Номер провадження: 22-ц/785/9794/14
Головуючий у першій інстанції Целух
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

Драгомерецького М.М.

суддів:
Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Добряк Н.І.,

за участю: представники позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачки
ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22 жовтня 2014 року за позовом
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, до ОСОБА_6
про усунення перешкод у здійсненні
права власності на частку будинку та
визначення порядку користування
приміщеннями будинку,

в с т а
н о в и л а:

21 травня 2010 року представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, звернулася до суду вказаним
позовом, який остаточно уточнила 12
травня 2014 року, обґрунтувавши вимоги
тим, що батьку її сина ОСОБА_3 - ОСОБА_8,
на праві спільної часткової власності
належало ? частина житлового будинку
АДРЕСА_1 під літ. "А", яка складається з
приміщень 1-1 житлового, площею 18,0 кв.м.,
1-2 житлового, площею 16, 5 кв.м. та 1-4
тамбур, площею 6,3 кв.м., на підставі
рішення судової колегії в цивільних
справах Одеського обласного суду від 10
грудня 1973 року та реєстраційного
свідоцтва Одеського МБТІ від 14 травня
1979 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_8
помер, після його смерті відкрилась
спадщину на вказану частину будинку й
рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 21 вересня 2009 року за ОСОБА_3
визнано право власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1, яка належала
померлому. Відповідачка ОСОБА_6, яка є
власником іншої частини будинку, не дає
можливості користуватись будинком, чим
порушує його права власника. Згідно із
висновком судової
будівельно-технічної експертизи №032/2013
від 05 червня 2013 року неможливо провести
поділ майна в натурі, але можливо
визначить порядок користування
приміщення будинку під літ. А»,
виділивши одному із співвласників
кімнату 1-1, площею 18,0 кв.м., другому -
кімнату1-2, площею 16,5 кв.м. і тамбур 1-4,
площею 6,3 кв.м.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.
ст. 317, 358 ЦК України, представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просила суд
зобов'язати відповідачку ОСОБА_6 не
перешкоджати позивачу ОСОБА_3 у
користуванні літ. "А" домоволодіння
АДРЕСА_1 та встановити порядок
користування літ. "А вказаного
домоволодіння, виділів позивачу ОСОБА_3
у користування 1-1 житлове, площею 18
кв.м., відповідачці ОСОБА_6 1-2- житлове,
площею 16,5 кв.м. і 1-4 - тамбур, площею 6,3
кв.м. (а.с. 3-4, 203-204).

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник
ОСОБА_9, проти позову заперечували і в
своїх усних та письмових поясненнях
зазначали, що порядок користування
спадковим будинком та земельною
ділянкою, на якій розташований будинок,
був визначений рішенням судової
колегії в цивільних справах Одеського
обласного суду від 10 грудня 1973 року,
яким приміщення будівлі під літ "А" 1-1
житлове, площею 18,0 кв.м., 1-2 житлове,
площею 16, 5 кв.м. та 1-4 тамбур, площею 6,3
кв.м., та земельна ділянка прилегла до
цій частині будинку, площею 315 кв.м.,
були передані у користування ОСОБА_10, а
його брату ОСОБА_8 суд виділів у
користування приміщення будівлі під
літ. "Г", - 4-2 житлове, площею 13,49 кв.м., 4-1
кухню, площею 6,98 кв.м. і коридор, площею
4,6 кв.м., де він проживав, та прилегла
земельна ділянка, площею 248 кв.м. Після
отримання вказаного рішення у 1973 році
брати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відокремили
належні їм будинки під "А" і під літ. "Г"
огорожею та обладнали окремим виходом
на вулицю 3-я Пригородна. Порядок
користування приміщеннями
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельною
ділянкою, визначений судовим рішенням,
є обов'язковим і для позивача ОСОБА_3

Запропонований представником позивача
варіант користування житловим
будинком літ. "А" передбачає
переобладнання будинку - закладки
дверних прорізів, що повністю виключає
для відповідачки ОСОБА_6 можливість
користуватись прибудовами "А1", "аІ", які
складаються з приміщень 1-6 кухні,
площею 10,6 кв.м., 1-7 туалету, площею 1,4
кв.м., та 1-9 коридору, площею 5,0 кв.м., у
яких розташований опалюваний агрегат
АГВ, який обігріває весь житловий
будинок літери "А" і "Б", а також порушує
порядок користування земельною
ділянкою. Протягом останніх 40 років
відповідачка ОСОБА_6 неодноразово
проводила ремонт приміщень будинку з
укріпленням стін та підлоги, заміни
вікон на пластикові, у тому числі і у
кімнаті, площею 18 кв.м. (а.с. 19, 211-212).

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено (а.с.
225-229).

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове рішення про
задоволення позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права
(а.с. 231-232).

В запереченні на апеляційну скаргу
представник відповідачки ОСОБА_11 -
ОСОБА_9, просить скаргу відхилити у
зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, пояснення на
апеляцію представники позивача ОСОБА_3
- ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_6
та її представника ОСОБА_7, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга представника
позивача задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального
права.

Згідно із ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Судом першої інстанції встановлено, що
батьку позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, на
праві спільної часткової власності
належало ? частина житлового будинку
АДРЕСА_1 під літ. "А", яка складається з
приміщень 1-1 житлового, площею 18,0 кв.м.,
1-2 житлового, площею 16, 5 кв.м. та 1-4
тамбур, площею 6,3 кв.м. на підставі
рішення судової колегії в цивільних
справах Одеського обласного суду від 10
грудня 1973 року та реєстраційного
свідоцтва Одеського МБТІ від 14 травня
1979 року (а.с. 88-92).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_8,
помер й рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 21 вересня 2009
року за позивачем визнано право
власності в порядку спадкування за
законом на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яка належала померлому.,
рішення набрало законної сили 02 жовтня
2009 року (а.с. 12).

14 травня 2002 року відповідачці ОСОБА_6 та
її сину ОСОБА_12 подарували ? частину в
рівних часках кожному домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складалось в цілому з двох
житлових кам'яних будинків, загальною
житловою площею 60,2 кв.м., та надвірних
споруд: "Е" - сараю, №1-5 огорожі, І-ІІ
мостіння, розташованих на земельній
ділянці, площею 563 кв.м. (а.с. 29).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №032/2013
від 05 червня 2013 року, проведеної
судовий експертом ПП "Одеський
науково-дослідницький центр
експертних досліджень ім. Скибінського
С.С." Чорної Ю.П., визнано неможливим
провести поділ майна в натурі, але
передбачена можливість визначення
порядку користування приміщеннями
будинку літ. "А" з виділом одному із
співвласників кімнату 1-1, площею 18,0
кв.м., інвентарної вартістю 16488 грн.,
реальна частка складає 47/100, що на 3/100 (932
грн.) менше ідеальної частки, другому -
кімнату 1-2, площею 16,5 кв.м. і тамбур 1-4,
площею 6,3 кв.м., всього інвентарної
вартістю 18352 грн., реальна частка
складає 53/100 часток, що на 3/100 часток
менше ідеальної частки.

Для ізолювання приміщень будинку літ.
"А", запропонованих у користування
співвласників, необхідно виконати
наступне: заложити дверні прорізи між
приміщеннями 1-1 житлове та 1-2 житлове,
та 1-1 житлове та 1-7 кухня, обладнати
дверної проріз на місце одного із вікон
(а.с. 169-174).

Рішенням судової колегії в цивільних
справах Одеського обласного суду від 10
грудня 1973 року був визначений порядок
користування спадковим будинком та
земельною ділянкою, на якій
розташований будинок, яким приміщення
будівлі під літ "А" 1-1 житлове, площею 18,0
кв.м., 1-2 житлове, площею 16, 5 кв.м. та 1-4
тамбур, площею 6,3 кв.м., та земельна
ділянка прилегла до цій частині
будинку, площею 315 кв.м., були передані у
користування ОСОБА_10, а його брату
ОСОБА_8 суд виділів у користування
приміщення будівлі під літ. "Г", - 4-2
житлове, площею 13,49 кв.м., 4-1 кухню,
площею 6,98 кв.м. і коридор, площею 4,6 кв.м.,
де він проживав, та прилеглу земельна
ділянка, площею 248 кв.м. (а.с. 88-92).

Після отримання вказаного рішення
брати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відокремили
належні їм будинки під "А" і під літ. "Г"
огорожею та обладнали окремі виходи на
вулицю 3-я Пригородна в м. Одесі.

Запропонований представником позивача
варіант користування житловим
будинком літ. "А" передбачає
переобладнання будинку - закладки
дверних прорізів, що повністю виключає
для відповідачки ОСОБА_6 можливістю
користуватись прибудовами "А1", "аІ", які
складаються з приміщень 1-6 кухні,
площею 10,6 кв.м., 1-7 туалету, площею 1,4
кв.м., та 1-9 коридору, площею 5,0 кв.м., у
яких розташований опалюваний агрегат
АГВ, який обігріває весь житловий
будинок літери "А" і "Б", а також порушує
порядок користування земельною
ділянкою. Протягом останніх 40 років
відповідачка ОСОБА_6 неодноразово
проводила ремонт приміщень будинку з
укріпленням стін та підлоги, заміни
вікон на пластикові та
електропроводки, у тому числі і у
кімнаті, площею 18 кв.м.

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що представником
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, не доведено в
судовому засіданні можливість
визначення порядку користування
приміщеннями будівлі літ. "А" згідно з
діючими будівельними, протипожежними
та санітарними нормами та правилами,
запропонований судовим експертом
варіант порядку користування
приміщеннями суттєво порушує права
відповідачки ОСОБА_6 на користування
будівлями літери "А", "Б" та прибудовами
"А1" і "аІ". Порядок користування
приміщеннями домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельною ділянкою, визначений
рішенням судової колегії в цивільних
справах Одеського обласного суду від 10
грудня 1973 року, є обов'язковим і для
позивача ОСОБА_3, який згодом набув
право на частку в праві спільної
часткової власності на це майно. Тому
не встановлено, що у даному випадку
права позивача ОСОБА_3 порушуються
відповідачкою ОСОБА_6 й у відповідності
до ст. ст. 15, 16 ЦК України його вимоги не
підлягають захисту судом.

Таким чином, перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Доводи представника позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, в апеляційній скарзі про те, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним і необґрунтованим, оскільки
судом не враховано, що висновком
судової будівельно-технічної
експертизи встановлена можливість
визнання порядку користування
приміщеннями будівлі літ. "А", не
приймаються до уваги за таких підстав.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
була зобов'язана довести в судовому
засіданні обставини, на які вона
посилалася як на підставу позову.

Однак ні в суді першої інстанції, ні в
суді апеляційної інстанції
представник позивачки не надала
належних і допустимих доказів у
підтвердженні своїх вимог.

Навпаки, відповідачкою ОСОБА_6
доведено переконливими доказами те, що
запропонований судовим експертом
варіант порядку користування
приміщеннями суттєво порушує права
відповідачки ОСОБА_6 на користування
будівлями літери "А", "Б" та прибудовами
"А1" і "аІ".

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 1993 року по справі
за позовом виконкому Малиновської
районної Ради народних депутатів до
ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_3 про
вилучення домоволодіння, у задоволенні
позову відмовлено (а.с. 10-102).

Вказаним рішення суду встановлені
наступні обставини:

після смерті в 1949 році забудовника
ОСОБА_16 залишився одноквартирний
будинок АДРЕСА_1 з будівлями у дворі -
конюшні та літньої кухні, спадщину
прийняли його діти: ОСОБА_10, ОСОБА_17 та
ОСОБА_8, який на той час був малолітнім.
ОСОБА_10 поселився у будинку батьків,
ОСОБА_17 зайняла будівлю конюшні, яку
переобладнала в житловий будинок, який
узаконила на праві особистої
власності.

Другу частку домоволодіння - літню
кухню, ОСОБА_10 переобладнав у житлове
літ. "Г" для ОСОБА_8 в порядку
відшкодування його частки у спадщині,
рішенням виконкому Іллічівської
районної Ради депутатів трудящих № 793
від 23 червня 1961 року самочинно
збудовані ОСОБА_10 у 1954 році будівлі під
літерами «Б» та «Г», площею 20 кв.м. з
прибудовами були збережені (а.с. 85).

Після розірвання шлюбу у 1978 році між
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 для потреби колишньої
сім'ї була самочинно збудована
прибудова літ. «Г-І», де залишилися
проживати ОСОБА_4 та діти (а.с. 101).

Таким чином, ОСОБА_10 належало ? частина
будівлі під літ. «А», 1938 року побудови,
яке складалося з 1-1 житлове, площею 18,0
кв.м., 1-2 житлове, площею 16, 5 кв.м. та 1-4
тамбур, площею 6,3 кв.м., та земельна
ділянка прилегла до цій частині
будинку, площею 315 кв.м., які були
передані йому у користування рішенням
судової колегії в цивільних справах
Одеського обласного суду від 10 грудня
1973 року, та збудована ним будівля літ.
«Б», площею 21 кв.м., з прибудовами, 1950
року побудови, збережені рішенням
виконкому Іллічівської районної Ради
від 23 червня 1961 року № 793 (а.с. 85),

Після отримання вказаного рішення від
10 грудня 1973 року брати ОСОБА_10 та ОСОБА_8
відокремили належні їм будинки під "А" і
під літ. "Г" огорожею та обладнали
окремі виходи на АДРЕСА_1, що
підтверджується наявними у справі
схематичним планом земельної ділянки
за вказаною адресою станом на 13 вересня
1991 року (а.с. 5) та технічним паспортом на
житловий будинок № 58 станом на 08
вересня 2000 року (а.с. 120).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, після його
смерті відкрилась спадщина на ? частину
будинку АДРЕСА_1 під літ. «А», яка
складається з 1-1 житлове, площею 18,0
кв.м., 1-2 житлове, площею 16, 5 кв.м. та 1-4
тамбур, площею 6,3 кв.м., з прилеглою
земельною ділянкою, площею 315 кв.м.,
спадщину прийняли дружина померлого -
ОСОБА_19 та його син ОСОБА_20, рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 08 червня 2000 року за ними визнано
право власності на вказану частину
домоволодіння № 58 в рівних частках,
тобто по ? частки (а.с 107-108).

Розпорядженням Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 15 квітня 2002 року прийняти в
експлуатацію самовільно побудовані
ОСОБА_19 та її сином ОСОБА_20 прибудови
літ. «АІ» та «аІ», загальною площею 25,0
кв.м., у тому числі житлова - 10,5 кв.м. та
затверджений акт від 03 січня 2002 року
про прийняття в експлуатацію споруд за
вказаною адресою (а.с. 109-110, 111), що
спростовує вказівку судового експерта
у висновку судової
будівельно-технічної експертизи про
те, що вказані прибудови є самочинними.

Згідно із технічним планом на житловий
будинок АДРЕСА_1 станом на 08 вересня 2000
року ОСОБА_19 та іі син ОСОБА_20
користувались в цілому одноповерховим
житловим будинком, який складався з
літ. «А» з прибудовою «а», які
складалися з приміщень 1-1 житлове,
площею 18,0 кв.м., 1-2 житлове, площею 16, 5
кв.м. та 1-4 тамбур, площею 6,3 кв.м., з літ.
«Б» з прибудовою «бІ», які складалися з
приміщень 1-3 житлове, площею 15,2 кв.м., 1-5
коридор, площею 7,2 кв.м., з літ. «А1» з
прибудовою літ. «аІ», які складаються з
приміщень 1-6 житлового, площею 10,5 кв.м.,
1-7 кухні, площею 8, 1 кв.м., 1-8 туалету,
площею 1,4 кв.м. та 1-9 коридору, площею 5,0
кв.м., загальною площею 88,2 кв.м.,
житловою - 60,2 кв.м., підсобною - 28 кв.м., та
надвірною спорудою: літ. «Е» - сарай,
розташованим на відокремленій
огорожею земельній ділянці площею 315
кв.м. з окремим виходом на вул. О.
Вронського (а.с. 119-124).

На іншій відокремленій огорожею
частині земельної ділянки, площею 248
кв.м., виділеною у користування ОСОБА_8,
розташований житловий будинок під. літ.
«Г», яким користується представник
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (а.с. 122, 123). Її
син ОСОБА_3, якому належить у порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8 ? частина будівлі під.
літ. «А», біля 10 років проживає за
межами України у Королівстві
Нідерланди, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 13, 214-217).

14 травня 2002 року між ОСОБА_19, її сином
ОСОБА_20 та відповідачкою ОСОБА_6, її
сином ОСОБА_12 був укладений договір
дарування ? частини в рівних частках
кожному домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складалось в цілому з двох житлових
кам'яних будинків, загальною житловою
площею 60,2 кв.м. та надвірних споруд: "Е" -
сараю, №1-5 огорожі, І-ІІ мостіння,
розташованих на земельній ділянці,
площею 563 кв.м. (а.с. 29).

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 358 ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції всебічно та повно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, дав належну оцінку наявним у
справі доказам, у тому числі і висновку
судової експертизи, у відповідності до
положень процесуального
законодавства, та правильно виходив з
того, що та представником позивача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не доведено в судовому
засіданні, що є можливість визначення
порядку користування приміщеннями
будівлі літ. "А" згідно з діючими
будівельними, протипожежними та
санітарними нормами та правилами.

Обґрунтованим є і висновок суду першої
інстанції про те, що порядок
користування приміщеннями будівлі під.
літ. "А" домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельною ділянкою визначений
рішенням судової колегії в цивільних
справах Одеського обласного суду від 10
грудня 1973 року, є обов'язковим і для
позивача ОСОБА_3, який згодом набув
право на частку в праві спільної
часткової власності на це майно,

Тому згідно із ч. 3 ст. 358 ЦК України у
разі неможливості визначення порядку
користування частиною спільного майна,
яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності, позивач
ОСОБА_3 має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про
задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік