Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3281/14-ц
Провадження № 2/553/1149/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.11.2014 рокум. Полтава

Ленінс
ький районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді           - Парахіна
Є.В.,

при секретарі                     -
Бутенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова Компанія
"Кредо", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3,
третя особа – ОСОБА_4, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду
перебуває справа за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ТДВ Страхова Компанія "Кредо",
ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 19.11.2013 року близько 21-30 год. на 86
км автодороги Полтава-Олександрія з
вини водія ОСОБА_3, який керував
автомобілем – сідельним тягачем "Volvo",
держ. номер НОМЕР_1 з
напівпричепом-цистерною "С438", держ.
номер НОМЕР_2, під час виконання
трудових обов’язків в ТОВ "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс".

Позивачі просять стягнути з
відповідачів ТДВ Страхова Компанія
"Кредо", ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс"
матеріальну шкоду на користь ОСОБА_1 в
сумі 32123 грн. 18 коп., яка складається з
витрат на його лікування в сумі 327,03
грн., вартості відновлювального
ремонту автомобіля "ВАЗ", 21083, держ.
номер НОМЕР_3, яким він керував під час
ДТП, в сумі 30796 грн. 15 коп., та вартість
послуг евакуатора в сумі 1000 грн., а на
користь ОСОБА_2 - в сумі 17299 грн. 67 коп.,
яка складається з витрат на лікування в
сумі 7892 грн. 71 коп., витрат за оренду
автотранспорту в сумі 9000,00 грн. та
витрат на придбання пального для
прибуття до правоохоронних органів в
сумі 406,96 грн.; стягнути з відповідачів
ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3
на користь позивачів моральну шкоду в
сумі по 100000,00 грн. на кожного; стягнути з
відповідачів ТДВ Страхова Компанія
"Кредо", ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3
витрати на правову допомогу на користь
кожного з позивачів в сумі по 2500,00 грн.,
а також солідарно інші судові витрати,
пов’язані з розглядом справи у суді, а
саме – на придбання палива (бензину).

В жовтні 2014 року позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 уточнили позовні вимоги,
надали суду відповідну письмову заяву,
в якій фактично визначили розмір
позовних вимог щодо стягнення
солідарно з відповідачів ТДВ Страхова
Компанія "Кредо", ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3
судових витрат, пов’язані з розглядом
справи у суді, - просили стягнути на
користь ОСОБА_1 витрати на копіювання
документів в сумі 55 грн., а на користь
ОСОБА_2 – витрати на придбання палива
(бензину) в сумі 406 грн. 95 коп.

Ухвалою суду від 05.08.2014 року
до участі в справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивачів,
залучено ОСОБА_4.

В судовому засіданні
позивачі та їх представник адвокат
ОСОБА_5 позов підтримали, просили
задовольнити в повному обсязі з
підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
посилаючись на те, що, матеріальну та
моральну шкоду, заподіяну позивачам
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась з вини водія
ОСОБА_3, повинна відшкодовувати
страхова компанія, в якій було
застраховано його цивільно-правову
відповідальність як особи, яка в силу
виконання трудових обов’язків
керувала сідельним тягачем "Volvo", держ.
номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною
"С438", держ. номер НОМЕР_2, згідно з
полісом № АВ/8291352 від 24.12.2012 року.
Наголошувала, що ліміт суми страхового
відшкодування, визначений вказаним
полісом, за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю, становить 100000 грн. на одного
потерпілого, а за шкоду, заподіяну
майну - 50000 грн. на одного потерпілого,
що повністю покриває розмір позовних
вимог позивачів.

Просила в задоволенні позову до ТОВ
"Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс"
відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, надавши заяву з проханням
проводити розгляд справи без його
участі, доручив здійснювати
представництво його інтересів
адвокату ОСОБА_6

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_6 в судовому засіданні
заперечував проти позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2, посилаючись на те, що
матеріальну і моральну шкоду, завдану
позивачам внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась з вини водія ОСОБА_3 під час
виконання ним трудових обов’язків, в
силу ст. 1172 ЦК України та роз’яснень, що
містяться в постанові Пленуму ВСУ № 4
від 31.03.1995 року, має відшкодовувати не
він, а роботодавець ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс". Крім
того, зазначив про безпідставність
позовних вимог позивачів щодо
відшкодування вартості
відновлювального ремонту автомобіля
"ВАЗ", 21083, держ. номер НОМЕР_3, в сумі 32123
грн., зважаючи на те, що його ринкова
вартість є значно меншою – 21066 грн. 03
коп., а відтак завдана шкода не може
перевищувати вказану суму;
недоведеність позовних вимог про
відшкодування витрат на лікування з
огляду на відсутність відповідних
медичних документів,
необґрунтованість вимог про стягнення
витрат на правову допомогу та
недоведеність вимог про відшкодування
витрат ОСОБА_2 на транспортні послуги в
сумі 9000 грн., а також інших судових
витрат – на копіювання документів,
витрачання коштів на придбання палива
(бензину) для прибуття за викликом до
прокуратури та суду. Вказав, що
позивачами не доведено факт
заподіяння моральної шкоди в розмірі
по 100000 грн., тоді як моральну шкоду в
межах ліміту відшкодування,
визначеного полісами страхування, має
відшкодовувати страхова компанія, в
якій застрахована цивільно-правова
відповідальність водія, а іншу частину
- роботодавець.

Просив в задоволенні позову до ОСОБА_3
відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ Страхова
Компанія "Кредо" в судове засідання не
з'явився, не повідомивши про причини
неявки, незважаючи на те, що був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, надавши заяву з проханням
проводити розгляд справи без його
участі, в якій зазначив, що позов
підтримує.

Враховуючи думку сторін, а
також наявні у справі докази, суд
визнав за можливе розглянути справу у
відсутність учасників процесу, які не
з'явилися.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено в ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов’язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, суд
розглянув справу в межах позовних
вимог та за наявними в ній доказами, які
надані сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01.07.2010
року згідно з наказом № 212 від 26.06.2010
року працює водієм автотранспортних
засобів (з перевезення небезпечних
вантажів) автотранспортного
господарства в ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс".

19.11.2013 року ОСОБА_3 у зв’язку з
виконанням трудових обов’язків
керував автомобілем – сідельним
тягачем "Volvo", держ. номер НОМЕР_1 з
напівпричепом-цистерно "С438", держ.
номер НОМЕР_2, що підтверджується
подорожнім листом № 434175 від 19.11.2013 року.

Автомобіль – сідельний тягач "Volvo",
держ. номер НОМЕР_1 з
напівпричепом-цистерною "С438", держ.
номер НОМЕР_2, перебувають у
користуванні ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" на
підставі Договору найму транспортних
засобів № 02-11 від 30.06.2011 року,
укладеного з ТОВ "СКАЙБЕР", який діє до
31.12.2014 року.

19 листопада 2013 року близько 21 гол. 30 хв.
ОСОБА_3 керуючи вантажним автомобілем
сідельним тягачем "Volvo", держ. номер
НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерно "С438",
держ. номер НОМЕР_2, рухався по
автодорозі Полтава-Олександрі в
напрямку від м. Полтава до м.
Олександрії та на 86 км + 300 м згаданого
автошляху при зустрічному роз'їзді з
автомобілем "МАЗ", державний номерний
знак НОМЕР_4, з бортовим причепом "МАЗ",
державний номерний знак НОМЕР_5, під
керуванням водія ОСОБА_7, водій ОСОБА_3,
в порушення вимоги п. 10.1 та п. 1 Розділу 34
Правил дорожнього руху України, не
переконався у безпечності зміни
напрямку руху та допустив виїзд
керованого ним транспортного засобу на
смугу зустрічного руху і як наслідок
зіткнення з автомобілем "МАЗ" під
керуванням водія ОСОБА_7, та легковим
автомобілем "ВАЗ 21083", державний
номерний знак НОМЕР_3, під керування
водія ОСОБА_1, який теж рухався у
зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля "ВАЗ 21083"
ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості
тілесні ушкодження у вигляді:
закритого осколкового перелому
акроміального відростку лівої лопатки
зі зміщенням та розходженням
фрагментів; забоїв та саден шкіри
верхньої та лівої нижніх кінцівок,
обличчя зліва. Крім того, пасажир
автомобіля "ВАЗ 21083" ОСОБА_2 внаслідок
ДТП теж отримав середньої тяжкості
тілесні ушкодження у вигляді:
закритого косо-гвинтового, осколкового
перелому на межі середньої та
дистальної третини правого плеча зі
зміщенням, заходженням та кутовою
деформацією.

Вироком Комсомольського міського суду
Полтавської області від 30.07.2014 року
визнано доведеною вину ОСОБА_3 у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України та призначене покарання у
виді 3 років обмеження волі з
позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 2
роки. Звільнено ОСОБА_3 від відбування
призначеного судом основного та
додаткового покарання у зв’язку з
актом амністії.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 14.10.2014 року вказаний вирок в
частині призначеного покарання та
звільнення від нього у зв'язку з актом
амністії залишений без змін, та вступив
в законну силу.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, суд
враховує той факт, що цивільно-правова
відповідальність водія сідельного
тягача "Volvo", держ. номер НОМЕР_1, який
разом з напівпричепом-цистерною "С438",
держ. номер НОМЕР_2, перебувають у
користуванні ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" на
підставі Договору найму транспортних
засобів № 02-11 від 30.06.2011 року,
укладеного з ТОВ "Скайбер",
застрахована власником транспортного
засобу в ТДВ Страхова Компанія "Кредо"
згідно з полісом № АВ/8291352 від 24.12.2012
року.

Згідно з п. 2 Полісу № АВ/8291352 від 24.12.2012
року, страховим випадком є подія,
внасілдок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась за участю
забезпеченого транспортного засобу
(сідельного тягача "Volvo", держ. номер
НОМЕР_1) і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи.

Відповідно до п.п. 3, 4 Полісу строк його
дії встановлений з 24.12.2012 року по 23.12.2013
року, а страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров"ю - у розмірі 100 000,00 грн., за шкоду,
заподіяну майну – 50000,00 грн., франшиза
– 500,00 грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

В ч. 1 ст. 985 ЦК України встановлено, що
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю
та/або майну потерпілого.

ОСОБА_3 повідомив страховика ТДВ
Страхова Компанія "Кредо" про страховий
випадок – дорожньо-транспортну
пригоду, яка сталась 19.11.2013 року, - по
телефону на Call-центр страхової
компанії 25.11.2013 року.

Згідно ст. 35 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Заява позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
страхове відшкодування за ДТП, яка
сталась 19.11.2013 року, надійшла на адресу
страхової компанії 08.09.2014 року та
відповідно до листа ТДВ Страхова
Компанія "Кредо" № 12/11-14(01) від 12.11.2014
року рішення за вказаною заявою не
прийняте, що не суперечить строкам його
прийняття, встановленим ст. 36.2 Закону
України "Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", до того ж, заявниками не
подано документів, які б
підтверджували право власності на
пошкоджений транспортний засіб ВАЗ 21083,
держ. номер НОМЕР_6, тому відшкодування
шкоди, завданої власнику майна, на
користь заявників не вбачається
можливим.

В п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що страхова сума -
це грошова сума, у межах якої страховик
зобов’язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об’єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

В ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За змістом положень ч. 1 ст. 1172 ЦК
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом достовірно встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
водія сідельного тягача "Volvo", держ.
номер НОМЕР_1, застрахована власником
транспортного засобу ТОВ "Скайбер"
згідно з полісом № АВ/8291352 від 24.12.2012
року.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров’ю, майну третьої особи.

В ст. 23 Закону України "Про обов’язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" встановлено, що
шкодою, заподіяною життю та здоров’ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є,
зокрема, шкода, пов’язана з лікуванням
потерпілого.

Згідно зі ст. 28 вказаного Закону шкода,
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди

майну потерпілого, - це, зокрема, шкода,
пов'язана: з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи викладене, шкоду, завдану
потерпілим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
виразилась у витратах на лікування, а
такою компенсацію витрат на
відновлювальний ремонт пошкодженого
транспортного засобу та на його
евакуацію має відшкодовувати страхова
компанія ТДВ Страхова Компанія "Кредо".

Обґрунтовуючи позовні вимоги до ТДВ
Страхова Компанія "Кредо", ТОВ "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" про
відшкодування матеріальної шкоди,
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 вказували на
те, що вимушені були лікуватись у
зв’язку з травмами, отриманими в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, та понесли витрати на
лікування.

На підтвердження понесення витрат на
лікування позивач ОСОБА_1 надав суду
оригінали чеки щодо оплати за
придбання лікарських засобів та
засобів для догляду на загальну суму 327
грн. 03 коп. (т. 1 а.с. 16), а позивач ОСОБА_2
чеки та рахунки на суму 7892 грн. 71 коп. (т.
1 а.с. 29, 33-34).

Відповідно до ст. 24. Закону
України "Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв’язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов’язані з
доставкою, розміщенням утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров’я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та придбанням лікарських
засобів. Зазначені в цьому пункті
витрати та необхідність їх здійснення
мають бути підтверджені
документально відповідним закладом
охорони здоров’я.

Разом з тим, частина чеків, наданих
позивачем ОСОБА_1, свідчить про
здійснення оплати за придбання
лікарських засобів, проте позивачем не
надано суду документів закладів
охорони здоров'я на підтвердження
призначення йому вказаних засобів. З
іншої частини наданих ним чеків
неможливо встановити, за який саме
товар здійснювалась оплата, які засоби
для догляду та ким придбавались. Тобто
позивачем ОСОБА_1 не доведено в
судовому засіданні той факт, що для
лікування від травм, отриманих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди він потребував придбання
лікарських засобів, зазначених у
наданих ним чеках, та у зв’язку з цим
поніс витрати.

А тому суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення
витрат на лікування.

Вирішуючи аналогічні позовні вимоги
ОСОБА_2, суд бере до уваги той факт, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 19.11.2013 року з вини
водія ОСОБА_3 він отримав тілесні
ушкодження у виді закритого
косо-гвинтового, осколкового перелому
на межі середньої та дистальної
третини правого плеча зі зміщенням,
заходженням та кутовою деформацією, у
зв’язку з чим перебував на лікарняному
та відповідно до Виписки з медичної
карти амбулаторно (стаціонарного)
хворого № 7831 від 06.12.2013 року в період з
20.11.2013 року до 06.12.2013 року знаходився на
стаціонарному лікуванні в 1-ій міській
клінічній лікарні м. Полтави, 21.11.2013
року йому проведено операцію: МОС
правої плечової кістки пластиною LCP та
9-ма гвинтами, призначалось лікування
наступними лікарськими засобами:
зінацеф, метрагіл, Фраксипарін,
перев'язки зі спиртовим розчином
хлорофіліпту, рекомендовано Д-нагляд
травматолога за місцем проживання,
фіксуюча пов'язка до 6 тижнів з
послідуючим рентген-контролем,
остеогенон та ЛФК (т. 1 а.с. 28).

Відповідно до довідки про вартість
лікування 1-ої МКЛ м. Полтави № 1123 від
01.04.2013 року (а.с. 68 кримінальної справи №
534/1002/14-к), ОСОБА_2 дійсно перебував на
лікуванні у травматологічному
відділенні з 20.11.2013 року по 05.12.2013 року
включно (16 ліжко-днів), ним за власник
рахунок придбано наступні ліки,
лікарські засоби та вироби медичного
призначення і обстеження: метрогіл 100 –
9 флак., зінацеф 0,75 – 14 флак.,
фраксіпарін 0,3 – 10 шт., марля - 20 м, спирт
96% 100 мл – 3 флак., рукавички стерильні - 10
пар, дренажна система - 1 шт., лезо для
скальпеля - 1 шт., плівка бактерицидна - 1
шт., фізрозчин 400,0 – 3 шт., халати
хірургічні стерильні – 5 шт., покриття
стерильне – 5 шт., бахали – 5 шт., розчин
Рінгер 400 – 1 шт., NaCl 200,0 – 1 шт., сорбілак
200 – 1 шт., система ПР – 10 шт., шприц 2,0 – 2
шт., шприц 5,0 – 16 шт., шприц 10,0 – 2 шт.,
шприц 20,0 – 2 шт.

На підтвердження факту придбання
набору імплантів, застосованих в ході
проведення операції, позивач ОСОБА_2
надав суду оригінал рахунку-фактури
ФОП ОСОБА_8 № 2011/263 від 20.11.2013 року та
товарного чеку від 20.11.2013 року, згідно з
якими сплачено загальну вартість
вказаних товарів розмірі 6250,00 грн.

З сукупності чеків, наданих суду
вказаним позивачем на підтвердження
витрат на лікування, вбачається, що на
придбання ліків, лікарських засобів та
виробів медичного призначення,
зазначених у Виписці з медичної карти
амбулаторно (стаціонарного) хворого №
7831 від 06.12.2013 року та довідці про
вартість лікування 1-ої МКЛ м. Полтави №
1123 від 01.04.2013 року, було витрачено кошти
в загальній сумі 1340 грн. 06 коп.

Дані, що містяться в деяких інших чеках,
не дають підстав встановити, за яких
саме товар здійснено оплату, а деякі
зазначені лікарські засоби не є такими,
що призначались ОСОБА_2 у зв’язку з
лікуванням від травм, отриманих під час
дорожньо-транспортної пригоди, у
зв’язку з чим витрати на їх придбання
відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення витрат на лікування та
необхідність стягнення на його користь
з ТДВ Страхова Компанія "Кредо" коштів у
загальній сумі 7590 грн. 06 коп.

При вирішенні вимог позивача ОСОБА_1
про стягнення з відповідачів ТДВ
Страхова Компанія "Кредо", ТОВ "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на
його користь в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
вартості відновлювального ремонту
автомобіля "ВАЗ 21083", держ. номер НОМЕР_3,
яким він керував під час ДТП, в сумі 30796
грн. 15 коп., та вартості послуг
евакуатора в сумі 1000 грн., витрачених на
транспортування пошкодженого
автомобіля з місця ДТП, суд виходить з
наступного.

На підтвердження того факту, що за
транспортування автомобіля "ВАЗ 21083",
реєстраційний номер НОМЕР_3 в напрямку
Кременчук-Полтава 19.11.2013 року ФОП
ОСОБА_9 отримано 1000 грн.,
підтверджується квитанцією вказаного
суб’єкта господарювання серії АК №
128424 від 19.11.2013 року.

Натомість, достовірних доказів того, що
вказана сума коштів сплачена саме
ОСОБА_1, судом під час розгляду справи
не здобуто, а відтак його позовні
вимоги в цій частині суд вважає
недоведеними й такими, що не підлягають
задоволенню.

Згідно з висновком автотоварознавчої
експертизи № 46 від 08.04.2014 року,
виконаним експертом НДЕКЦ УМВС України
в Полтавській області в ході
досудового розслідування
кримінального провадження відносно
ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
"ВАЗ 21083", реєстраційний номер НОМЕР_3,
ідентифікаційний номер (VIN) ХТА 210830Р1376007
на дату оцінки складає 30796 грн. 15 коп.
Матеріальний збиток, завданий
власникові автомобіля на дату оцінки
складає 21066 грн. 03 коп., в межах
визначеної в ході проведення
експертизи ринкової вартості
досліджуваного транспортного засобу.

З огляду на вищевикладене, власник
автомобіля "ВАЗ 21083", реєстраційний
номер НОМЕР_3, має право на отримання
страхового відшкодування в розмірі, що
не може перевищувати його ринкової
вартості, тобто розмір матеріальної
шкоди, завданий внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
пошкодженням вказаного автомобіля,
становить 21066 грн. 03 коп.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи позовні
вимоги про стягнення на його користь
вартості відновлювального ремонту
автомобіля "ВАЗ 21083", реєстраційний
номер НОМЕР_3, вказував на те, що
являється його власником.

На підтвердження вказаних тверджень
надав суду копію розписки гр. ОСОБА_10
про отримання від ОСОБА_1 коштів в сумі
30000 грн. за автомобіль.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_10 користувався автомобілем "ВАЗ
21083", реєстраційний номер НОМЕР_3, на
підставі довіреності від 04.05.2012 року,
виданої ОСОБА_4 та посвідченої
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу.

При цьому, не викликає сумніву той факт,
що автомобіль "ВАЗ 21083", реєстраційний
номер НОМЕР_3, на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
АЕС 023119, виданого РЕВ 2-го МВ ДАІ при
УМВС України в Дніпропетровській
області 28.09.2006 року, належить на праві
власності гр. ОСОБА_4.

Право власності на вказаний
транспортний засіб за позивачем ОСОБА_1
у встановленому чинним законодавством
порядку не зареєстровано, що він
підтвердив в судовому засіданні.

Згідно з чинним законодавством право
власності на автомобілі підлягає
державній реєстрації, процедура якої
урегульована "Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року.

Як встановлено в ч.ч. 1, 2, 4 ст. 334 ЦК
України, право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Переданням майна вважається вручення
його набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки. Права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації,
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону

Враховуючи вищевикладене, положення ч.
4 ст. 334 ЦК України, суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення на його
користь вартості відновлювального
ремонту автомобіля "ВАЗ 21083",
реєстраційний номер НОМЕР_3, оскільки
право на звернення до суду з такими
вимогами належить лише власнику
транспортного засобу, яким позивач не
являється, тоді як ОСОБА_4 особисто з
аналогічним позовом до суду не
звертався та не уповноважував на це
ОСОБА_1

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про
стягнення з відповідачів ТДВ Страхова
Компанія "Кредо", ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, його
витрат на транспортні послуги в сумі 9000
грн., суд враховує наступне.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
послався на те, що працює в ПСБП "ЮВЕС"
на посаді виконроба, його робота
пов’язана з відрядженнями по усій
території України, проте через травму
руки, отриману під час ДТП 19.11.2013 року
він не міг самостійно керувати
автомобілем, для чого вимушений був на
підставі договору б/н від 09.12.2013 року
найняти в якості водія ОСОБА_11,
послугами останнього користувався
протягом 2 місяців до 09.02.2014 року та
сплатив йому кошти по 4500 грн. в
загальній сумі 9000 грн.

Надані позивачем ОСОБА_2 документи
свідчать про те, що він дійсно працює на
посаді виконроба в ПСБП "ЮВЕС", під час
дорожньо-транспортної пригоди 19.11.2013
року, яка відбулась з вини ОСОБА_3,
отримав тілесні ушкодження у виді
закритого косо-гвинтового, осколкового
перелому на межі середньої та
дистальної третини правого плеча зі
зміщенням, заходженням та кутовою
деформацією.

На підтвердження факту виконання робіт
за договором про надання транспортних
послуг б/н від 09.12.2013 року, укладеним між
ОСОБА_1 та ОСОБА_11, надав акти виконаних
робіт та надання послуг від 09.01.2014 року
та від 09.02.2014 року, а в підтвердження
проведення розрахунків з ОСОБА_11 –
розписки останнього від 09.01.2014 року та
від 09.02.2014 року про отримання коштів в
сумі по 4500 грн. від позивача.

Разом з тим, в судовому засіданні не
здобуто жодних доказів на
підтвердження того факту, що ОСОБА_11
являється приватним підприємцем та у
встановленому чинним законодавством
порядку здійснює підприємницьку
діяльність з перевезення пасажирів,
отримав від ОСОБА_2 кошти в загальній
сумі 9000 грн. та сплатив до державного
бюджету України відповідні податки та
збори. Не надано позивачем суду також і
жодних доказів на підтвердження того,
що він у зв’язку з виконанням
службових обов’язків в період з 09.12.2013
року по 09.02.2014 року перебував у
відрядженнях, дійсно потребував
надання транспортних послуг. Крім того,
позивачем не обґрунтовано, з яких
правових підстав відповідачі ТДВ
Страхова Компанія "Кредо", ТОВ "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс"
мають нести витрати з оплати проїзду
ОСОБА_2 до відрядження, зважаючи на те,
що ці витрати згідно чинного
законодавства мають відшкодовуватись
роботодавцем, яким в даному випадку є
ПСБП "ЮВЕС", та за своєю суттю не є
шкодою, завданою внаслідок ДТП, у
зв’язку з чим не підлягають
відшкодуванню в порядку, визначеному
ст. 1187 ЦК України.

На підтвердження понесення витрат на
придбання бензину з метою прибуття з м.
Полтави до м. Комсомольська за викликом
слідчого для проведення слідчих дій за
його участі, та до суду на судовий
розгляд кримінальної справи відносно
ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України позивачем
ОСОБА_2 надано суду чеки: на суму 44,01 грн.
від 13.11.2013 року та на суму 362 грн. 95 коп.
від 29.04.2014 року.

Разом з тим, вказані документи не
містять доказів того, що сплата цих
коштів здійснювалась саме ОСОБА_2, не
доведено в судовому засіданні також і
той факт, що позивач у відповідні дати
викликався до органів внутрішніх справ
та/або до суду, а придбаний згідно цих
чеків бензин та скраплений газ
використовувалися саме для прибуття до
вказаних установ. Крім того, не
викликає сумніву, що кошти в сумі 44,01
грн., сплачені 13.11.2013 року, тобто до
події ДТП, яка відбулась 19.11.2013 року, не
мають жодного відношення до обставин,
якими позивач обґрунтовує відповідні
позовні вимоги. А тому позовні вимоги в
цій частині є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд
виходить з наступного.

Судом достовірно встановлено, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась 19.11.2013 року,
позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазнали травм,
що призвело до зміни звичного ритму і
способу життя, фізичних страждань,
моральних переживань та інших
негативних наслідків, а відтак, не
викликає сумніву той факт, що вказаною
подією та ушкодженнями здоров'я їм
заподіяно моральну шкоду.

Як встановлено в ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

За змістом п. 11 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року, за
вибором потерпілого вимога про
відшкодування шкоди може бути
пред'явлена безпосередньо до винної
особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК
особа, яка відповідає за шкоду, завдану
з вини іншої особи, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи, якщо
за законом межі відповідальності
останньої та особи, яка за неї
відповідає, однакові.

Разом з тим, за змістом положень ч. 1 ст.
1172 ЦК України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

В п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року
роз’яснено, що не вважається особою,
яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

Згідно роз’яснень, які містяться в п. 8
постанови пленуму Верховного суду
України "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995року, за
моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП,
якщо спеціальною нормою закону не
встановлено іншого.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3
під час ДТП керував автомобілем у
зв’язку з виконанням трудових
обов’язків в ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Судом також достовірно встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
водія сідельного тягача "Volvo", держ.
номер НОМЕР_1, який на підставі договору
найму перебуває у володінні ТОВ
"Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс",
застрахована власником транспортного
засобу ТОВ "Скайбер" згідно з полісом №
АВ/8291352 від 24.12.2012 року.

Вказаний транспортний засіб перебуває
у володінні ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" на
підставі Договору найму транспортних
засобів № 02-11 від 30.06.2011 року,
укладеного з ТОВ "Скайбер", а відтак
виходячи з положень ст. 20-1 Закону
України "Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" до вказаної особи переходять
права та обов’язки страхувальника.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров’ю, майну третьої особи.

Як встановлено в ст. 23 вказаного Закону,
шкодою, заподіяною життю та здоров’ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є,
зокрема, моральна шкода, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв’язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров’я.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку про
доведеність того факту, що позивачам
ОСОБА_1, ОСОБА_2 як потерпілим внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
заподіяно моральну шкоду, яка підлягає
відшкодуванню.

Вирішуючи питання про розмір моральної
шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд
враховує, що ними в порушення вимог ст.
23 ЦК України та роз’яснень, що
містяться в п. 4 постанови пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", не
обґрунтовано, з яких міркувань вони
виходили, визначаючи розмір шкоди у
сумі по 100 тисяч гривень, та якими
доказами це підтверджується. А тому з
урахуванням характеру, обсягу та
тривалості моральних страждань, яких
зазнав кожен з позивачів у зв’язку з
отриманими внаслідок ДТП тілесними
ушкодженнями, а також тривалості
лікування та ступеню негативних змін в
житті кожного з них, з дотриманням
вимог розумності і справедливості,
вважає, що розмір моральної шкоди,ь
заподіяної позивачу ОСОБА_1, можливо
визначити в сумі 8000 грн., а позивачу
ОСОБА_2 – в сумі 10000 грн.

В п. 9.3, 9.4 ст. 9 Закону України "Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що розмір страхової
суми за шкоду, заподіяну життю чи
здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч
гривень на одного потерпілого.
Страхові виплати за договорами
обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
обмежуються страховими сумами, які
діяли на дату укладення договору та
зазначені в договорі страхування.

Так, згідно з полісом № АВ/8291352 від
24.12.2012 року страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю і
здоров"ю - у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону
України "Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров’я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров’ю.

Відтак, з урахуванням розміру
страхової суми (ліміту
відповідальності) ТДВ Страхова
Компанія "Кредо", визначеного у полісі
№ АВ/8291352 від 24.12.2012 року, зазначеним
страховиком має бути відшкодовано
кожному з позивачів як потерпілим
внаслідок ДТП за участю застрахованого
відповідачем транспортного засобу з
вини його водія моральна шкода у
розмірі по 5000 грн. 00 коп.

Інша ж частина моральної шкоди,
загальний розмір якої визначений
судом, підлягає відшкодуванню
роботодавцем винної особи ОСОБА_3 -
відповідачем ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс". На
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з
ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" сума у
розмірі 3000 грн., на користь ОСОБА_2 – 5000
грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди та з урахуванням того, що ТДВ
Страхова Компанія "Кредо" залучена
позивачами до участі в даній справі в
якості відповідача поряд з ТОВ
"Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", згідно
чинного законодавства несе
відповідальність за моральну шкоду, як
частину шкоди, заподіяної життю і
здоров"ю осіб, які є потерпілими
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, вважає до доцільне стягнути з
вказаних двох відповідачів моральну
шкоду на користь позивачів у розмірах,
визначених вище.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Як встановлено в п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про відшкодування
матеріальних збитків, завданих
внаслідок вчинення кримінального
правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

З огляду на положення вищенаведеної
норми, з ТДВ Страхова Компанія "Кредо"
та ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір пропорційно до частини
задоволених позовних вимог до кожного
з відповідачів.

Як визначено в ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать: 2)
витрати на правову допомогу; 3) витрати
сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду; 4) витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз; 5)
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 не
доведено той факт, що у зв’язку з
розглядом даної судової справи ним
понесені витрати на копіювання
документів на суму 55 грн., надана суду
квитанція не містить відомостей про
платника коштів й з її змісту неможливо
достовірно стверджувати про сплату
вказаних коштів саме у зв’язку з
розглядом даної справи. Враховуючи
викладене, а також те, що витрати з
копіювання документів, за змістом ст. 79
ЦПК України, законодавцем не віднесено
до кола судових витрат, суд не
знаходить підстав для їх стягнення з
відповідачів.

Позивачем ОСОБА_2 не доведено факт
понесення витрат на прибуття до суду
для участі в судових засіданнях по
даній справі в сумі 406 грн. 95 коп., не
надано суду жодних доказів на
підтвердження факту придбання палива
на вказану суму та витрачання його з
зазначеною метою. А тому суд не
знаходить підстав для стягнення на
його користь з відповідачів вказаної
суми коштів.

При вирішенні питання щодо розміру
витрат на правову допомогу, суд
враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84
ЦПК України витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Законом України "Про граничні розміри
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних справ"
визначено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Як встановлено в п. 48 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ"Про застосування судами
законодавства про судові витрати у
цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014
року витрати на правову допомогу,
граничний розмір якої визначено
відповідним законом, стягуються не
лише за участь у судовому засіданні при
розгляді справи, а й у разі вчинення
інших дій поза судовим засіданням,
безпосередньо пов’язаних із наданням
правової допомоги у конкретній справі
(наприклад, складання позовної заяви,
надання консультацій, переклад
документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути
документально підтверджені та
доведені. Відсутність документального
підтвердження витрат на правову
допомогу, а також розрахунку таких
витрат є підставою для відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат.

Представником позивача надано суду
квитанції, які підтверджує факт
отримання від ОСОБА_1, ОСОБА_2 коштів в
сумі по 2500 грн. з кожного, а також акт
про надання послуг від 17.11.2014 року, в
якому наведено перелік наданих послуг
на загальну суму 6250 грн.

Аналізуючи зміст вказаного вище акту,
очевидним є те, що частина з зазначених
у ньому послуг, в тому числі,
ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження у МВ м.
Комсомольськ, участь в судових
засіданнях Комсомольського міського
суду Полтавської області, складання
апеляційної скарги на вирок
Комсомольського міського суду
Полтавської області, участь в судовому
засіданні апеляційного суду
Полтавської області у зв’язку з
розглядом вказаної апеляції, складання
та подання заяви про страхове
відшкодування до страхової компанії, -
безпосередньо не пов’язані та не
можуть бути визнані судовими витратами
по даній судовій справі, а відтак не
підлягають компенсації відповідачами
на користь позивачів у порядку,
встановленому ст. 88 ЦПК України.

Витрати позивачів на правову допомогу,
яка виразилась у підготовці та
складанні цивільного позову по даній
справі та уточненої позовної заяви,
ознайомленні з матеріалами даної
справи та участю адвоката ОСОБА_5 в
судових засіданнях по даній справі з
урахуванням тривалості судових
засідань згідно даних журналів судових
засідань (близько 6 годин 40 хв.) в межах
витрат, зазначених адвокатом в Акті про
надані послуги від 17.11.2014 року та
враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати, встановлений Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", в межах розміру компенсації
витрат на правову допомогу,
визначеного в ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" становлять
4885 грн. 60 коп., тобто по 2442 грн. 80 коп. на
кожного з позивачів.

А тому з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивачів підлягає стягненню розмір
витрат на правову допомогу в межах
граничних розмірів їх компенсації
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова Компанія
"Кредо", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс", ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди –
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
Компанія "Кредо" на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, кошти в
сумі 5000 грн. 00 коп., витрати на правову
допомогу в сумі 91 грн. 60 коп., а всього 5091
грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю Страхова
Компанія "Кредо" на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, кошти в
сумі 7590 грн. 06 коп., моральну шкоду в
розмірі 5000 грн. 00 коп., витрати на
правову допомогу в сумі 219 грн. 85 коп., а
всього 12809 грн. 91 коп.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, кошти в
сумі 3000 грн. 00 коп., витрати на правову
допомогу в сумі 54 грн. 96 коп., а всього 3054
грн. 96 коп.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" на
користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди кошти в розмірі 5000 грн.
00 коп., витрати на правову допомогу в
сумі 146 грн. 57 коп., а всього 5146 грн. 57
коп.

В іншій частині в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2
відмовити.

Стягнути з ТДВ Страхова
Компанія "Кредо" на користь держави
судовий збір в сумі 100 грн. 00 коп.

Стягнути з ТОВ "Торговий дім
"Кременчукнафтопродуктсервіс" на
користь держави судовий збір в сумі 80
грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в сумі 1241 грн. 78
коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 1143 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржено
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які брали участь у
розгляді справи, але не були присутні
при проголошенні рішення – в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави ОСОБА_12