Справа № 487/7624/13-ц
Провадження №2/487/559/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05.03.2014 року
Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі: головуючого судді - Щербини С.В.,
при секретарі - Горта О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Миколаївобленерго» про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ПАТ «Миколаївобленерго»
про відшкодування матеріальних
збитківв розмірі недоотриманої пенсії
у розмірі 43238,45 грн. та моральної шкоди у
розмірі 5000 грн.

В обгрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що він з 04.03.1982 року
відповідно до наказу №123 прийнятий на
посаду електромонтера по ремонту
обладнення служби підстанції ПС
"Миколаївська" Миколаївського
комплексного підприємства електричні
мережі. Наказом №63-к від 28.02.1997 року він
був звільнений по переводу в ММЕМ за п. 8
ст. 36 КзпП України та при переводі він в
заяві про прийом на роботу написав на
посаду електрослюсаря по ремонту
устаткування розподільчих пристроїв
"Миколаївська" і працював на цей
просаді до 10.04.2012 року.

06.10.2010 року ВАТ
"Миколаївобленерго" надало довідку
№01-22-4930 про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній, в якій бло
зазначено, що він з 04.03.1982 року по 01.03.1997
року працював на посаді
електромонтера з обладнення служби
підстанції ПСТ "Миколаївська",
виконував ремонт устаткування
розподільчих пристроїв в діяючих
електроустановках з напругою 330 кВТ.

19.10.2010 року він подав заяву до
УПФУ в Жотвневому районі Миколаївської
обалсті для призначення пенсії на
пільгових умовах. Протоколом №2 від
10.01.20111 року засідання комісії з питань
призначення та виплат пенсії
відповідно до поданих документів та
акту зустрічної перевірки пільгової
роботи було встанолено, що його
пільговий стаж складає 7 років 10
місяців 22 дня, у зв'язку з чим було
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах в зв'язку з
відсутністю пільгового стажу.

При проведенні 05.01.2011 року
зустрічної перевірки на ВАТ
"Миколаївобленерго", актом зустрічної
перевірки підтвердилася його робота
елекстрослюсарем з ремонту
устаткування розподільчих пристроїв в
період з 01.10.1989 року по 01.03.1997 року, при
цьому виявилось, що наказом №556-к від
09.10.1989 року він був переведений на
посаду електрослюсаря по ремонту
обладнення 4 розряду служби ПС
"Миколаївська", при цьому відповідний
запис трудової книжки відсутній та
йому не було відоме про таке
переведення.

На його прохання видату таку ж
довідку про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за перод з 04.03.1982 року по 09.10.1989 року ВАТ
ЕК "Миколаїобленерго" йому було
відмовлено з посиланням у відповіді
від 15.03.2011 року на те, що в цей період
він працював на посаді не
електрослюсаря ремонту обладнення, а
електромонтера, але така посада
Списком №2 не передбачена і згідно
"Єдиного тарифно-кваліфікаційного
довідника робіт і професій робочих"
обов'язки електрослюсаря і
електромонтера відрізняються.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 27.02.2013 року
встановлен факт його роботи з 04.03.1982
року по 09.10.1989 року на посаді елеслюсаря
з ремонту устаткування розполільних
пристроїв та зобов'язано ПАТ
"Миколаївобленерго" внести зміни до
первинних документів та видати довідку
уточнюючу особливий характер роботи й
умови праці. При цьому судом було
встановлено, що не видача відповідачем
довідки уточнюючий умови та характер
праці призвели до порушення його
пенсіних прва на призначення пільгової
пенсії, пенсію призначено на 2 роки
пізніше та ці обставини не підлягають
доказиванню. У зв'язку з чим за період з
19.10.2009 року по 18.10.2011 року з вини
відповідача внаслідок його
неправомірних дій, він недоотримав
пенсію на загальну суму 43238,45 грн., яка
підлягає стягненню з відповідача
відповдно до ст.ст. 87, 101 Закону "Про
пенсійне забезпечнян" та ст. 1166 ЦК
України.

Крім того, неправомірними діями
відповідача йому завдана моральна
шкода, яка полягає у фізичних та
душевних хвилюваннях, він був
вимушений і далі працювати в шкідливх
умовах праці, втрачати своє здоров'я,
хоча мав право вийти на пенсію на
пільгових умовах, у зв'язку з чим він
зазнав моральних страждань, завдану
моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн.
та просить її стягнути з відповідача
відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України.

Вподальшому позивач уточнив свої
вимоги, просив зменшити позовні вимоги
щодо недоотримання пенсії до 41520,26 грн.
та стянути суму недоотриманної пенсії
з урахування індексу інфляції в
розмірі 43936,91 грн. та виплату
компенсації недоотриманої пенсії
провести з урахуванням рівня індексу
інфляції на момент її виплати.

В судовому засіданні позивач уточнені
позовні вимоги підтримав, підтвердив
викладені обставини, просив про
задоволення вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги не визнав,
просив в їх задоволенні відмовити
оскільки позивач не довів, що з вини
відповідача він не міг реалізувати
своє право на вихід на пенсію з
названого ним часу, у зв'язку з чим у
нього не має прав вимагати
відшкодування недоотриманої пенсії, а
також відшкодування моральної шкоди. В
обгрунтування своїх заперечень
зазначив, що з 04.03.1982 року позивач
прийнятий на роботу електромонтером по
ремонту обладнення 4 розряду
підставнції ПС "Миколаївська"
Миколаївського підприємства
електричних мереж, наказом №556-к від
09.10.1989 р. був переведений на посаду
електрослюсаря 4 розряду підстанції ПС
"Миколаївська" Миколаївського
підприємства електричних мереж,
наказом №63-к від 28.02.1997 року він був
звільнений за ст. 36 п. 8 КЗпП по переводу
до новоствореного підприємства
Миколаївські магістральні електричні
мережі. 06.10.2010 року позивачу була надана
довідка уточнююча особливий характер
роботи й умови праці, за наявності у
відповідача архівних даних даного
працівника. 11.01.2011 р. позивач вдруге
звернувся до відповідача заявою щодо
видачі довідки уточнюючу особливий
характер роботи й умови праці з 04.03.1982
року по 30.09.1989 року та що він з 01.101.1989
року по 01.03.1997 року працював
електрослюсарем ПС "Миколаївська",
відповідь позивачу була надана
відповідачем 02.02.2011 року за №06/39-97 про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній. 03.06.2011 року
позивач знову звернувся з заявою про
надання довідки про підтердження
пільгового стажу, коли він працював
електрослюсарем з 01.10.1989 року по 21.08.1992
року, відповідь була надана 10.06.2011 року
за №01/22-3811, тобто на кожне звернення
позивач йому була надана інформація за
наявною у відповідача інформацією, яка
відображена в архівних даних, без
порушення строків, не порушуючи
будь-якого права позивача на
оформлення пенсії за віком на
пільгових умовах. При цьому, основним
документом, який підтерджує стаж
роботи є трудова книжка, відповідно до
відмомостей в трудовій книжці
позивача, він неодноразово був
ознайомлений з записом в книжці та мав
право разі незгоди з відповідними
записами завчасно звернутися до суду
для захисту своїх прав і інтересів.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з
04.03.1982 року був прийнятий на роботу
електромонтером по ремонту обладнення
4 розряду підставнції ПС "Миколаївська"
Миколаївського підприємства
електричних мереж, наказом №556-к від
09.10.1989 р. був переведений на посаду
електрослюсаря 4 розряду підстанції ПС
"Миколаївська" Миколаївського
підприємства електричних мереж, але
відповідний запис у трудовій книжці
відсутній, документи які б
підтерджували факт переведення ОСОБА_1
з посади електромонтера на посаду
електрослюсаря у відповідача не
збереглися. Наказом №63-к від 28.02.1997 року
позивач був звільнений за ст. 36 п. 8 КЗпП
України по переводу до новоствореного
підприємства Миколаївські
магістральні електричні мережі.

06.10.2010 року. на звернення позивача, ВАТ
"Миколаївобленерго" надало довідку
№01-22-4930 про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній, в якій було
зазначено, що він з 04.03.1982 року по 01.03.1997
року працював на посаді
електромонтера з обладнення служби
підстанції ПСТ "Миколаївська",
виконував ремонт устаткування
розподільчих пристроїв в діяючих
електроустановках з напругою 330 кВТ.

19.10.2010 року позивач подав заяву до УПФУ
в Жотвневому районі Миколаївської
області для призначення пенсії на
пільгових умовах. Протоколом №2 від
10.01.2011 року засідання комісії з питань
призначення та виплат пенсії
відповідно до поданих документів та
акту зустрічної перевірки пільгової
роботи було встанолено, що пільговий
стаж ОСОБА_1 складає 7 років 10 місяців 22
дня, у зв'язку з чим йому було
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах в зв'язку з
відсутністю пільгового стажу.

11.01.2011 р. позивач звернувся до
відповідача заявою щодо видачі
довідки уточнюючу особливий характер
роботи й умови праці з 04.03.1982 року по
30.09.1989 року та що він з 01.101.1989 року по
01.03.1997 року працював електрослюсарем ПС
"Миколаївська", відповідь позивачу була
надана відповідачем 02.02.2011 року за
№06/39-97 про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книждки або
відповідних записів в ній.

03.06.2011 року позивач знову звернувся з
заявою про надання довідки про
підтердження пільгового стажу, коли
він працював електрослюсарем з 01.10.1989
року по 21.08.1992 року, відповідь
відповідачем була надана 10.06.2011 року за
№01/22-3811.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 27.02.2013 року встановлено
факт роботи ОСОБА_1 з 04.03.1982 року по
09.10.1989 року на посаді елеслюсаря з
ремонту устаткування розподільних
пристроїв та забов'язано ПАТ
"Миколаївобленерго" внести зміни до
первинних документів та видати довідку
уточнюю особливий характер роботи й
умови праці.

На виконання рішення суду ПАТ
"Миколаївобленерго" 18.07.2013 року за
№01/37-4862 надало позивачу довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній, з
зазначенням в ній, що ОСОБА_1 за період з
04.03.1982 року по 09.10.1989 року виконував
ремонт устаткування розподільних
пристроїв в діючих електроустановках
напругою до 330 кВТ за посадою
електрослюсарь з ремонту устаткування
розподільних пристроїв в ПС
"Миколаївська".

Позивач в позові посилався на те, що не
видача відповідачем довідки
уточнюючої умови та характер праці
призвели до порушення його пенсійних
прав на призначення пільгової пенсії
та за період з 19.10.2009 року по 18.10.2011 року
з вини відповідача внаслідок його
неправомірних дій, він недоотримав
пенсію на загальну суму 43936,91 грн., яку
просив стягнути з відповідача, з
посиланням на ст. 1166 ЦК України і ст.ст.
87, 101 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належним є докази, які містяь
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК УКраїни
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" підприємства та
організації несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам або державні внаслідок
несвоєчасного оформлення бо подання
пенсійних документів, а також за видачу
недостовірних документів і
відшкодовують її.

За загальними правилами делікта
відповідальність настає лише за
наявності вини заподіювача шкоди.
Причиниий зв'язок між протиправною
поведінкою та завданою шкодою є
обовя'зковою умовою відповідальності,
яка передбачає, що шкода стала
об'єктивним наслідком поведінки
заподіювача шкоди.

Проте, судом встановлено та не
заперечували сторони по справі, що на
кожне звернення позивача до
відповідача йому була надана
достовірна інформація за наявною у
відповідача інформацією, яка
відображена в архівних даних
підприємства, без порушення строків, у
зв'язку з чим відповідач не порушував
будь-якого права позивача на
оформлення пенсії за віком на
пільгових умовах, у зв'язку з чим
позовні вимоги про відшкодування з
відповідача матеріальних збитків в
розмірі недоотриманої пенсії
задоволенню не підлягають, оскільки
позивач не довів, що саме з вини
відповідача він не міг реалізувати
своє право на вихід на пенсію з 19.10.2009
року.

При цьому, слід зауважити, що згідно
листа УПФУ в Жовтневому районі
Миколаївської області від 08.12.2010 року
за №7382/02, ОСОБА_1 з заявою на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах звернувся 19.10.2010 року,
тому призначення йому пенсії з 19.10.2009
року немає підстав, відповідно до вимог
п.п. 1 п. 1 ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Крім того, не підлягають задоволенню,
як похідні, вимоги про відшкодування з
відповідача і моральної шкоди та
виплати компенсації недоотриманої
пенсії з урахуванням рівня індексу
інфляції на момент її виплати.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконаннями, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що в задоволенні позову
слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати слід віднести
за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позова ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївобленерго» про відшкодування
матеріальних збитків та моральної
шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом
10 днів після його проголошення та може
бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області суду через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк та порядок, встановлений
ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя
С.В.
Щербина