Справа №490/9929/14-ц 05.12.2014 05.12.2014 05.12.2014
Провадження №22-ц/784/3100/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 грудня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: ОСОБА_1 - представника
позивачки, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 -
представників відповідачки, третьої
особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - представників ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02 жовтня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_4, про стягнення
аліментів на її утримання та
додаткових витрат,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на її утримання та
додаткових витрат.

Позивачка вказувала, що не працює,
отримує пенсію за віком в розмірі 949
грн., інших джерел доходу немає. Вона
також вказувала, що хворіє, у зв'язку з
чим потребує лікування, на що
витрачається значна частина її доходу.
Відповідачка є її дочкою, проживає в
Португалії, родина останньої має
достатній дохід, але в добровільному
порядку допомагати їй матеріально
відмовляється. Крім того, з дозволу
дочки ОСОБА_5 вона більше десяти років
проживала в її квартирі. Але з січня 2014
року відповідачка вимагає її виселення
з квартири та зняття з реєстрації. Тому
вона змушена наймати житло.

Посилаючись на наведене, позивачка
просила ухвалити рішення, яким
стягувати з відповідачки на її
утримання щомісячно аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась із
уточненою позовною заявою, в якій
зазначала, що з 09 вересня 2014 року по 17
вересня 2014 року перебувала на
стаціонарному лікуванні в
Миколаївській обласній лікарні, де
перенесла хірургічну операцію. У
зв'язку з чим, понесла витрати на
лікування в розмірі 5471 грн. 97 коп.

Посилаючись на те, що понесені нею
витрати є значними, остаточно просила
стягувати з відповідачки на її
утримання щомісячно аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 2000 грн.,
починаючи з 04 серпня 2014 року і довічно,
а одноразово - 2735 грн. на відшкодування
додаткових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 02 жовтня 2014 року до
участі у справі в якості третьої особи
залучено ОСОБА_4

Рішенням цього ж районного суду від 02
жовтня 2014 року позов ОСОБА_6
задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_6 аліменти на її
утримання у розмірі 450 грн. щомісячно,
починаючи з 04 серпня 2014 року і довічно,
а також стягнуто 2735 грн. додаткових
витрат.

Стягнуто з відповідачки на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представники
ОСОБА_5 просять рішення суду першої
інстанції скасувати, а ОСОБА_6 в
задоволенні позову відмовити. Вони
посилаються на те, що суд не повно
з'ясував обставини справи стосовно
того, що позивачка потребує
матеріальної допомоги, понесла
додаткові витрати у зв'язку із
лікуванням та не дав належної правової
оцінки доказам, які вони надали на
спростування доводів позивачки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи із наступних
підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_5 її матір'ю є ОСОБА_6

Наполягаючи на задоволенні позову,
ОСОБА_6 зазначала, що не працює, єдиним
джерелом її доходів є пенсія за віком,
яку вона отримує в мінімальному
розмірі, що не забезпечує її життєвих
потреб. При цьому зазначала, що змушена
наймати квартиру, оскільки власного
житла немає.

Відповідно до ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Статтею 201 СК України визначено
обов'язкові умови та підставі
покладення на дітей обов'язку
утримувати своїх батьків: діти
досягли повноліття; батьки є
непрацездатними за віком або за станом
здоров'я; батьки потребують
матеріальної допомоги; відсутні
підстави для звільнення дітей від
обов'язку утримувати своїх батьків.

За змістом цієї статті необхідність
матеріальної допомоги визначається в
залежності від матеріального
становища батьків. До уваги
приймається отримання батьками пенсії,
державних пільг, субсидій, наявність у
батьків майна, що може приносити дохід
тощо.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет на 2014 рік»
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність, з 01 січня 2014
року становить 949 грн.

Як вбачається із довідки Управління
пенсійного Фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва від 01
липня 2014 року позивачка отримує пенсію
за віком, щомісячний розмір якої з
грудня 2013 року по червень 2014 року
становить 949 грн.

Тобто, розмір пенсії, яку отримує
ОСОБА_6, відповідає прожитковому
мінімуму, який встановлено державою на
2014 рік.

Крім цього, відповідно до довідки
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Єнісей»
від 03 березня 2014 року ОСОБА_6 з 2007 року
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1,
співвласниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_7
Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 12 березня 2014 року, яке
набрало законної сили, ОСОБА_5 і ОСОБА_7
відмовлено в позові до ОСОБА_6 та ОСОБА_4
про визнання їх такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1.

Доказів, які свідчили б про оплату
позивачкою за найом житлового
приміщення, вона не надала.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення
щомісячних аліментів на користь
ОСОБА_6, суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що сам факт її
непрацездатності у зв'язку із
досягненням пенсійного віку не є
безумовною підставою для виникнення у
відповідачки обов'язку надання
матеріальної допомоги, оскільки
позивачка повинна довести
необхідність отримання такої
допомоги.

Статтею 203 СК України передбачено,
що дочка, син крім сплати аліментів
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на батьків, викликаних тяжкою
хворобою, інвалідністю або немічністю.

В позовній заяві ОСОБА_6 зазначила,
що із 09 вересня 2014 року по 17 вересня
2014 року перебувала на стаціонарному
лікуванні в Миколаївській обласній
лікарні, де перенесла хірургічну
операцію. У зв'язку з чим, понесла
витрати на придбання медикаментів та
медичних досліджень в розмірі 5471 грн. 97
коп.

Згідно письмової інформації
Миколаївської обласної лікарні від 26
листопада 2014 року ОСОБА_6 перебувала
на лікуванні у цьому медичному закладі
з 09 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 року,
але оперативне та медикаментозне
лікування отримала безкоштовно.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Наведені обставини свідчать, що
позивачка не довела належними
доказами, як це передбачено ст. 59 ЦПК
України, що вона понесла додаткові
витрати у зв'язку із придбанням
медикаментів, оплатою досліджень при
проходженні лікування в Миколаївській
обласній лікарні з 09 вересня 2014 року по
17 вересня 2014 року.

Постановляючи рішення в частині
стягнення на користь ОСОБА_6 додаткових
витрат, суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зазначені
обставини та вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК України
і прийшов до помилкового висновку про
наявність підстав для задоволення цих
вимог.

Оскільки оскаржуване рішення судом
першої інстанції ухвалено без повного
з'ясування дійсних обставин у справі,
помилкового тлумачення положень
сімейного законодавства, якими
врегульовано спірні правовідносини, то
відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України це є підставою для його
скасування і ухвалення нового рішення,
яким ОСОБА_8 слід відмовити в позові в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -
представників ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 02 жовтня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про стягнення щомісячних
аліментів на її утримання та
додаткових витрат відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді: