У х в а л а

22 грудня 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Хопти С.Ф.

суддів: Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

Черненко В.А., Умнової
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 вересня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права
власності, виділ майна в натурі та
вселення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, вимоги якого уточнив в
ході розгляду справи та просив
виділити йому в натурі Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1, визнати за ним право
власності на Ѕ частину вказаної
квартири та вселити у неї.

Позов мотивовано тим, що позивач
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_5 2 липня 2003 року шлюб між ними
розірвано. Під час шлюбу у лютому 2001
року подружжя придбало 3-х кімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, де
мешкало разом з дітьми (ОСОБА_4, ОСОБА_6)
до розірвання шлюбу. Після розірвання
шлюбу позивач переїхав у інше житло.
Розподіл спільного майна подружжя між
подружжям не здійснювався. У квітні 2009
року ОСОБА_5 померла. Позивач вважає, що
має право на Ѕ частики спірної
квартири, оскільки вона придбана в
період зареєстрованого шлюбу, тому
звернувся до суду з відповідним
позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22 січня 2014 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 3 червня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 вересня 2014
року, ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою на вказані рішення судів
першої та апеляційної інстанції з
підстав, передбачених п.5 ч.4 ст.328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд даного рішення
суду касаційної інстанції в порядку,
визначеному главою 3 розділу 5 ЦПК
України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_3
посилається на неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст.ст. 60, 74
СК України, що в свою чергу, потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Дослідивши подані заявником
матеріали колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В обґрунтування своєї позиції щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 вересня 2014 року, про
перегляд якої ставиться питання, та
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 лютого 2012 року
у справі про визнання будинку спільною
сумісною власністю подружжя та
визнання права власності на частину
будинку, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 лютого 2012 року у справі про
поділ майна подружжя, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 червня 2012 року про
відкриття касаційного провадження у
справі про визнання квартири спільною
сумісною власністю подружжя, визнання
права власності, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 лютого 2012 року у справі про
поділ майна подружжя, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 червня 2012 року у справі про
визнання права власності на частину
квартири, вселення та зобов'язання
вчинити дії, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 травня 2012 року у справі про
усунення перешкод у здійсненні права
власності.

Зі змісту поданих копій рішень суду
касаційної інстанції, на які
посилається заявник в обґрунтування
заяви не вбачається наявність
неоднакового застосування судом норм
матеріального права у правовідносинах,
подібних, вирішеним у даній цивільній
справі.

Під подібними правовідносинами слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин з метою з`ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

В даному випадку, зі змісту
зазначених вище рішень, не вбачається
тотожність фактичних обставин,
встановлених судом у інших справах, ніж
встановлені у даному спорі.

Ухвалами Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 лютого 2014 року
(6-4832св11), від 11 травня 2012 року (6-10778св12),
на які посилається заявник в
обґрунтування підстав для перегляду
судового рішення, були скасовані
рішення судів попередніх інстанцій з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Вказаними
ухвалами не вирішено спору по суті та
не відбулося застосування норм
матеріального права.

Підставами скасування судових рішень
з направленням справи на новий розгляд
стало неповне встановлення судами
фактичних обставин, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи, що в свою чергу свідчить про
відсутність тотожності встановлених
фактичних обставин у цих справах, зі
справою, вирішеній ухвалою суду
касаційної інстанції, про перегляд
якої ставиться питання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 червня 2012 року
(6-26839), на яку посилається заявник,
відкрито касаційне провадження у
справі. Спір по суті не вирішено, норми
матеріального права не застосовано,
тому на таку ухвалу також не може
здійснюватись посилання в
обґрунтування підстав для перегляду
судового рішення.

Враховуючи наведене, у допуску справи
до провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності,
виділ майна в натурі та вселення, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 вересня 2014 року до
провадження Верховного Суду України -
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хоптасудді А.О. Лесько
М.Є. Червинська В.А. Черненко О.В.
Умнова