АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5556/14
Головуючий 1-ї інстанції - Діденко С.А.
Справа №640/2182/14-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договір кредиту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко
І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 04 липня 2014 року по справі за
позовом Кредитної спілки
«Інтер-Інвест» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
виплату заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Кредитна спілка
«Інтер-Інвест» (надалі - КС
«Інтер-Інвест») звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_1
(відповідач-2), який при розгляді справи
уточнила і просила: 1.розірвати
кредитний договір №419856 від
10.09.2012року, укладений між КС
«Інтер-Інвест» та ОСОБА_3; 2.стягнути
солідарно з відповідачів на їх користь
суму заборгованості - 47 209,74грн. та
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 472,11грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
10.09.2012року між КС «Інтер-Інвест» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№419856, згідно з умовами якого
ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в
розмірі 24 000,00грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом 60% річних
строком на 12 місяців. Але, у порушення
умов кредитного договору ОСОБА_2 взяті
на себе зобов'язання за договором
кредиту належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 25.06.2014року за ним
утворилася заборгованість в сумі 47
209,74грн., яка складається: 23 592,72грн. -
сума заборгованості за кредитом; 12
448,38грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом; 11 168,64грн. -
заборгованість по додатковим
відсоткам.

У забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2. за кредитним договором,
10.09.2012року між позивачем та ОСОБА_1 був
укладений договір поруки, відповідно
до якого поручитель та позичальник
відповідають перед позивачем як
солідарні боржники.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача КС
«Інтер-Інвест» - Бондарук Я.М. заявлені
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити з підстав, наведених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлявся
в установленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 позов до не визнав, просив
відмовити у задоволенні вимог щодо
ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.559 ЦК України,
вказуючи на те, що строк дії договору
поруки припинено.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 04 липня 2014 року позов КС
«Інтер-Інвест» задоволено.

Розірвано кредитний договір
№419856 від 10.09.2012року, укладений
між КС «Інтер-Інвест» та ОСОБА_2

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на користь КС «Інтер-Інвест» суму боргу
розмірі 47 209,74грн. Вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог КС
«Інтер-Інвест», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на не повне
з'ясування обставин справи та на
неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення,
апеляційний суд з'ясовує чи були
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти); якими
доказами мотивовано рішення, належними
чи допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримані та
правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов шляхом розірвання
договору кредиту, та стягуючи з
відповідачів-1,2 в солідарному порядку
кредитну заборгованість, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність заявлених вимог.

Судовим розглядом встановлено, що 10
вересня 2012 року між ОСОБА_2 та КС
«Інтер-Інвест» було укладено кредитний
договір №419856 на споживчі
потреби, згідно умов якого відповідач-1
отримав кредит в сумі 24 000,00грн., зі
сплатою 60% річних, з терміном
повернення його до - 10 вересня 2013 року.

З метою забезпечення зобов'язань
позичальника за вищевказаним
кредитним договором, 10 вересня 2012 року
між КС « Інтер-Інвест» і ОСОБА_1 був
укладений договір поруки.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_3,
згідно видаткового касового ордеру від
10.09.2012року, отримав за кредитні кошти в
сумі 24 000,00грн. Однак, відповідач-1 взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 25.06.2014року
відповідно наданого позивачем
розрахунку, заборгованість по сплаті
кредитних сум становить 47 209,74грн.
Вказаний розрахунок відповідачами не
спростовується, тобто вони погодилися
з ним.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням ), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася до сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Таке саме положення закону міститься в
п.2.1.2.2. кредитного договору щодо вимог
кредитодавця до позичальника про
дострокове виконання кредитного
зобов'язання у разу затримки на строк
більше 1 місяця.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Оскільки відповідач-1 взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
фактично не виконував, тому суд вправі
був розірвати його.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

У п.3.2. договору поруки від 10.09.2012року
встановлено, що Кредитна спілка
звертається до поручителя не раніше
наступного дня після настання строку
(терміну) виконання основного
зобов'язання повністю або частинами,
якщо основне зобов'язання не було
виконане.

Пунктом 3.3. цього ж договору визначено,
що у випадку невиконання (неналежного
виконання) основного зобов'язання
поручитель і позичальник відповідають
перед Кредитною спілкою як солідарні
боржники, при цьому Кредитна спілка має
право вимогати від поручителя
виконання зобов'язань передбачених п.2
цього договору.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений, або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Оскільки в договорі поруки строк
виконання основного зобов'язання
спливає 10.09.2013року, тому шестимісячний
строк для пред'явлення вимог до
поручителя протягом 6 місяців має
відраховуватися з наступного дня,
тобто з 11.09.2013року і закінчується
11.02.2014року. Із позовної заяви
вбачається, що її подано до суду саме
11.02.2014року, згідно даті штампу (а.с.2).

За таких обставин, доводи представника
відповідача-2 стосовно того, що договір
поруки є припиненим, не відповідають
обставинам справи..

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України. колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 04 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -