Єдиний унікальний номер 725/2709/14-ц
Номер провадження 2/725/590/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014

Першотравневий районний суд
м.Чернівців в складі:головуючого
судді Іщенко І. В. при секретарі
Берекеля О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
м.Чернівці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб без
самостійних вимог на стороні
відповідача: приватного нотаріуса
Сторожинецького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_3, Реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції про визнання договору
дарування недійсним та скасування
реєстрації права власності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2, третіх осіб без самостійних
вимог на стороні відповідача:
приватного нотаріуса Сторожинецького
районного нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_3,
Реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції про
визнання договору дарування недійсним
та скасування реєстрації права
власності.

Посилалася на те, їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом належало 53/100 частин житлового
будинку №26, що по вул.Боянівській
м.Чернівці.

У зв’язку з тим, що вона мала намір
продати свою нерухомість – тому
передала усі правопосвідчувальні
документи своїй тітці ОСОБА_4.

01.04.2014 року до неї звернувся ОСОБА_2 та
запропонував придбати її частину
житлового будинку та надати допомогу
для вчинення нотаріально-посвідченої
угоди.

02.04.2014 року нею на ім’я ОСОБА_2 було
видано довіреність та передано паспорт
для того, щоб останній допоміг в
підготовці документа.

Проте, в подальшому їй стало відомо, що
ОСОБА_2 не має наміру купувати у неї її
частини будинку, а лише водить покупців
і намагається сам продати її частку.
Тому 18.04.2014 року надана нею довіреність
була скасована, про що ОСОБА_2 було
одразу повідомлено. На її прохання
повернути паспорт громадянина України,
той повідомив, що загубив його.

Згодом, 30.04.2014 року ОСОБА_2 разом із ще
двома невідомими їй чоловіками приїхав
до неї та запропонував вжити
алкогольні напої, на що вона
погодилась. Після цього її посадили в
автомобіль, де ОСОБА_2 пояснив, що вони
їдуть до м. Сторожинець до нотаріуса, де
вона повинна підписати договір
дарування своєї частини
будинковолодіння. Вона відмовилась та
пояснила, що наміру дарувати своє житло
не має, після чого останній почав
погрожувати їй фізичною розправою, а
чоловіки, які були разом із ним, побили
її.

Після цього вона перебувала в шоковому
стані та стані алкогольного сп’яніння,
однак пам’ятає, що її заводили в якісь
приміщення в м.Сторожинець.

Через деякий час ОСОБА_2 намагався
виселити її з житла, внаслідок чого їй
стало відомо, що 30.04.2014 року вона
підписала договір дарування належних
їй 53/100 частин житлового будинку №26, що
по вул.Боянівській м.Чернівці, який був
посвідчений нотаріусом
Сторожинецького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_3

Вважає, що укладений правочин є
недійсним, оскільки був укладений під
впливом застосування насильства та
всупереч її волі.

На підставі ст.ст.202, 203, 215, 216, 225, 231 ЦК
України просила визнати недійсним з
моменту вчинення договір дарування 53/100
частин житлового будинку №26, що по вул.
Боянівській, м. Чернівці, який 30.04.2014
року був посвідчений приватним
нотаріусом Сторожинецького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за №452.

Ухвалою суду від 18.11.2014 року
провадження у справі в частині
позовних вимог про скасування
реєстрації права власності та
дублікату свідоцтва про право на
спадщину було закрито.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала та підтвердила, викладені в
ньому обставини, просила позов
задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав. Пояснив, що
позивач на момент підписання договору
перебувала у стані алкогольного
сп’яніння, крім того відносно неї було
вчинено насильством, а тому даний
правочин було вчинено проти її волі, що
є підставою для визнання його
недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.
Пояснив, що ОСОБА_1 добровільно
подарувала свою частку у домоволодінні
та повністю усвідомлювала значення
своїх дій. Просив відмовити в
задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що є
співвласником будинковолодіння та
мешкає по сусідству з позивачкою.
ОСОБА_1 вже тривалий час зловживає
алкогольними напоями. Йому було відомо,
що остання має намір продавати свою
частку у будинку, а не дарувати її.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду показали, що
є сусідами ОСОБА_1 Вона зловживає
алкогольними напоями, про те, що
остання збирається подарувати свою
частку будинку їм відомо не було.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що
проживає по сусідству з позивачем. Вона
бачила, що у ОСОБА_1 була побита рука, на
її запитання остання відповіла, що її
змусили підписати якісь документи.

Вислухавши пояснення сторін, покази
свідків, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що 02.04.2014 року
ОСОБА_1 було надано довіреність на ім’я
ОСОБА_2, якою уповноважила його
представляти її інтереси в будь-яких
установах (а.с.4).

Однак, 18.04.2014 року позивачем дію
довіреності було припинено, внаслідок
її скасування, що підтверджується
Витягом про реєстрацію в Єдиному
реєстрі довіреностей (а.с.10).

Проте, 25.04.2014 року приватним нотаріусом
Сторожинецького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 було
нотаріально посвідчено договір
дарування 53/100 частини житлового
будинку №26, що по вул. Боянівській м.
Чернівці, відповідно до умов якого
ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на
підставі довіреності від 02.04.2014 року
діяв ОСОБА_2, передала безоплатно у
власність ОСОБА_9 зазначену частину
будинковолодіння (а.с.11-12).

В подальшому, 30.04.2014 року цим же
нотаріусом було нотаріально
посвідчено договір про розірвання
договору дарування, відповідно до умов
якого ОСОБА_1, від імені та в інтересах
якої на підставі довіреності від 02.04.2014
року діяв ОСОБА_2, та ОСОБА_9 розірвали
договір дарування від 25.04.2014 року (а.с.13).

Того ж дня 30.04.2014 року приватним
нотаріусом Сторожинецького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 було
нотаріально посвідчено договір
дарування 53/100 частини житлового
будинку №26, що по вул. Боянівській м.
Чернівці, відповідно до умов якого
ОСОБА_1 передала безоплатно у власність
(подарувала) ОСОБА_9 зазначену частину
будинковолодіння. Цей дар сторони
оцінили в сумі 145100 гривень. (а.с.8-9).

Положеннями ст.717 ЦК України визначено,
що за договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов’язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст.231 ЦК України правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

За змістом зазначеної статті для
визнання правочину недійсним через
вчинення його під впливом насильства
або погрози, необхідна наявність
фізичного або психологічного впливу на
особу з метою спонукання до укладення
правочину. Обов’язок доказування
наявності такого впливу покладається
на особу, яка оспорює правочин.

Аналізуючи положення Закону, суд
зазначає, що насильство може мати
будь-які прояви: фізичне насильство
(катування, биття, заподіяння болі);
психічне насильство (залякування,
загроза вбивством, заподіянням
тілесних ушкоджень самій особі або її
близьким); насильство дією (викрадення
дитини, пошкодження майна особи).
Різновидом насильства може вважатися
службовий вплив керівника на свого
підлеглого з метою спонукати
останнього до укладення правочину
шляхом застосування дисциплінарних
стягнень, звільнення, зниження
винагороди, пониження в посаді тощо.
Характерною рисою насильства є його
незаконність, а також те, що воно є
результатом активної поведінки
винного.

Як роз’яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 21 постанови від 06 листопада
2009 року N 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", при вирішенні
спорів про визнання недійсним
правочину, вчиненого особою під
впливом насильства, судам необхідно
враховувати, що насильство має
виражатися у незаконних, однак не
обов'язково злочинних діях.
Насильницькі дії можуть вчинятись як
стороною правочину, так і іншою особою -
як щодо іншої сторони правочину, так і
щодо членів її сім'ї, родичів тощо або
їх майна. Факт насильства не
обов'язково має бути встановлений
вироком суду, постановленим у
кримінальній справі.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.

У силу вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з дослідженої судовому
засіданні копії висновку експерта №542
екс, проведеного в межах досудового
розслідування, при проведенні
судово-медичної експертизи ОСОБА_1
виявлено наступні тілесні ушкодження:
синці на правому плечі в середній
третині по зовнішній поверхні з
переходом на задню; циркулярно на
правому передпліччі на всьому протязі
з переходом на китицю; на черевній
стінці зліва на 4 см. нижче реберної
дуги на 22 см. від пупка вліво. Дані
ушкодження виникли в результаті дії
твердих тупих предметів, по строку та
обставах виникнення можуть
відповідати 30.04.2014 року та цілком могли
виникнути при обставинах, на які вказує
потерпіла і відносяться до легких
тілесних ушкоджень (а.с.26-27).

Крім того, судом встановлено, що 08.05.2014
року ОСОБА_1 звернулась до
правоохоронних органів із заявою про
вчинення злочину по факту шахрайського
заволодіння її майном, в результаті
чого їй було завдано збитків на суму 35000
доларів США. Дана заява була внесена до
єдиного реєстру досудових
розслідувань, на даний час по
кримінальному провадженню проводиться
досудове розслідування (а.с.17,112).

Даючи оцінку зазначеним доказам, суд
вважає, що вони об’єктивно
узгоджуються з поясненнями позивачки
та показами свідків, що були дані у
судовому засіданні, та у своїй
сукупності підтверджують факт
застосування як фізичного так і
психологічного насильства відносно
ОСОБА_1

Також, суд зауважує, що цінне нерухоме
майно за оспорюваним правочином
перейшло у власність особи, з якою
позивач не перебуває у родинних чи
дружніх відносинах, а познайомилась
нещодавно у зв’язку з наміром продати
свою частку у будинковолодінні, що
безумовно підтверджує факт укладення
договору проти волі ОСОБА_1

Більше того, суд враховує, що майно за
безвідплатним договором перейшло до
ОСОБА_2, який діючи від імені позивачки,
за договором дарування від 25.04.2014 року,
що всупереч Закону був посвідчений
нотаріусом на підставі довіреності,
дію якої було припинено, також
намагався безоплатно позбавити ОСОБА_1
її власності.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що зовнішнє
волевиявлення ОСОБА_1 не відповідало її
внутрішній волі внаслідок
неправомірних дій відповідача, а тому
наявні передбачені ст.ст.203, 215, 231 ЦК
України підстави для визнання
вказаного правочину недійсним.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 доведеними, а тому приходить до
висновку про їх задоволення.

Керуючись ст.ст.203, 215, 231, 717 Цивільного
кодексу України, ст.ст.8, 61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
53/100 частин житлового будинку №26, що по
вул. Боянівській, м. Чернівці, який
30.04.2014 року був посвідчений приватним
нотаріусом Сторожинецького районного
нотаріального округу Чернівецької
області ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за №452.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці

ОСОБА_10