АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в 1 інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Семенюк Т.А.

при секретарі - Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Солом'янського районного
суду міста Києва від 20 травня 2014 року у
справі за позовом Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут» до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по оплаті
квартирної плати та плати за
комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у лютому 2013 року.

Зазначав, що відповідачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, проте
плату за утримання житла та за
користування комунальними послугам не
здійснюють, у зв'язку з чим за період з
листопада 2010 року по квітень 2012 року
утворилась заборгованість по
квартирній платі в розмірі 7 432,57 грн., за
комунальні послуги в розмірі 10 845,77 грн.
А тому просив стягнути вказану
заборгованість в загальному розмірі 18
188,34 грн. солідарно на його користь.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 03.06.2013 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 16 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 березня 2014
року рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 03.06.2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 16.10.2013
року скасовано. Справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 20 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» заборгованість за період з
листопада 2010 року по квітень 2012 року по
квартирній платі в розмірі 7 342,57 грн. та
суму заборгованості за комунальні
послуги в розмірі 10 845,77 грн., а всього 18
188,34 грн.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та про стягнення з позивача на користь
ОСОБА_2 судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1 в м. Києві, який знаходиться на
балансі Національного технічного
університету України «Київський
політехнічний інститут».

Нормами ст.162 ЖК України передбачено, що
плата за користування жилим
приміщенням в будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться, крім квартирної
плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами. Строки
внесення квартирної плати і плати за
комунальні послуги визначаються
угодою сторін. Наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату і
плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
балансоутримувачем будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд є власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Згідно з п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідача своїх обов'язків щодо
оплати квартирної плати та комунальних
послуг у останніх утворилась
заборгованість.

Відповідно до розрахунку
заборгованості №б/н від 29.11.2012 року за
період з листопада 2010 року по квітень
2012 року вона становить 18 188,34 грн., та
складається з заборгованості по
квартирній платі в розмірі 7 432,57 грн. та
комунальні послуги в розмірі 10 845,77 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог та наявності правових
підстав для їх задоволення.

Колегія суддів враховує також ту
обставину, що рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 06.10.2005 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2006
року, з відповідачів на користь
позивача вже була стягнута
заборгованість по квартирній платі та
комунальні послуги в розмірі 6 349,61 грн.
за період з липня 2002 року по січень 2005
року.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість належних та допустимих
доказів на підтвердження незаконності
оскаржуваного рішення апелянтами ні до
суду першої інстанції, ні до
апеляційного суду надано не було.

Доводів на підтвердження порушення
норм матеріального або процесуального
при при ухваленні оскаржуваного
рішення апеляційна скарга також не
містить.

Посилання апелянта на незаконність
рішення Жовтневого районного суду м.
Києві від 10.12.2001 року, не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, оскільки вказане
рішення не стосується позовних вимог,
що розглядають в рамках даного
провадження.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 20 травня
2014 року - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 20 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: