Справа № 526/1969/14-ц
Провадження № 2/526/934/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року Гадяцький районний
суд Полтавської області в складі :

головуючої судді:
Заколодяжної О.А.

при секретарі:
Шульзі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Гадячі
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

територіальної громади Римарівської
сільської ради,

Треті особи: Гадяцька державна
нотаріальна контора,

відділ Держземагенства у Гадяцькому
районі

про

визнання права власності на земельну
ділянку

в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовною
заявою до територіальної громади
Римарівської сільської ради, треті
особи: Гадяцька державна нотаріальна
контора,

відділ Держземагенства у Гадяцькому
районі про визнання права власності
на спадкове майно, а саме на земельну
ділянку площею 3,12 га в умовних
кадастрових гектарах, яка розташована
на території Римарівської сільської
ради Гадяцького району, що являється
спадковим майном, яке залишилось після
смерті її тітки ОСОБА_1, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В своїй позовній заяві позивачка
вказує, що її тітка ОСОБА_3 проживала
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 на підставі
розпорядження голови Гадяцької
районної державної адміністрації № 371
від 01.08.1996 року був виготовлений
Сертифікат на право на земельну частку
(пай) серії ПЛ № 0212775, згідно якого їй
належить право на земельну частку (пай)
із земель, які перебувають у
колективній власності КСП « Україна»,
розміром 3,95 га в умовних кадастрових
одиницях. Але даний Сертифікат у Книзі
реєстрації сертифікатів на право на
земельну частку (пай) не реєструвався
та тітці за життя не видавався.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3. Після
її смерті залишилась спадщина, що
складається з вищезазначеної
земельної частки (паю), яку прийняла
позивачка, так як фактично вступила в
управління та володіння її майном,
відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 р., який діяв на момент
відкриття спадщини. Позивачка
звернулася до Гадяцької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті тітки,
де їй було відмовлено у зв'язку з
відсутністю сертифіката на вказану
земельну ділянку, тому вона вимушена
була звернутися до суду з даною
позовною заявою.

До суду позивачка ОСОБА_1 не з»явилася,
надала суду заяву, в якій просила її
позовні вимоги задовольнити, справу
розглянути без її участі.

Представник відповідача Римарівської
сільської ради до суду не з'явився, але
надали заяву в якій вказують, що
сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1
визнає, проти їх задоволення не
заперечує і просять справу розглянути
без участі їх представника.

Представник третьої особи Гадяцької
державної нотаріальної контори до
суду не з"явилася, але надала заяву в
якій просить справу розглянути без
участі представника державної
нотаріальної контори, проти
задоволення позовних вимог позивачки
не заперечує.

Представник третьої особи відділу
Держземагенства у Гадяцькому районі
до суду не з'явився, але надали заяву в
якій просять справу розглянути без
участі їх представника, при ухваленні
рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України,
суд може розглянути справу без
позивача за наявності від нього заяви
про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають до
часткового задоволення зі слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була
тіткою ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження ОСОБА_1,
НОМЕР_1, виданого 30.05.1948 року
Римарівською сільською радою
Гадяцького району, згідно якого її
матір'ю була ОСОБА_4, свідоцтвом про
народження ОСОБА_4, виданим 24.04.1974 року
райвідділом ЗАГС м. Гадяч Полтавської
області та свідоцтвом про народження
ОСОБА_3, виданим 24.05.1974 року райвідділом
ЗАГС м. Гадяч Полтавської області.

31.03.1963 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_6 в зв'язку з чим змінила своє
прізвище ОСОБА_1 на прізвище чоловіка
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про одруження НОМЕР_2 виданого
Римарівською сільською радою
Гадяцького району Полтавської області.

ОСОБА_4 - мати позивачки, померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть виданого
повторно 14.05.2014 року відділом ДРАЦС
Гадяцького РУЮ Полтавської області. На
день її смерті разом з нею по АДРЕСА_1
проживала сестра - ОСОБА_3, що
підтверджується довідкою виконкому
Римарівської сільської ради
Гадяцького району № 02-20/482 від
10.09.2014 року

ОСОБА_3 належало право на земельну
частку (пай) із земель, які перебували у
колективній власності КСП « Україна»,
розміром 3,12 га в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
частки в натури ( на місцевості) на
підставі рішення Гадяцької
райдержадміністрації від 01.08.1996 року №
371. Сертифікат на право на земельну
частку (пай) серії ПЛ № 0212775 на її ім'я
виготовлявся, але у Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) не реєструвався та не
видавася, що підтверджується довідкою
відділу Держземагества № 01-12/277 від
16.12.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3
, що підтверджується свідоцтвом про
смерть

НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 року
Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської
області.

На день смерті ОСОБА_3 проживала одна
АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою
виконкому Римарівської сільської ради
Гадяцького району Полтавської області
№ 02-20/482 від 10.09.2014 року.

Після її смерті залишилось спадкове
майно, що складається з права на
земельну частку (пай) розміром 3,12 га в
умовних кадастрових гектарах, які
перебували у колективній власності КСП
« Україна».

Цивільний кодекс Української РСР в
редакції 1963 року не відносив до кола
спадкоємців будь-якої черги
племінників спадкодавця, але згідно ч. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України в редакції 2004 року, правила
книги шостої ЦК України застосовуються
також до спадщини, яка відкрилась, але
не була прийнята ніким із спадкоємців
до набрання чинності цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1266 ЦК
України спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини.
Племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові ( сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на
час відкриття спадщини, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженням. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. Згідно ст.
549 того ж Кодексу, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Згідно повідомлення Гадяцької
державної нотаріальної контори № 657
від 15.10.2014 року, після смерті ОСОБА_3 із
заявами про прийняття спадщини ніхто
не звертався, спадкова справа № 662/2001
заведена на підставі фактичного
прийняття. 04.08.2001 року видавалось
свідоцтво про право на спадщину на ім'я
ОСОБА_1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
ОСОБА_1 є спадкоємницею після смерті
тітки ОСОБА_3.

Відповідно до Указу Президенту України
від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) підтверджується відповідним
сертифікатом, який діє до отримання
громадянином державного акту на
земельну ділянку.

В пункті 3 Указу Президента України від
03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки» також
зазначається про те, що сертифікат на
земельну частку (пай) є
правовстановлюючим документом, що
засвідчує право володіти,
користуватися та розпоряджатися
зазначеною у ньому часткою.

Отже, наявність належним чином
оформленого та зареєстрованого
сертифікату на земельну частку (пай)
засвідчує право його володільця на
виділення земельної ділянки в натурі
та отримання державного акту про право
власності на цю земельну ділянку.

Як вбачається з матеріалів справи
спадкодавець ОСОБА_3 не встигла до
своєї смерті отримати сертифікат на
право на земельну частку (пай) на
виділену їй рішенням Гадяцької
райдержадміністрації від 01.08.1996 року №
371 на земельну частку (пай) із земель,
які перебували у колективній власності
КСП « Україна», розміром 3,12 га в умовних
кадастрових гектарах.

Відповідно до роз»яснень Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» , член колективного
сільськогосподарського підприємства,
включений до списку, що додається до
державного акту на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку ( пай) з дня видачі
цього акта, і в разі його смерті
успадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами ЦК, у тому
числі й у випадку, коли з різних причин
ця особа не отримала сертифікат на
право на земельну частку ( пай ).
Невнесення до зазначеного вище списку
особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі ,
не може позбавити її права на земельну
частку.

Таким чином, судом встановлено , що
ОСОБА_3 мала лише право на вищевказану
земельну частку (пай) , а не право
власності на вказану земельну ділянку.

Тому суд, враховуючи вищевикладене,
вважає що позивачка успадкувала лише
право на земельну ділянку площею 3,12 га
в умовних кадастрових гектарах, яка
розташована на території Римарівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області, що являється
спадковим майном, яке залишилось після
смерті її тітки ОСОБА_3 і в зв'язку з цим
позовні вимоги позивачки підлягають
до часткового задовлення

Керуючись ч. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України в
редакції 2004 року , п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України
в редакції 1963 року, ст. 125,126 ЗК України,
ст.ст.10, 60, 80, 197 ч.2, 213, 215 ЦПК України, суд,
-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителькою АДРЕСА_2, право на
земельну ділянку площею 3,12 га в
умовних кадастрових гектарах, яка
розташована на території Римарівської
сільської ради Гадяцького району
Полтавської області, що являється
спадковим майном, яке залишилось після
смерті її тітки ОСОБА_1, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Полтавського
апеляційного суду через Гадяцький
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення , а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
О. А. Заколодяжна