АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Судової палати з
розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого
Болотова Є.В.,

суддів:
Іванченка М.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі
Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільнусправу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та виселення,

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 06 листопада
2014 року,

встановила:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2014 року названі
позовні вимоги залишені без
задоволення.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду
і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник вимоги апеляційної скарги
підтримали.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги
заперечив.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважають подану
апеляційну скаргу обґрунтованою.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів, що
відповідач чинить їй перешкоди у
користуванні спірною квартирою,
систематично руйнує чи псує спірне
житло.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 серпня 1993 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 01.02.1996 року,
кожному з них належало по ј частці в
квартирі АДРЕСА_1. Інша частина
квартири належала також ОСОБА_3
таОСОБА_4 по ј частці кожному.

Перебуваючи в шлюбі, сторони вселились
у спірну квартиру як члени сім'ї.

07 червня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 розірвано.

21 вересня 2007 року ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу відчужив свою
частку у квартирі ОСОБА_1

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала,
що відповідач не є членом сім'ї,
оскільки сімейні відносини з ним
припинені. Відчуживши свою частку у
спірній квартирі, відповідач припинив
своє право власності на неї, відтак
втратив право користування квартирою.
Крім того, відповідач систематично
порушує правила співжиття і робить
неможливим для інших осіб проживання з
ним в одній квартирі. Враховуючи
викладене позивач просила
задовольнити позов з підстав,
визначених ст. 116 ЖК України та ст. 391 ЦК
України.

Відповідно дост. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать: дружина власника,
їх діти і батьки. Членами сім'ї власника
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
власником і ведуть з ним спільне
господарство. При цьому припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Правильно встановивши фактичні
обставини, та взявши до уваги
вищенаведені вимоги закону, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач правомірно
набув право користування квартирою
відповідно до норм житлового та
цивільного законодавства, вселившись в
неї, як член сім'ї. При цьому, суд вірно
виходив з того, що припинення сімейних
відносин з позивачем не позбавляє
відповідача права користування житлом.

Відповідно дост. 157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього
Кодексу.

Таким чином, для виселення особи з цих
підстав, необхідно, щоб вона
систематично порушувала
правиласпівжиття, а вжиті до неї заходи
попередження або громадського впливу,
не дали позитивних результатів.

Разом з тим, матеріали справи не
містять доказів встановлення
зазначених обставин.

При вирішенні спору, судом також
обґрунтовано звернуто увагу на те, що
співвласниками спірної квартири є:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, проте позов
пред'явлено лише останньою.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що у зв'язку з відчуженням відповідачем
своєї частки у квартирі, він
автоматично втрачає право
користування квартирою, є помилковим,
оскільки ч. 1 ст. 405 ЦК України, з
урахуванням ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, гарантує
збереження такого права користування
житлом для членів сім'ї, які припинили
сімейні відносини з власником будинку.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на ст. 391 ЦК України, колегія суддів
відхиляє, оскільки при вирішенні
спорів про усунення перешкод у
користуванні житлом шляхом виселення,
за відсутності підстав для виселення,
передбачених ч. 3 ст. 116 ЖК України, саме
по собі застосування ст. 391 ЦК України, є
безпідставним.

Інші доводи також не дають підстав для
висновку про порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду від 06
листопада 2014 року ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для його скасування за доводами
апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308,
п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 06 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Болотов Є.В.

Судді:
Іванченко М.М.

Поліщук Н.В.