Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5258/14
Головуючий у 1 інстанції Холод Р.С.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини у твердій
грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позову позивачка
зазначала, що з 24 грудня 1999 року по 08
лютого 2005 року вона з відповідачем
перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з
позивачкою і знаходиться на її
утриманні.

Шлюб між сторонами розірвано 08 лютого
2005 року. Дитина часто хворіє у зв'язку з
перенесеною травмою внаслідок ДТП,
потребує постійного нагляду,
щомісячного лікування, повноцінного
харчування та санаторно-курортного
лікування.

Відповідач добровільно не надає
матеріальної допомоги на утримання
сина, працює на ТОВ «Транс-Інтер»
диспетчером та додатково здійснює
індивідуальну трудову діяльність з
надання послуг з ремонту
автомобільної техніки.

На підставі викладеного просила суд
стягнути з відповідача аліменти на її
користь на утримання дитини у твердій
грошовій сумі - 3 330 грн. 46 коп. щомісячно,
починаючи з 30 липня 2014 року; аліменти за
три останні роки, з 30 липня 2011 року по 30
липня 2014 року у сумі 119 896 грн. 56 коп.;
витрати на правову допомогу в розмірі 2
192 грн. 40 коп.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі у розмірі 550 грн. 00 коп.,
щомісяця, починаючи з 04 серпня 2014 року і
до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу у розмірі 10
грн. 96 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в дохід
держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 17
жовтня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі - 957 грн. 00 коп. щомісяця,
починаючи з 04 серпня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття;
допустити негайне виконання рішення
суду у частині стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць;
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в розмірі 2
192 грн. 40 коп.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_3, представника
відповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

За змістом вимог ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням ,що
ґрунтується на
всебічному,повному,об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не у повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено,що з 24.12.1999р. по 08.02.2005 року
сторони у справі перебували в шлюбі,
від якого мають неповнолітню дитину
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2,який проживає з
матір»ю і знаходиться на її утриманні.

Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За змістом вимог ст.182 СК України при
визначені розміру аліментів суд
враховує стан здоров»я та матеріальне
становище дитини,стан здоров»я та
матеріальне становище платника
аліментів,наявність у платника
аліментів інших дітей,непрацездатних
чоловіка,дружини,батьків.

Задовольняючи частково позовні вимоги
і стягуючи з відповідача аліменти на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі твердої грошової суми 550
гривень щомісячно, суд першої
інстанції правильно виходив із
встановлених обставин справи ,зокрема,
того,що відповідач має на утримані ще
двох неповнолітніх дітей, його дохід
складає 1255гривень на місяць, і вимог
закону,зокрема ст.ст. 180,181,182СК України.

Згідно до вимог ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред»явлення
позову.

Аліменти за минулий час можуть бути
присуджені,якщо позивач подасть суду
докази того,що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача,але
не міг їх одержати у зв»язку з
ухиленням останнього від їх сплати.

Позивачкою не надані суду докази
того,що вона вживала заходів для
отримання аліментів,а відповідач
ухилявся від їх сплати,тому висновок
суду про відмову у стягненні аліментів
за останні три роки і про стягнення
аліментів ,починаючи з часу звернення
позивачки до суду - 04.08.2014року - є
правильним і обґрунтованим.

Згідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі.

Судом правильно при визначенні
щомісячного розміру аліментів не
взято до уваги витрати на лікування
дитини,оскільки за змістом ст.185 СК
України такі витрати є
додатковими,викликані особливими
обставинами, а тому не відносяться до
регулярних щомісячних платежів і
підлягають стягненню за рішенням суду
окремо від аліментів, проте таких
позовних вимог позивачка у даній
справі не заявляла.

Разом із тим суд у порушення вимог ч.1
ст.11 ЦПК України, мотивуючи свої
висновки щодо часткового задоволення
позовних вимог, вийшов за межі позову
,зазначивши ,що у задоволенні вимог в
частині стягнення з відповідача
додаткових витрат на утримання дитини
у зв»язку зі станом його здоров»я
належить відмовити, тому судова
колегія вважає,що такі мотиви
висновків суду належить виключити із
мотивувальної частини рішення.

Згідно до вимог ст.12 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі, має право на
правову допомогу, яка надається
адвокатами або іншими фахівцями у
галузі права в порядку, встановленому
законом.

Згідно квитанції №0063 від 29.07.2014р.(а.с.35)
за договором про надання правової
допомоги від 19.06.2014року позивачка
оплатила адвокату його послуги у даній
справі в сумі 2192гр.40коп.

За змістом вимог ст.ст.84,88 ЦПК України
витрати,пов»язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права,несуть сторони,крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.Стороні,на користь якої
ухвалено рішення,суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.Якщо позов задоволено
частково,судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Із позовних вимог позивачки видно,що
вони полягають у стягненні з
відповідача аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, а також окремо у
стягненні аліментів за останні три
роки до звернення її до суду.

Із рішення суду вбачається,що аліменти
стягнуті з часу звернення до суду і
відмовлено у стягнені аліментів за
останні три роки до звернення з позовом
до суду, проте суд,вважаючи
обґрунтованою суму витрат 2192гр.40 коп.,
помилково вважав задоволеними позовні
вимоги у розмірі 0,5% від заявлених
позовних вимог і стягнув з відповідача
на користь позивачки відповідну цьому
розміру компенсацію витрат на правову
допомогу 10гр.96коп.

Виходячи із засад розумності та
справедливості, а також з урахуванням
того,що фактично позовні вимоги
задоволені в половині від заявлених,
судова колегія вважає правильним
стягнути з відповідача на користь
позивачки компенсацію за надання їй
правової допомоги в сумі 1096гривень, у
зв»язку із сим рішення суду підлягає
зміні.

В іншій частині рішення
висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи,
набутим доказам, вимогам матеріального
і процесуального права, рішення є
законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо
фіктивності наданих відповідачем
доказів, необґрунтованості і
необ»активності рішення суду
спростовуються наведеними доказами та
іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року у цій
справі змінити.

Виключити із мотивувальної частини
рішення посилання суду на відсутність
підстав для задоволення позову в
частині стягнення додаткових витрат на
утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
витрати на правову допомогу в сумі
1096гр.(одна тисяча дев»яносто шість
гривень).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: