У х в а л а

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
державного житлово-комунального
підприємства Національної академії
наук України про зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який
діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 30 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 8 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом до
державного житлово-комунального
підприємства Національної академії
наук України, мотивуючи його тим, що
вона є власником квартири АДРЕСА_1 в
м. Києві. Відповідач є
балансоутримавачем будинку однак, не
виконує своїх прямих обов'язків щодо
його обслуговування. В той же час, до
2002 року квартиру позивача
обслуговувала ЖКК № 2 НАН України, що
була ліквідована постановою Президії
НАН України № 183 від 8 липня 2002 року,
після чого вказаний будинок було
передано на баланс відповідача.

З огляду на викладені обставини
позивач, з урахуванням уточнених
позовних вимог, остаточно просила суд
зобов'язати відповідача належним чином
виконувати обов'язки
балансоутримувача квартири АДРЕСА_1 в
м. Києві та виконувати весь комплекс
робіт по утриманню вказаного будинку і
прибудинкової території; зобов'язати
відповідача укласти з позивачем
типовий договір про участь у витратах
на утримання будинків; зобов'язати
відповідача надавати позивачу згідно з
діючими тарифами послуг по
обслуговуванню технічного обладнання
квартири та ведення особистого
рахунку; доводити до відома позивача
зміни витрат на утримання будинку і
тарифів на послуги, видавати
відповідні довідки; забезпечити
вивезення сміття та прибирання
прибудинкової території вказаного
житлового будинку, а також укласти
договір з ПАТ «Київенерго» договір про
забезпечення електропостачання
квартири позивача.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 8
липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та
направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано виходили
з того, що позивачем не надано до суду
доказів передачі будинку, в якому
знаходиться її квартира, на баланс
відповідача, а відтак, останній є
неналежним відповідачем.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального і процесуального
права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 30 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко