________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3500/13-ц
Провадження № 2/520/6022/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

за участю секретарів судового
засідання - Хіхлуха О.А., Монастирська
Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, треті особи -
ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ
СОЦІАЛЬНОГО СТРАХУВАННЯ З ТИМЧАСОВОЇ
ВТРАТИ ПРАЦЕЗДАТНОСТІ, КОМІСІЯ ПО
ОБОВ'ЯЗКОВОМУ ДЕРЖАВНОМУ СТРАХУВАННЮ У
ЗВ'ЯЗКУ З ТИМЧАСОВОЮ ВТРАТОЮ
НЕПРАЦЕЗДАТНОСТІ ТА ВИТРАТ, ПОВ'ЯЗАНИХ
З НАРОДЖЕННЯМ ТА ПОХОВАННЯМ КП
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» про
встановлення характеру трудових
відносин, стягнення допомоги на
випадок тимчасової втрати
працездатності внаслідок захворювання
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Київського районного
суду м. Одеси з позовом до
КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання
протизаконною відмову у сплаті їй
допомоги за час тимчасової
непрацездатності з 09 березня 2012 року до
19 лютого 2013 року та про зобов'язання
відповідача сплатити позивачу
заробітну плату за весь час затримки
сплати лікарняних листів по день
фактичного розрахунку та сплатити на
відшкодування моральної шкоди 100%
розміру недоотриманої нею суми.

За уточненими 31 жовтня 2014 року
вимогами, ОСОБА_2 просила встановити
характер трудових відношень між нею та
КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, як такі, що
укладені на визначений строк,
встановлений за погодженням сторін;
стягнути з відповідача на свою користь
допомогу на випадок тимчасової втрати
непрацездатності внаслідок
захворювання за період з 09 вересня 2012
року по 19 лютого 2013 року в розмірі 14 389,
95 грн. та стягнути з відповідача на свою
користь моральну шкоду в розмірі 15 000,00
грн.

15 листопада 2013 року ОСОБА_2
звернулася до Київського районного
суду м. Одеси з самостійним позовом
до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про встановлення
характеру трудових відносин між нею та
вказаним підприємством як таких, що
укладені на визначений строк,
встановлений за погодженням сторін
(а.с. 129 - 131).

Ухвалою суду від 12.12.2013 року
позовні вимоги за вказаними позовами
ОСОБА_2 були об'єднанні в одне
провадження.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року (а.с. 157
- 160) був встановлений характер трудових
відносин між ОСОБА_2 та КП
«Теплопостачання м. Одеси» як таких
трудових відносин, що укладені на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін; стягнуто з КП
«Теплопостачання м. Одеси» на користь
ОСОБА_2 допомогу на випадок тимчасової
втрати працездатності внаслідок
захворювання за період з 09 березня 2012
року по 19 лютого 2013 року в розмірі 14389
гривень 95 копійок, а також 1000 гривень на
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Одеської області від 15 травня 2014
року (а.с. 194 - 196) апеляційна скарга
комунального підприємства
«Теплопостачання міста Одеси» була
відхилена, а зазначене рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25 лютого 2014 року залишено без змін.

Однак ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25 лютого 2014 року та ухвала колегії
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Одеської
області від 15 травня 2014 року скасовані,
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції (а.с. 224 - 225).

При новому розгляді справи у
судовому засіданні встановлене
наступне:

Позивачка ОСОБА_2 свої позовні
вимоги підтримує та вважає
протиправною несплату їй допомоги за
час тимчасової непрацездатності з 09
березня 2012 року до 19 лютого 2013 року, а
вимоги про встановлення характеру
трудових відносин між нею та
КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ як таких
трудових відносин, що укладені на
визначений строк, встановлений за
погодженням сторін та вимоги про
зобов'язання КОМУНАЛЬНОГО
ПІДПРИЄМСТВА «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА
ОДЕСИ» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ сплатити
їй заробітну плату за весь час затримки
по день фактичного розрахунку, про
відшкодування моральної шкоди -
обґрунтованими та таким, що підлягають
задоволенню.

Представник відповідача -
КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ»
ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (далі -
підприємство, КП «Теплопостачання
міста Одеси») не заперечував, що
характер трудових відносин між ОСОБА_2
та КП «Теплопостачання міста Одеси»
відноситься до таких трудових
відносин, що укладені на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін. Інші позовні вимоги
представник відповідача не визнав,
пояснивши, що з боку КП
«Теплопостачання міста Одеси»
порушень закону не було, підприємство
діяло у повній відповідності до
встановлених правил, а тому позов
ОСОБА_2 представник відповідача вважає
безпідставним та таким, що не підлягає
задоволенню.

Представник третьої особи
ОДЕСЬКОГО ОБЛАСНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ
СОЦІАЛЬНОГО СТРАХУВАННЯ З ТИМЧАСОВОЇ
ВТРАТИ ПРАЦЕЗДАТНОСТІ, який залучений
до участі у справі за ініціативою суду,
направив до суду заяву (а.с. 242), у який
просив розгляд справи проводити без
його участі та у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Опитані у судовому засіданні
представники КОМІСІЇ ПО ОБОВ'ЯЗКОВОМУ
ДЕРЖАВНОМУ СТРАХУВАННЮ У ЗВ'ЯЗКУ З
ТИМЧАСОВОЮ ВТРАТОЮ НЕПРАЦЕЗДАТНОСТІ
ТА ВИТРАТ, ПОВ'ЯЗАНИХ З НАРОДЖЕННЯМ ТА
ПОХОВАННЯМ КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА
ОДЕСИ» (далі - комісія) пояснили, що
рішення комісії про відмову ОСОБА_2 в
проведені відповідних виплат
базувалося на нормах закону, та було
прийнято з урахуванням наявних у
комісії документів без порушення
правил та процедур при розгляді
подібних питань. Підтвердили, що
рішення комісії до цього часу не
оскаржене, а відповідно є таким, що не
втратило своєї сили.

Позивачка та представник
позивачки визнали, що рішення комісії
щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 допомоги
з тимчасової непрацездатності не
окаржували, навіть після поставленого
з цього приводу питання в ухвалі
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 липня 2014 року по вказаній
цивільній справі (а.с. 224).

Слід зауважити, що при новому
розгляді справи позивач жодних
уточнень до позову не зробила, спосіб
захисту свого права не змінила.
Враховуючи мотиви, з яких колегією
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ були скасовані
попередні рішення по вказані справі і
які викладені в ухвалі колегії від 30
липня 2014 року, при новому розгляді
справи суд першої інстанції,
враховуючи пасивність позивача та з
метою облегшення встановлення певних
обставин, за своє ініціативою залучив
до участі у справі ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ
ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ СОЦІАЛЬНОГО
СТРАХУВАННЯ З ТИМЧАСОВОЇ ВТРАТИ
ПРАЦЕЗДАТНОСТІ та КОМІСІЮ ПО
ОБОВ'ЯЗКОВОМУ ДЕРЖАВНОМУ СТРАХУВАННЮ У
ЗВ'ЯЗКУ З ТИМЧАСОВОЮ ВТРАТОЮ
НЕПРАЦЕЗДАТНОСТІ ТА ВИТРАТ, ПОВ'ЯЗАНИХ
З НАРОДЖЕННЯМ ТА ПОХОВАННЯМ КП
«ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ».

При новому розгляді справи,
позивач також не звернув увагу на те, що
обов'язок роботодавця по сплаті
належних особі сум, пов'язаних з
тимчасовою втратою непрацездатності
виникає лише після перерахунку даних
сум на рахунок підприємства з
відповідної ВД ФСС з ТВП.

Позивач не довів обов'язок
територіального ВД ФСС з ТПВ
перерахувати відповідні суми на
рахунок КП «Теплопостачання міста
Одеси». Вимоги про зобов'язання КП
«Теплопостачання міста Одеси» вчинити
певні дії, направленні на усунення
обставин, які перешкоджали
територіальному ВД ФСС з ТПВ
перерахувати відповідні суми на
рахунок КП «Теплопостачання міста
Одеси» позивач не заявляв. Також
позивач у належному порядку й не ставив
питання про скасування рішення
комісії, яке на думку позивача є
незаконним, а за висновком колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ існування цього
рішення унеможливлює подання належним
чином оформленої заяви-розрахунку
роботодавцем до ФСС з ТВП.

За правилами, встановлними ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач також проігнорував
зауваженнями колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ стосовно обраного способу
захисту прав позивача (а.с. 225) та
продовжуючи базувати свої майнові
вимоги до відповідача саме на
встановлені характеру трудових
відносин, при тому, що відповідач
вимоги в тій частині визнав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

В результаті аналізу позицій сторін,
третіх осіб та письмових доказів, що
долучені до матеріалів справи, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позову, а тому
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не
підлягають задоволенню.

При цьому, проаналізувавши характер
спірних правовідносин, які виникли між
ОСОБА_2 та КП «Теплопостачання міста
Одеси», судом встановлено, що у даному
разі виник спір між колишнім
працівником та роботодавцем, а тому цей
спір підлягає розгляду відповідно до
законодавства України, яке регламентує
питання трудових правовідносин.

Судом встановлено, що згідно з наказом
директора КП «Теплопостачання
міста Одеси» № 128-к від 20.02.2007 року (а.с.
55) ОСОБА_2 (таб. № 16570) з 21 лютого 2007 року
була прийнята на роботу оператором
котельної 3-го розряду для роботи в
експлутаційно-ремонтному районі № 5
«Малі котельні» (ЕРР № 5) на період
опалювального сезону, тобто на період з
21 лютого 2007 року по 11 квітня 2007 року,
оскільки на підставі розпорядження
міського голови № 1180-р від 27.10.2006 року
опалювальний сезон 2006-2007 р.р. в м. Одесі
розпочався з 30.10.2006 року, а закінчився
11.04.2007 року на підставі розпорядження
міського голови № 249-01-р від 11.04.2007 року.

Таким чином, судом встановлено, що
у визначеному Законом порядку
позивачка належним чином була
зарахована на роботу і працювала з 21
лютого 2007 року по 11 квітня 2007 року,
всього 1 місяць 20 днів тільки під час
опалювального сезону 2006-2007 р.р., при
цьому порушень законодавства про працю
скоєно не було, оскільки відповідно до
п. 3 статті 23 КЗпП України трудовий
договір може укладатися на час
виконання певної роботи, що і було
зроблено у викладеній ситуації, так як
відповідно до вказаної статті КЗпП
України строковий трудовий договір
укладається також у випадках, коли
трудові відносини не можуть бути
встановлені на невизначений строк з
урахуванням характеру наступної
роботи, або умов її виконання, а в цьому
разі період опалювального сезону
визначається окремим розпорядженням
міського голови з урахуванням
виникаючих кліматичних умов.

З урахуванням викладеного суд
вважає встановленим, що 20 лютого 2007
року між ОСОБА_2 та КП «Теплопостачання
міста Одеси» був укладений строковий
трудовій договір, що відповідно до
вимог п. 2 статті 36 КЗпП України було
підставою для припинення трудового
договору у зв'язку з закінченням
строку, а фактичне тривання трудових
відносин було вочевидь неможливим,
оскільки на практиці жодна фізична та
юридична особа не користується
опаленням приміщень після завершення
опалювального сезону і до початку
нового опалювального сезону та не
потребує послуг операторів котельних,
а доказів того, що на період між
опалювальними сезонами позивачка
переводилася на іншу роботу, суду не
надано.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 23, 36, 221, 231 КЗоТ України,
ст.ст. 8, 11, 60, 209, 212 - 215, 218, 294 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2 до КОМУНАЛЬНОГО
ПІДПРИЄМСТВА «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА
ОДЕСИ» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, треті
особи - ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ ВІДДІЛЕННЯ
ФОНДУ СОЦІАЛЬНОГО СТРАХУВАННЯ З
ТИМЧАСОВОЇ ВТРАТИ ПРАЦЕЗДАТНОСТІ,
КОМІСІЯ ПО ОБОВ'ЯЗКОВОМУ ДЕРЖАВНОМУ
СТРАХУВАННЮ У ЗВ'ЯЗКУ З ТИМЧАСОВОЮ
ВТРАТОЮ НЕПРАЦЕЗДАТНОСТІ ТА ВИТРАТ,
ПОВ'ЯЗАНИХ З НАРОДЖЕННЯМ ТА ПОХОВАННЯМ
КП «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ» про
встановлення характеру трудових
відносин, стягнення допомоги на
випадок тимчасової втрати
працездатності внаслідок захворювання
та відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Літвінова І. А.