316).

В судовому засіданні позивачі за
первісним позовом свої позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити,
в задоволенні зустрічного позову
просили відмовити з підстав викладених
у первісному позові і запереченнях на
зустрічну позовну заяву. При цьому,
просили застосувати строк позовної
давності до вимог банку.

Представник відповідачів позовні
вимоги первісного позову не визнала,
просила їх відхилити, а зустрічні
позовні вимоги банку просила
задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників які з'явились у судове
засідання, вивчивши матеріали справи і
наявні в них докази, суд вважає, що
первісний позов про визнання договорів
припиненими підлягає задоволенню, а у
задоволенні зустрічного позову про
стягнення заборгованості необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 травня 2005 року
між ОСОБА_5 та АКБ «Райффайзенбанк
Україна» був укладений кредитний
договір № ML-501/007/2005, згідно з яким
ОСОБА_5 отримав у банку кредитну лінію у
розмірі 47 000 доларів США для придбання
нерухомого майна.

Згідно з договором поруки № SR-501/007/2005
від 19 травня 2005 року ОСОБА_1
зобов'язалась перед Банком відповідати
за своєчасне та повне виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р.

На виконання умов кредитного договору
№ ML -501/007/2005 від 19 травня 2005 р. між АКБ
«Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір
іпотеки № PML -501/007/2005 від 23 травня 2005
року за умовами якого іпотекодавцями
було передано в іпотеку, у забезпечення
виконання умов кредитного договору №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р., квартиру
АДРЕСА_1.

У забезпечення виконання кредитного
договору і на вимогу «Райффайзенбанк
Україна», 30 травня 2008 р. ОСОБА_5 з ВАТ
«Страхова компанія «Універсальна»
відділення «Приморське» було укладено
договір добровільного страхування за
№ 22-651/18/001, Позичальника від нещасного
випадку (а.с.42).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_5
помер.

АКБ «Райффайзенбанк Україна» було
повідомлено про смерть ОСОБА_5 його
колишньою дружиною позивачем за
первісним позовом, ОСОБА_1, листами від 8
квітня 2009 р. і 12.05.2009 р. з відмітками
банку про отримання (а.с.182,183).

18 березня 2011 року Райффайзенбанк
Україна переуступив «ОТП Банк» право
вимоги за кредитним договором №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р., на підставі
договору відступлення права вимоги.

Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов'язання
припиняються смертю боржника, якщо
воно нерозривно пов'язано з його
особистістю і у зв'язку з цим не може
бути виконано іншою особою.

Зобов'язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно нерозривно
пов'язано з особистістю кредитора.

Відповідно до Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30 березня 2012 р. № 5 п. 32
встановлено, що при вирішенні спорів
щодо виконання зобов'язань за
кредитним договором у випадку смерті
боржника /позичальника за наявності
поручителя чи спадкоємців суди мають
враховувати таке.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК
спадкоємці боржника за умови прийняття
спадщини є боржниками перед кредитором
у межах вартості майна, одержаного у
спадщину. При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Поручитель приймає на себе
зобов'язання відповідати за виконання
кредитного договору за боржника
(статті 553- 554 ЦК), а також за будь-якого
боржника в разі переводу боргу чи
смерті боржника, якщо таке зазначено у
договорі поруки.

Відповідно до статті 523 ЦК порука або
застава, встановлена іншою особою,
припиняється після заміни боржника,
якщо поручитель або заставодавець не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником, а згідно
зі статтею 607 ЦК зобов'язання
припиняється неможливістю його
виконання у зв'язку з обставиною, за яку
жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителів може бути
покладено відповідальність за
порушення боржником обов'язку щодо
виконання зобов'язання за кредитним
договором у випадку смерті
позичальника лише за наявності у
позичальника правонаступника, який
прийняв спадщину, та згоди поручителя
відповідати за будь-якого нового
боржника, зафіксоване в тому числі у
договорі поруки.

Згідно зі ч. 2 ст. 1281 ЦК України
Кредитору спадкодавця необхідно
протягом шести місяців з дня коли він
дізнався або міг дізнатись про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Якщо кредитор не знав і не міг знати
про відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року с настанням строку вимоги.

Суд встановив, що позовних вимог до
спадкоємців померлого ОСОБА_5 ні АКБ
«Райффайзенбанк Україна» ні ТОВ «ОТП
Факторінг Україна» в межах строків
позовної давності не заявлялось.

А тому виходячи з викладеного
встановлено, що договір поруки №
SR-501/007/2005 від 19 травня 2005 р. за яким
ОСОБА_1 зобов'язалась перед
Райфайзенбанк Україна відповідати за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р. припинився,
оскільки протягом шести місяців до неї
вимоги не були заявлені.

Крім того згідно зі ст. 559 ЦК України
встановлений повний перелік умов для
припинення поруки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(Заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставного
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи ( ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язаня або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закона України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України
право застави припиняється у разі
припинення зобов'язання, забезпеченого
заставою.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку про те, що у разі
смерті боржника - сторони основного
зобов'язання - право поруки іпотеки що
забезпечували його зобов'язання, у разі
відсутності спадкоємців або не
заявлення до них вимог, протягом шести
місяців, тобто пропущення строків, є
припиненим.

Виходячи з однорідної правовою природи
поруки та застави як засобів
забезпечення виконання зобов'язань, а
також факту, що як порука так і застава
припиняються у разі припинення
основного зобов'язання відповідно до ч.
1 ст. 575, п.1 ч.1 ст. 593, ч.1 ст. 609 ЦК України,ч.
1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»,
іпотека як вид застави припиняється в
разі припинення основного зобов'язання
(кредитного договору)

Зважаючи на це, смерть боржника за
основним зобов'язанням, є підставою
припинення іпотеки, оскільки
зобов'язання за кредитним договором
припинилось.

Згідно з матеріалами справи
встановлено, що 30 травня 2008 року між
ОСОБА_5 (Страхувальник) та відкритим
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Універсальна» укладений
договір добровільного страхування
позичальника банку від нещасного
випадку № 22-651/18/001.

Відповідно до умов договору, Страховик,
відповідно до Закону України «Про
страхування», ліцензії серії АВ № 2999
виданої Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 28.03.2007 року, «Правил
добровільного страхування від
нещасних випадків» від 30.01.07 (далі
-Правила) та кредитного договору №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р. (далі -
Кредитний договір) при настанні
страхового випадку зобов'язується
здійснити страхову виплату, а
Страхувальник зобов'язується сплатити
страховий платіж та використовувати
інші умови цього Договору.

п.1.2 Договору - об'єктом страхування є
майнові інтереси, пов'язані з життям та
здоров'ям Страхувальника.

Страхове відшкодування, що має бути
сплачене за договором, сплачується
Вигодонабувачу в рахунок погашення
існуючої заборгованості
Страхувальника за кредитного договору
№ ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 р., якщо інше
не було письмове погоджено між
Страховиком, Страхувальником та
Вигодонабувачем. При цьому,
Страхувальник не звільняється від
виконання зобов'язань за Кредитним
договором в строки, передбачені
зазначеним Кредитним договором. (п.1.3
Договору)

На виконання умов договору Страховик
сплатив страхове відшкодування
вигодонабувачу для погашення
кредитного договору № ML-501/007/2005 від 19
травня 2005 р., згідно страхового акту №
00/184/10/НВ в розмірі 209 620,10 гривень 30.07.2010
року (а.с.277, 279).

Таким чином, банк в квітні 2009 року був
належним чином повідомлений про смерть
боржника. 30.07.2010 року отримав сплату
страхового відшкодування за кредитним
договором № ML-501/007/2005 від 19 травня 2005
року та звернувся до суду з позовними
вимогами лише 22 листопада 2013 року, що
свідчить про пропуск загального строку
позовної давності.

Підстав для поновлення строку позовної
давності суду не надано.

Таким чином, в зв'язку з пропуском
строку позовної давності, необхідно
відмовити у задоволенні зустрічного
позову ТОВ «ОТП Факторінг Україна» до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до АТ
«ОТП Банк», Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» про визнання припиненими
кредитного договору, договору поруки
та договору іпотеки задовольнити.

Визнати кредитний договір №
ML-501/007/2005 від 19 травня 2005 року, укладений
між акціонерним комерційним банком
«Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_5
(Позичальник) таким, що припинив свою
дію.

Визнати договір поруки SR-501/007/2005
від 19 травня 2005 року, укладений між
акціонерним комерційним банком
«Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1
(Позичальник) таким, що припинив свою
дію.

Визнати іпотечний договір №
PML-501/007/2005 від 19 травня 2005 року,
укладений між акціонерним комерційним
банком «Райффайзенбанк Україна» та
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 (Іпотекодавці)
таким, що припинив свою дію.

Відмовити у задоволенні
зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторінг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області,
через Приморський районний суд міста
Одеси, шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси Л. М. Чернявська

09.12.2014