АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарях:
Троц В.О., Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014
року у цивільній справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Стеценко Наталії
Володимирівни про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/13486/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 03 жовтня 2014 року відмовлено
в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Стеценко Н.В. про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просила ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою задовольнити
скаргу ОСОБА_2 На думку апелянта, суд
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
його скарги, не надавши належної оцінки
листам Укрпошти від 16 жовтня 2012 року,
від 12 квітня 2013 року та наданим ним
платіжним документам, що беззаперечно
підтверджують виплату аліментів
ОСОБА_6 Звертає увагу суду на те, що в
матеріалах справи відсутній журнал
судового засідання, яке проходило 14
серпня 2014 року, а також незрозумілим є
участь у справі третьої особи ОСОБА_6,
адже розділом VII ЦПК України не
передбачено можливості участі у такій
категорії справ третьої особи.

Під час розгляду до участі у справі
замість державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Стеценко
Н.В., яка перебуває у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами, було залучено
державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві
СемчукА.О., в провадженні якої на даний
час перебуває виконавче провадження
про стягнення аліментів з ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 в
інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити з
наведених в ній підстав.

Державний виконавець Відділу
Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Семчук А.О., а також
стягувач ОСОБА_6 проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
посилаючись на законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду.

Особисто ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, про час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлений належним
чином, забезпечив явку в судове
засідання свого уповноваженого
представника, а тому, колегія суддів
відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України вважає за можливе слухати
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 29 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/4
частини на утримання доньки ОСОБА_10,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

09 червня 2009 року Святошинським
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист № 2-1646/2009.

Вказаний виконавчий лист було передано
до виконання до відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м. Києві. 06 лютого 2012 року у зв'язку із
звільненням ОСОБА_2 державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Шевченківського РУЮ
у м. Києві Ратушняком С.Ф. було винесено
постанову про закінчення провадження,
а виконавчий лист направлено для
виконання до ВДВС Святошинського РУЮ у
м. Києві.

22 лютого 2012 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Стеценко Н.В. було винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 31344388.

В ході здійснення виконавчого
провадження ОСОБА_6 у зв'язку з
одруженням змінила своє прізвище на
«ОСОБА_6», на підставі чого 06 березня 2013
року державним виконавцем було
винесено постанову про зміну назви
сторони виконавчого провадження.

17 грудня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Стеценко Н.В. складено
довідку-розрахунок, зі змісту якої
вбачається, що станом на 01 листопада 2013
року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті
аліментів відсутня (а.с.6).

Цього ж дня державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Стеценко
Н.В винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
направленням за належністю
виконавчого документа.

08 травня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 43238599.

16 травня 2014 року до ВДВС Святошинського
РУЮ у м. Києві надійшла заява ОСОБА_6 про
надання довідки-розрахунку
заборгованості в зв'язку з
неотриманням аліментів.

02 червня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Стеценко Н.В. складено
довідку-розрахунок заборгованості,
відповідно до якої заборгованість
ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з
січня 2012 року по травень 2014 року
включно становить 19 625 грн. 33 коп., та
зазначено, що довідку-розрахунок від 17
грудня 2013 року необхідно вважати
недійсною (а.с.7).

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві Стеценко Н.В., в якій просив
визнати неправомірними дії державного
виконавця Стеценко Н.В. щодо розрахунку
заборгованості по аліментах в сумі 19 625
грн. 33 коп. станом на 01 червня 2014 року;
зобов'язати державного виконавця
Стеценко Н.В. здійснити перерахунок
заборгованості ОСОБА_2 по аліментах,
врахувавши сплачені ним суми
аліментів, виходячи із
середньомісячної заробітної плати
штатного працівника Луганської
області.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_2

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Частинами 1-3 ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» порядок
стягнення аліментів визначається
законом. У разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці стягнення може бути
звернено на майно боржника. Звернення
стягнення на заробітну плату не
перешкоджає зверненню стягнення на
майно боржника. Розмір заборгованості
із сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може бути
менше встановленого Сімейним кодексом
України.

При цьому, відповідно до положень ст. 11
вказаного Закону державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

У процесі здійснення виконавчого
провадження державний виконавець має
право проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону; з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Відмовляючи в задоволені скарги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 було здійснено перекази на
адресу ОСОБА_2 без зазначення ім'я, по
батькові та призначення платежу,
згідно листа УДППЗ «Укрпошта» не
підтверджено відправлення та
отримання вказаних відправлень саме
стягувачем, а тому, державний
виконавець правомірно нарахував
заборгованість по аліментах згідно
довідки-розрахунку.

Разом з тим, такі висновки
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до листа Київської міської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 16 жовтня
2012 року №303/06-387 оглядом бланків
поштових переказів та перевіркою
виробничих документів встановлено, що
ОСОБА_2 за період з 01 травня 2012 року по 01
жовтня 2012 року на адресу: АДРЕСА_1, 03134,
на ім'я ОСОБА_6 із відділень зв'язку
Київ-1 і Київ-150 направлені поштові
перекази за наступними номерами,
сумами і письмовими повідомленнями:
поштовий переказ № 237 від 07 травня 2012
року на суму 1200 грн., «сплата аліментів
згідно рішення суду»; поштовий переказ
№ 365 від 08 травня 2012 року на суму 800 грн.,
«аліменти»; поштовий переказ №469 від 06
червня 2012 року на суму 1100 грн., «сплата
аліментів за рішенням суду»; поштовий
переказ № 222 від 04 липня 2012 року на суму
400 грн., «сплата аліментів за червень
2012»; поштовий переказ № 896 від 31 липня
2012 року на суму 400 грн. «сплата
аліментів за липень 12 р.»; поштовий
переказ №162 віл 05 вересня 2012 року на
суму 1500 грн., «аліменти за
червень-вересень 2012 р». Всі вищевказані
поштові перекази були виплачені у
відділенні зв'язку Київ-134 особисто
ОСОБА_6

Згідно з листом Південного поштамту
УДППЗ «Укрпошта» від 12 травня 2013 року
№3803/1-х-680 ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2012
року по 14 січня 2013 року, включно, на
адресу: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_6 із
відділення зв'язку Київ-150 направлені
поштові перекази з SMS повідомленням про
вручення за наступними номерами та
сумами і письмовими повідомленнями:
поштовий переказ № 517 від 10 жовтня 2012
року на суму 1500 грн., «сплата
аліментів»; поштовий переказ № 23 від 14
грудня 2012 року на суму 3000 грн.,
«аліменти за листопад-грудень 2012р.»;
поштовий переказ № 411 від 14 січня 2013
року на суму 1500 грн., «сплата аліментів
січень 2013 р.». Вищезазначені поштові
перекази були виплачені у відділенні
зв'язку Київ-134 особисто ОСОБА_6
відповідно: 11 жовтня 2012 року, 15 грудня
2012 року та 15 січня 2013 року.

Під час розгляду справи апеляційним
судом було оглянуто оригінал листа
Київської міської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» від 16 жовтня 2012 року №303/06-387,
а також оригінали всіх платіжних
документів.

Відповідно до листа Київської міської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 10 квітня
2013 року №303/06-267 оглядом бланку
поштового переказу та перевіркою
виробничих документів встановлено, що
поштовий переказ № 0068 на суму 400,00 грн.
на ім'я ОСОБА_6 прийнятий для
пересилання 02 березня 2013 року у ЦОС
Київ-1 з письмовим повідомленням
«аліменти за лютий 2013». За закінченням
терміну зберігання зазначений переказ
01 квітня 2013 року повернутий за
зворотною адресою та цього ж дня
виплачений ОСОБА_2

Натомість, відповідно до
довідки-розрахунку від 02 червня 2014
року, що оспорюється, ОСОБА_2 було
сплачено лише 800,00 грн. за липень 2012
року, 1500,00 грн. за січень 2013 року.

Обраховуючи суму заборгованості по
аліментам згідно вказаної
довідки-розрахунку державний
виконавець виходив з пояснень ОСОБА_6,
за якими вона не отримувала аліментів
від скаржника за період з січня 2012 року
по травень 2014 року, суми, які вона
отримувала, були перераховані
скаржником в рахунок погашення
заборгованості по квартплаті.

Однак, під час розгляду справи ОСОБА_6
не було надано будь-яких належних та
допустимих доказів на спростування
обставин, викладених у листі Київської
міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від
16 жовтня 2012 року №303/06-387 та листі
Південного поштамту УДППЗ «Укрпошта»
від 12 травня 2013 року №3803/1-х-680.

Здійснюючи виконання рішення суду,
державним виконавцем не було вчасно
вчинено дій щодо перевірки
достовірності наданих ОСОБА_2
відомостей щодо сплати ним аліментів
на користь ОСОБА_6 у відповідності до
вимог п. п. 121, 122 «Правил надання послуг
поштового зв'язку», затверджених
постановою КМУ від 05 березня 2009 року
№270.

При цьому, слід врахувати, що згідно
довідки-розрахунку, складеної
державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Стеценко
Н.В. 17 грудня 2013 року станом на 01
листопада 2013 року заборгованість
ОСОБА_2 по сплаті аліментів була
відсутня. Здійснюючи розрахунок
відповідно до вказаної довідки
державним виконавцем було враховано
платежі, внесені скаржником відповідно
до квитанції № 0237 від 07 травня 2012 року
на суму 1 200 грн., квитанції № 0365 від 08
травня 2012 року на суму 800 грн., квитанції
№ 0469 від 06 червня 2012 року на суму 1 100
грн., квитанції № 0162 від 05 вересня 2012
року на суму 1 500 грн., квитанції № 0517 від
10 жовтня 2012 року на суму 1 500 грн.,
квитанції № 0023 від 14 грудня 2012 року на
суму 3 000 грн.

Враховуючи викладене, дії державного
виконавця Стеценко Н.В. щодо розрахунку
заборгованості ОСОБА_2 згідно
виконавчого листа № 2-1646 від 09 червня 2009
року, виданого Святошинським районним
судом м. Києва, станом на 01 червня 2014
року є неправомірними, у зв'язку з чим,
державного виконавця слід зобов'язати
здійснити перерахунок заборгованості
ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 2-1646
від 09 червня 2008 року, виданого
Святошинським районним судом м. Києва,
про стягнення аліментів на користь
ОСОБА_6, врахувавши сплачені боржником
суми аліментів на підставі: квитанції
№ 0237 від 07 травня 2012 року на суму 1 200
грн., квитанції № 0365 від 08 травня 2012
року на суму 800 грн., квитанції № 0469 від
06 червня 2012 року на суму 1 100 грн.,
квитанції № 0162 від 05 вересня 2012 року на
суму 1 500 грн., квитанції № 0517 від 10
жовтня 2012 року на суму 1 500 грн.,
квитанції № 0023 від 14 грудня 2012 року на
суму 3 000 грн., виходячи з
середньомісячної заробітної плати
штатного працівника Луганської
області.

Таким чином, ухвала Святошинського
районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014
року підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
часткове задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 03 жовтня 2014 року скасувати
та постановити нову.

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного
виконавця задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця
Стеценко Наталії Володимирівни щодо
розрахунку заборгованості ОСОБА_2
згідно виконавчого листа № 2-1646 від 09
червня 2009 року, виданого Святошинським
районним судом м. Києва, станом на 01
червня 2014 року неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві здійснити
перерахунок заборгованості ОСОБА_2
згідно виконавчого листа № 2-1646 від 09
червня 2008 року, виданого Святошинським
районним судом м. Києва, про стягнення
аліментів на користь ОСОБА_6 (виконавче
провадження № 692/25 (43238599), врахувавши
сплачені боржником суми аліментів на
підставі:

- квитанції № 0237 від 07 травня 2012 року на
суму 1 200 грн.,

- квитанції № 0365 від 08 травня 2012 року на
суму 800 грн.,

- квитанції № 0469 від 06 червня 2012 року на
суму 1 100 грн.,

- квитанції № 0162 від 05 вересня 2012 року
на суму 1 500 грн.,

- квитанції № 0517 від 10 жовтня 2012 року на
суму 1 500 грн.,

- квитанції № 0023 від 14 грудня 2012 року на
суму 3 000 грн.,

виходячи з середньомісячної
заробітної плати штатного працівника
Луганської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов