АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Мельник А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

Соколової В.В.

при секретарі
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного
суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року за
заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання
рішення суду у справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, відшкодування збитків
та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 про відстрочку виконання
рішення суду у справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, відшкодування збитків
та моральної шкоди.

Не погодившись з таким вирішенням
питання, ОСОБА_4 через свого
представника ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, що призвело до
постановлення незаконної та
необґрунтованої ухвали, прийнятої без
дослідження всіх істотних обставин для
правильного вирішення справи, просить
її скасувати та задовольнити заяву про
розстрочення на 12 місяців виконання
рішення суду.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
представника відповідачів - ОСОБА_7,
який підтримав подану апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити,
позивача - ОСОБА_5, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

9 вересня 2014 року представник
відповідача подав до суду заяву про
відстрочку виконання рішення суду,
посилаючись на важкий стан здоров'я
ОСОБА_4, неповнолітніх дітей, яких він
має утримувати, а також ускладнення
сімейних стосунків з дружиною,
розлучення, що також призвело до
значного погіршення морального стану
заявника.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4
про відстрочку виконання рішення суду,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач володіє майном, на яке може
бути звернуте стягнення під час
виконання судового рішення, зокрема
автомобілі, що є спільною сумісною
власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6

З такими висновками суду першої
інстанції можна погодитись з огляду на
наступне.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 7 листопада 2012 року в
забезпечення позову накладено арешт на
автомобіль Range Rover 4.2, державний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 23 листопада 2012 року в
забезпечення позову накладено арешт на
автомобіль Land Rover, державний номер
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_6

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
19 лютого 2014 року з ОСОБА_4 стягнуто на
користь ОСОБА_5 292 195 грн. 89 коп. та
судовий збір у розмірі 2 922 грн.

Обставин, які б унеможливлювали
звернути стягнення на обтяжене майно
під час виконання судового рішення у
даній справі відповідач суду не навів.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного суду України №14 від 26
грудня 2003 року, при вирішенні заяв
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, встановлення або зміну
способу й порядку його виконання суду
потрібно мати на увазі, що їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Колегія суддів приходить до висновку,
що указані в заяві про відстрочку
виконання рішення суду та в
апеляційній скарзі обставини, у
розумінні ст. 373 ЦПК України, не є
винятковими та такими, що дають
підстави для відстрочення виконання
рішення суду, оскільки самі по собі:
нетривале перебування на
стаціонарному лікуванні; перенесення
повторної операції; наявність двох
неповнолітніх дітей; погіршення
сімейних стосунків та розлучення, за
наявності майна, за рахунок якого може
бути проведене виконання рішення, не
свідчать про те, що у заявника відсутня
можливість виконати рішення суду.

За своїм змістом апеляційна скарга
ОСОБА_4 є викладенням змісту його заяви
про відстрочку виконання рішення суду,
яка отримала належну оцінку районного
суду. Обставин, які б свідчили про
наявність підстав для сумніву у
правильності висновків районного суду,
у апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
підстав для скасування ухвали суду
першої інстанції з мотивів, викладених
у апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 24 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.А. Пікуль

Судді:
Т.О. Невідома

В.В.Соколова