Дата документу 24.11.2014
ЄУ № 420/805/14-ц
Провадження №2/420/345/14
24 листопада 2014 року
районний суд Луганської області
в складі: головуючого
судді          Бондар Ю.О.
при секретарі           Котовій О.Л.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Новопсков
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернулася до Новопсковського
районного суду з позовом до
відповідача, в якому просить розірвати
шлюб між нею та відповідачем,
зареєстрований 06 жовтня 1990 року
Риб’янцівським ЗАГС Новопсковського
району Луганської області, запис № 14.
Після розірвання шлюбу, просить
залишити за нею прізвище
«Приголовкіна». В обґрунтування своїх
вимог зазначила, що причиною
розірвання шлюбу стало те, що з
відповідачем в психологічному плані
вони несумісності, на цій підставі у
сім’ї виникали сварки, які привели до
того, що вони втратили один до одного
почуття любові та взаєморозуміння.
Шлюб у неї перший, від спільного з
відповідачем шлюбу є повнолітня донька
Маргарита, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору про
спільно нажите майно подружжя немає.
Подальше подружнє життя суперечить її
інтересам, в зв’язку з чим вона
звертається до суду з цим позовом.
В судове засідання позивач не
з’явилася, в позовній заяві просить
справу розглянути без її участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, у разі неявки відповідача не
заперечує проти винесення заочного
рішення.

Відповідач в судове засідання повторно
не з’явився, у чинність ч. 5 ст. 74 ЦПК
України належним чином повідомлений
про день, час та місце розгляду справи,
причини неявки суду не повідомив, заяви
про розгляд справи без його участі до
суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України
шлюбом є сімейний союз чоловіка і
жінки, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді чоловіка і жінки. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено право кожного з подружжя
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканність і може мати наслідки,
встановлені законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про шлюб серії ІІІ-ЕД №275525, виданого
06.10.1990 року Риб’янцівським сільським
ЗАГС Новопсковського району
Луганської області, між позивачем та
відповідачем 06.10.1990 року було
зареєстровано шлюб, запис № 14.

Позивач ОСОБА_2 (до шлюбу Носова) ОСОБА_3
після розірвання шлюбу бажає залишити
за нею прізвище отримане після
реєстрації шлюбу «Приголовкіна».

Статтею 105 СК України визначено, що
однією з підстав для припинення шлюбу є
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду
відповідно до ст.110 СК України.

Судом встановлено, позивач наполягає
на розірванні шлюбу, з часу знаходження
позовної заяви в суді примирення між
сторонами не відбулося, розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі
позивача, а тому суд дійшов висновку, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу є неможливим.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи
до уваги, що відповідач заперечень на
позов та доказів на їх підтвердження
суду не надав, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню у чинність ст.112
Сімейного Кодексу України, відповідно
до якої шлюб розривається, якщо
подальше життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам одного з
них.

У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу
України рішення суду про розірвання
шлюбу після набрання ним законної сили
надсилається судом до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного
Кодексу України документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу
судом, є рішення суду про розірвання
шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем
або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, ст.ст. 212-215, 223, 224-233 ЦПК
України, ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 115
Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити
повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 (до шлюбу -
Носовою) ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 06 жовтня 1990 року
Риб’янцівським сільським ЗАГС
Новопсковського району Луганської
області, запис № 14.

Після розірвання шлюбу залишити за
ОСОБА_1 прізвище отримане після
реєстрації шлюбу “Приголовкіна”.

Копію заочного рішення суду після
набрання ним законної сили надіслати
до відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Новопсковського
районного управління юстиції
Луганської області.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу ОСОБА_2 не пізніше трьох
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Харківської області
через Новопсковський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: