Справа № 1318/2709/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" листопада 2014 р.
м.Самбір

Самбірський
міськрайонний суд

Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич
Г.І.

при секретарі Зельману С.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Самборі Львівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

встановлення факту перебування у
шлюбних відносинах;

визнання права власності на майно;

поділ майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя.

В підтвердження заявлених позовних
вимог посилається на те, що з 1987 року
проживала разом з відповідачем у
будинку останнього, який він придбав у
1982 році.

У 1988 році в них народилася дочка ОСОБА_3,
а у 1990 році - дочка ОСОБА_4.

Лише після народження дітей між ними
було зареєстровано шлюб, який 01 червня
2011 року було розірвано.

Проживаючи разом, вони проводили
ремонт старого будинку. За час
подружнього життя з відповідачем
рішенням Самбірської міської ради від
21.04.1988 року за № 156 їм було дано дозвіл
на будівництво господарської будівлі,
яка ними була споруджена за спільні
кошти. Згодом ця будівля була
переведена у житлове приміщення.
Наступним рішенням Самбірської
міської ради за № 83 від 10 лютого 2005 року
будинок прийнято в експлуатацію та на
ім'я відповідача видано свідоцтво про
право власності, в якому, окрім
останнього, на даний час зареєстрована
вона разом з двома дітьми та внучкою.
Відповідач чинить перешкоди у
користуванні цим приміщенням.

Оскільки у старому житловому будинку
було проведено ремонт, внаслідок чого
його вартість істотно збільшилася,
вважає, що останній теж повинен
належати їм на праві спільної сумісної
власності.

Крім двох житлових будинків, на
земельній ділянці, закріпленій за
обслуговуванням житлових будинків,
ними ще споруджено надвірні будівлі.

З тих підстав просить постановити
рішення, яким:

- провести реальний розподіл спільного
сумісного майна, виділивши їй та її
дочкам новозбудований житловий
будинок, сарай та гараж, відповідачу
залишити старий будинок, що належить
йому на підставі договору купівлі -
продажу, та сарай. Вбиральню та сарай
просить залишити у спільному
користуванні;

- розділити порівну земельну ділянку,
що належить ОСОБА_2 на праві власності
згідно Державного акту на праві
приватної власності.

Під час розгляду даної справи в порядку
ст. 31 ЦПК України позивачка
неодноразово змінювала свої позовні
вимоги.

Просила постановити рішення, яким:

- визнати їхньою з відповідачем
спільною сумісною власністю наступне
майно:

- житловий дерев'яний будинок,
загальною площею 68 кв.м;

- цегляний житловий будинок загальною
площею 57,4 кв.м., три сараї, гараж,
вбиральню, відмостку, огорожу;

- три земельні ділянки площею: 0,037 га,
призначену для обслуговування
житлового будинку, площею 0,033 га - для
ведення садівництва, площею 0,063 га -
для обслуговування житлового будинку,
що знаходяться у АДРЕСА_1;

- дотримуючись принципу рівності
часток, поділити порівну вищезгадане
майно.

Судові витрати просила покласти на
відповідача.

В наступних своїх позовних заявах,
окрім попередньо заявлених вимог,
просила визнати факт перебування її у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем з 1987 року по 2011 рік.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6
позовні вимоги підтримали, посилаючись
на зазначені у позовних заявах
обставини, просять позов задовольнити.
Проте не заперечили факту придбання
відповідачем ОСОБА_2 дерев'яного
житлового будівництва за його кошти.
Жодних доказів щодо ведення
капітального ремонту в цьому будинку
стороною позивачів надано не було.

Оскільки згідно проведеної по справі
судової інженерно - технічної
експертизи надати варіанти можливого
поділу в натурі цегляного житлового
будинку, трьох сараїв, гаражу,
вбиральні, відмостки, огорожі та
належної до будинку земельної ділянки,
які знаходиться у АДРЕСА_1,
неможливо, позивачка просить визнати
її власником вищезгаданого майна,
оскільки іншого житла в неї та її дочки,
з якою на даний час проживає за
вищевказаною адресою і яка перебуває у
стані вагітності, немає. Згідна
сплатити відповідачу грошову
компенсацію за ? частину цегляного
житлового будинку, яка складатиме
80 446, 0 грн.

Представник позивача ОСОБА_6 пояснив в
судовому засіданні, що такий варіант
реального розподілу цегляного будинку
з прилягаючими до нього господарськими
будівлями буде правильним, враховуючи
відсутність у позивачки та її членів
сім'ї будь - якого житла та беручи до
уваги неприязний характер між ними
відносин, що унеможливлює подальше
спільне проживання в одному будинку.

Відповідач ОСОБА_2 спочатку позову не
визнав, зазначивши, що все спірне майно
придбане за його власні кошти, а відтак
не може являтися спільною сумісною
власністю. Проте не заперечив, що
цегляний будинок з позивачкою вони
споруджували під час перебування у
шлюбі, земельні ділянки також
приватизовував на своє ім'я за час
шлюбу.

В останньому судовому засіданні позов
визнав частково, згідний отримати
грошову компенсацію за половину
вартості цегляного житлового будинку,
а, натомість, дане будинковлодіння
залишити у власності позивачки. Щодо
іншого майна ствердив, що таке не
підлягає поділу, оскільки з
вищенаведених підстав являється його
особистою власністю.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони
познайомилися у 1987 році. Невдовзі стали
проживати однією сім'єю в одному
будинку в АДРЕСА_1, мали спільний
бюджет, вели спільне господарство, що
підтвердили допитані під час розгляду
справи свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася
дочка ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про її народження, серії
НОМЕР_1 виданим 17.05.1988 року
Городищенською сільською радою
Самбірського району Львівської
області, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року - дочка
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про її народження, серії НОМЕР_2,
виданим 03.05.1990 року цим же органом
місцевого самоврядування. В обох
правовстановлюючих документах батьком
дітей значиться відповідач.

25.08.1990 року сторони зареєстрували свій
шлюб з відповідачем в органах ЗАГСу за
актовим записом №232, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_3 виданим 25 серпня
1990 року, а 01.06.2011 року згідно рішення
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області їхній шлюб
розірвано.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя, так як такі виникають
відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Приймаючи до уваги, що сторони з 1987 року
проживали разом, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет, під
час такого проживання в них народилося
двоє дітей, батьком яких записаний в
актовому записі про їхнє народження
відповідач, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про перебування її у
фактичних шлюбних відносинах з
відповідачем з 1987 року по 2011 рік
підлягають частковому задоволенню,
оскільки сторони уклали шлюб 25. 08.
1990 року, що самі визнають і що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про одруження, наявним у
матеріалах справи, а відтак визнає, що у
фактичних шлюбних відносинах сторони
перебували з 1987 року по 25. 08. 1990 року.

З вищенаведених підстав суд не приймає
до уваги посилання відповідача на
довідку, видану Городищенською
сільською радою за № 614 від 09. 10. 2005
року, якою констатовано факт
реєстрації позивачки за вказаний
період в с. Сіде Самбірського району
Львівської області, як на підставу
відмови у задоволенні позову в цій
частині, оскільки сама реєстрація не
може спростувати обставин перебування
сторін у фактичних шлюбних відносинах.

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати
спільною сумісною власністю подружжя
дерев'яний житловий будинок площею 68,2
кв.м, що по АДРЕСА_1 в м. Самборі
Львівської області, який відповідач
придбав 07.06.1982 року, що підтверджується
наявним у справі договором купівлі -
продажу від 07.06.1982 року, посвідченим
державним нотаріусом Терлецькою І.М. та
зареєстрованим у реєстрі під № 2936 та
реєстраційним посвідченням
Самбірського МБТІ у липні1982 року.

Як убачається зі змісту даного
договору, житловий будинок жилою
площею 31,0 кв.м розташований на
земельній ділянці площею 1330 кв.м та
належить на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого Самбірською державною
нотаріальною конторою 12 травня
1982 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Договір від імені продавців згідно
довіреності вчиняв ОСОБА_12

Будучи допитаним в судовому засіданні
у якості свідка ОСОБА_12 підтвердив дану
обставину.

Згідно ч.1 ст.57 Сімейного кодексу
України майно, нажите до шлюбу, є
особистою приватною власністю
чоловіка, дружини.

Як убачається із записів, вчиненій в
інвентарній справі на дане
будинковолодіння, дослідженій в
судовому засіданні, станом на день
укладення договору купівлі - продажу
загальна площа будинку становила 59, 1
кв.м, без будь - яких господарських
будівель, а на час прийняття в
експлуатацією будинковолодіння за
вказаною адресою станом на 1988 рік його
площа не змінилася.

За таких обставин суд вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання цього
нерухомого майна спільною сумісною
власністю подружжя та послідуючого
його реального розподілу і не приймає
до уваги посилання сторони позивачів
як підстави задоволення позову на ту
обставину, що за час спільного
проживання сторони в цьому будинку
проводили ремонтні роботи, внаслідок
чого вартість останнього істотно
збільшилася, так як в силу ст. 60 ЦПК
України жодними належними в судовому
засіданні доказами підтверджено не
було.

Як було встановлено в судовому
засіданні, рішенням виконавчого
комітету Самбірської міської ради за №
156 від 21. 04. 1988 року ОСОБА_2 було
дозволено будівництво господарської
будівлі, літньої кухні без підключення
газу на своїй земельній ділянці в м.
Самборі Львівської області по АДРЕСА_1
загальним розміром 3,3 х 7, 0 м.

Показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 встановлено, що будівництво
велося під час перебування сторін в
шлюбі та у фактичних шлюбних
відносинах.

Дана обставина підтверджена наявними у
матеріалах справи письмовими доказами
(квитанціями до прибуткового касового
ордеру, дублікатами чеків роздрібної
реалізації за готівковий розрахунок,
накладними), з яких убачається, що
відповідач будівельні матеріали
купляв за час перебування з позивачкою
у фактичних шлюбних відносинах, про що
він сам підтвердив, що в силу ч.1 ст. 61
ЦПК України є підставою для звільнення
від доказування.

Наступним рішенням виконавчого
комітету Самбірської міської ради від
10 лютого 2005 року за № 83 цей
будинок розміром 6, 95 х7,0 м, веранду
розміром 1, 25 х7, 90 м, житловою площею 35
кв. м, загальною 57, 4 кв. м, після чого
житлова площа будинковолодіння, що
складається з двох житлових будинків
становитиме 66,0 кв. м., загальна - 125, 6
кв.м, та господарську будівлю, при
блоковану до житлового будинку з
вбиральнею розміром 05 х11, 7 м та окремо
стоячі господарські будівлі розміром 3,
80 х 7, 45 кв. м і 3,45х5, 90 кв.м було прийнято в
експлуатацію.

Підставою прийняття такого рішення
послужив акт міжвідомчої комісії від 22
грудня 2004 року, яким констатовано,
що даний будинок збудований на місця
літньої кухні та господарської будівлі
згідно рішення міськвиконкому від 21. 04.
1988 року.

Право власності на будинковолодіння
було зареєстроване 12. 09. 2011 року.
Підставою для такої реєстрації
послужило свідоцтво про право
власності серії ЯЯЯ № 026876 від
24.03. 2005 року.

Дана обставина підтверджується
вищевказаною інвентарною справою,
технічним паспортом, виданий на
житловий будинок в м. Самборі
Львівської області по
АДРЕСА_1. Як убачається з технічної
характеристики будинковолодіння, до
складу його входить дерев'яний будинок
та другий цегляний будинок з
господарськими будівлями: три сараї,
гараж

Приймаючи до уваги, що цегляний будинок
разом з господарськими будівлями
збудований сторонами під час їхнього
перебування у шлюбі, за їхні спільні
кошти, згідно ч. 2 ст. 61
Сімейного кодексу України він
являється їхньою спільною сумісною
власністю, а відтак вимога позивачки
про визнання спільною сумісною
власністю майна, а саме: житлового
будинку (цегляного, загальною площею 57,4
кв. м, трьох сараїв, гаражу; вбиральні;
відмостки; огорожі підлягає
задоволенню.

Позивачка просить визнати спільною
сумісною власністю подружжя та
провести реальний розподіл трьох
земельних ділянок площею: 0, 033 га для
ведення садівництва; 0,063 га для
обслуговування житлового будинку, що
знаходиться за адресою: м. Самбір
Львівська область АДРЕСА_1

Як було встановлено судом,
відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення
Самбірської міської ради народних
депутатів за №147/2 від 24. 03. 1997 року було
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0, 1330 га, призначену для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд (
Державний акт на право приватної
власності на землю від 10.04.1997 року),
розташовану в АДРЕСА_1. Згодом дані
земельні ділянки були розділені, про що
ствердили самі сторони, а відтак в силу
ст. 61 ЦПК України дана обставина
дослідженню не підлягає, та на ім'я
відповідача ОСОБА_2 згідно поданої ним
заяви від 22. 03. 2012 року на підставі
вищезгаданого рішення 26 липня
2012 року видано три Державні акти на
право приватної власності на землю:
площею 0, 0330 га для ведення садівництва,
площею 0, 0630 га для обслуговування
цегляного житлового будинку та площею
0, 0370 га для обслуговування дерев'яного
житлового будинку.

Як убачається із вищезгаданого
договору купівлі - продажу, ці ділянки
входили до складу тієї земельної
ділянки, на якій був розташований
дерев'яний житловий будинок, придбаний
відповідачем 07.06.1982 року, а відтак сам
факт її приватизації за час
перебування сторін у шлюбі в силу
положень статей 81, 116 Земельного
кодексу України не може породити будь -
яка права на них у позивачки, оскільки
йдеться не про майно, нажите подружжям
у шлюбі, а про одержану громадянином
частку із земельного фонду, за винятком
земельної ділянки площею 0, 0630 га,
призначеної для обслуговування
цегляного житлового будинку, так як на
такій земельній ділянці знаходиться
будинок та господарські будівлі, що є
спільною сумісною власністю подружжя,
а відтак у разі поділу цього нерухомого
майна та виділу належної частини
будинковолодіння до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, споруди,
будівлі у відповідності до статей 120
Земельного кодексу України та ст.. 377
Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
спільною сумісною власністю подружжя
та проведення реального розподілу
земельних ділянок площею 0, 0370 га
для обслуговування дерев'яного будинку
та площею 0, 0330 га для ведення
садівництва, з вищенаведених підстав
задоволенню підлягати не можуть, так як
являються особистою власністю
відповідача. В той же час підлягає
розподілу земельна ділянка площею
0, 0630 га, закріплена за
обслуговуванням цегляного житлового
будинку у зв'язку з переходом її у
статус спільного майна подружжя, а
відтак в цій частині позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Згідно висновку № 1559/1560/1561 проведеної
по справі судової інженерно - технічної
експертизи по даній справі від 21. 10. 2014
року ринкова вартість нерухомого
майна, розташованого в АДРЕСА_1, а саме:
цегляного житлового будинку, трьох
сараїв, гаражу вбиральні, відмостки,
огорожі та належної до будинку
земельної ділянки, станом на час
проведення дослідження становить 160
896, 0 грн.

Надати варіанти можливого поділу в
натурі вищезгаданого майна неможливо.

Грошова компенсація одному зі
співвласників за належну йому частку
нерухомого майна складатиме 80 446 , 0
грн.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 іншого
житла немає, за вказаною адресою
проживає з дочкою, яка на даний час
перебуває у стані вагітності, згідна
сплатити відповідачу грошову
компенсацію за половину вартості цього
майна, про що останній не заперечує, суд
вважає за необхідне провести реальний
розподіл спільного майна подружжя
згідно даного висновку, виділивши
позивачці ОСОБА_1 цегляний житловий
будинок, три сараї, гараж вбиральню,
відмостку, огорожу та належну до
будинку земельну ділянку, а з позивачки
ОСОБА_1 в користь відповідача
ОСОБА_2 слід стягнути 80 446, 0 грн. як
грошову компенсацію за половину
вартості цього майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати факт перебування у фактичних
шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
1987 року по 25. 08. 1990 року.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних
частках наступне нерухоме майно:
житловий будинок (цегляний) загальною
площею 57,4 кв.м дійсною ринковою
вартістю 45 872 (сорок п'ять тисяч
вісімсот сімдесят дві) гривні, три
сараї загальною дійсною ринковою
вартістю 55 860 (п'ятдесят п'ять тисяч
вісімсот шістдесят) 860 гривень, а саме:
сарай вартістю 26008 (двадцять шість
тисяч вісім) гривень, сарай вартістю
16872 (шістнадцять тисяч вісімсот
сімдесят дві) гривні, сарай вартістю
12980 (дванадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят) гривень; вбиральню
вартістю 2295 (дві тисячі двісті
дев'яносто п'ять) гривень, відмостку
вартістю 1099 (одна тисяча дев'яносто
девять) гривень, огорожу з металевої
сітки вартістю 7610 (сім тисяч шістсот
десять)гривень, гараж вартістю 12980
(дванадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят)
гривень та земельну ділянку площею 0,0630
га, закріплену за обслуговуванням
цегляного житлового будинку, що
знаходиться за адресою: м. Самбір
Львівської області, АДРЕСА_1 та
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№700328, виданого 26 липня 2012 року.

Провести реальний розподіл спільного
сумісного майна подружжя згідно
висновку проведеної по справі судової
інженерно - технічної експертизи № 1559/
1560/ 1561 від 21 жовтня 2014
року, виділивши ОСОБА_1 наступне
нерухоме майно: житловий будинок
(цегляний)» А- 1» загальною площею 57,4
кв.м дійсною ринковою вартістю
45 872 (сорок п'ять тисяч вісімсот
сімдесят дві) гривні, три сараї
загальною дійсною ринковою вартістю 55
860 (п'ятдесят п'ять тисяч вісім
шістдесят) гривень, а саме: Б -сарай
вартістю 26008, гривень, В - сарай вартістю
16872,0 гривень, Д - сарай вартістю 12980
гривень; Ж - вбиральню вартістю 2295 грн., 1
- відмостку віртістю 1099, 0 гривень, 1- 2
огорожу з металевої сітки вартістю 7610
грн., Г - гараж вартістю 12980 гривень та
земельну ділянку площею 0,0630 га,
закріплену за обслуговуванням
цегляного житлового будинку, що
знаходиться за адресою: м.Самбір
Львівської області, АДРЕСА_1 та
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2 згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№700328, виданого 26 липня 2012 року, а
всього майна загальною вартістю 160 896
(сто шістдесят тисяч вісімсот
дев'яносто шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 80 446
(вісімдесят тисяч чотириста сорок
шість) гривень грошової компенсації за
належну йому частку з половини
вартості виділеного ОСОБА_1 нерухомого
майна.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 600
грн. 58 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Львівського
апеляційного суду через Самбірський
міськрайонний суд Львівської області.

Суддя - підпис -

Згідно з оригіналом

Суддя

Г.І.Карнасевич