Справа № 487/5469/14-ц
Провадження № 2/487/2131/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2014 р. Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі: головуючого -
судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3

до Миколаївської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

треті особи - Третя Миколаївська
державна нотаріальна контора, біржа
нерухомості «Эдвайс-Консульт»,

про визнання договору недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування,

в с т а н о в и в:

У травні 2014р. позивач звернувся до суду
з позовом, в якому, з урахуванням
наступних уточнень, просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
укладений на біржі 23.01.2001р.; визнати за
ним право власності на 5/9 частин даної
квартири в порядку спадкування за
законом після смерті баби ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., та після смерті
матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.,
посилаючись в обґрунтування вимог на
те, що його матір у вересні 2000р. була
вбита, а її документи використані
злочинцями при оформленні правочинів
щодо спірної квартири від імені вбитої;
зокрема, злочинцями за нотаріальним
дорученням від її імені оформлена
спадщина була продана відповідачу
ОСОБА_4

У судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, посилаючись на зазначені
обставини; представник третьої особи,
надалі - відповідача, ОСОБА_4 - проти
вимог заперечила, у їх задоволенні
просила відмовити через пропуск
позивачем строку позовної давності.

Інші учасники справи до суду не
з'явилися, повідомлялися про час і
місце судового розгляду у
встановленому порядку.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 13.04.1994р. належала
на праві спільної сумісної власності
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3

ОСОБА_6, яка була позивачу бабою,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1., про що мається
актовий запис про смерть за №4776
відділу ДРАЦС ММУЮ та видане свідоцтво.

ОСОБА_7, яка була позивачу матір'ю,
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Актовий запис про
її смерть за №2 був поновлений
Ленінським відділом ДРАЦС ММУЮ 12.03.2013р.

Згідно з вироком Апеляційного суду
Миколаївської області від 11.04.2003р.
ОСОБА_7 була вбита у вересні 2000р., а її
особисті документи та документи на
вказану квартиру використані
злочинцями при нотаріальному
оформлені правочинів щодо житла від
імені вбитої.

Зокрема, від імені ОСОБА_7 16.10.2000р. було
нотаріально посвідчено доручення, яким
уповноважено ОСОБА_5 оформити спадкові
права після смерті ОСОБА_6

На підставі вказаного доручення
державним нотаріусом Третьої
Миколаївської нотаріальної контори
19.01.2001р. на ім'я ОСОБА_7 видане свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на 2/9
частки (2/3 від 1/3) вказаної квартири
після смерті ОСОБА_6

На підставі вказаного доручення від
імені ОСОБА_7 23.01.2001р. ОСОБА_5 продав
частку вказаної спірної квартири
ОСОБА_4 по біржовій угоді,
зареєстрованій Біржею нерухомості
«Эдвайс-Консульт».

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 27.03.2013р., що набуло
чинності, визнано недійсним доручення
від імені ОСОБА_7 на уповноваження
ОСОБА_5 від 16.10.2000р.

Рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 17.09.2013р., що набуло
чинності, визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на 2/9
частки (2/3 від 1/3) вказаної квартири
після смерті ОСОБА_6, видане на ім'я
ОСОБА_7

Рішенням Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 30.04.2013р. позивачу ОСОБА_3
визначено додатковий строк для подання
ним заяви для прийняття спадщини, і
таку заяву ним подано до Третьої
Миколаївської державної нотаріальної
контори 17.05.2013р. У видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом
відмовлено постановами державного
нотаріуса від 17.05.2013р. з підстав
ненадання заявником оригіналів
документів про право власності
спадкодавців на вказану квартиру.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз'яснень в п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009р. №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» слідує, що
вимога про визнання спірного правочину
недійсним може бути заявлена як однією
зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Відповідно до положень ч.1ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент його
вчинення сторонами вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Наведені положення ст.203 ЦК України
встановлюють, що зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Отже, спірний договір купівлі-продажу
вказаної квартири був укладений
23.01.2001р. від імені ОСОБА_7 на підставі
доручення на ім'я ОСОБА_5, яке рішенням
суду визнане недійсним. Внаслідок
цього та в силу відсутності
волевиявлення ОСОБА_7 на укладення
договору, даний правочин є таким, що не
відповідає вимогам цивільного
законодавства, а тому підлягає
визнанню недійсним в частині, що
стосується ОСОБА_7

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, той з подружжя, який
пережив, та батьки.

За встановлених обставин та правових
норм суд приходить до висновку, що
після смерті ОСОБА_6 її дочка (мати
позивача) ОСОБА_7, як одна із двох
спадкоємців фактично прийняла
спадщину 2/9 частини вказаної квартири.
В свою чергу, після смерті ОСОБА_7 право
власності на 5/9 (1/3+2/9) частин вказаної
квартири в порядку спадкування за
законом перейшло до позивача. Оскільки
нотаріусом у видачі свідоцтва про
право на вказану спадщину відмовлено,
то право власності на це майно як за
спадкоємцем за позивачем слід визнати
судовим рішенням.

Доказів, які б спростовували викладені
факти, відповідачами не надано. Крім
того, суд вважає, що підстав для відмови
в позові через пропуск строку позовної
давності не має, так як пропуск строку
має місце з поважних причин
(знаходження позивача в місцях
позбавлення волі, несвоєчасне
отримання ним як потерпілим копії
вироку з приводу вбивства матері).

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу,
на користь якого ухвалюється рішення,
суд присуджує з відповідача ОСОБА_5
понесені і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 23 січня 2001р. за №1704
на біржі нерухомості
«Эдвайс-Консульт», визнати недійсним в
частині продажу ОСОБА_4 5/9 часток,
належних продавцю ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/9
частин квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
бабці ОСОБА_6 (2/9 частки), померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1., та після смерті матері
ОСОБА_7 (1/3 частка), померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача
243,60грн судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання через районний
суд апеляційної скарги протягом 10 днів
з дня проголошення рішення та набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова