Номер провадження: 22-ц/785/8548/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 14.08.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення факту,
усунення від права на спадщину,
визнання права власності,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 4-11), який в ході розгляду
справи неодноразово уточнював та
доповнював (а. с. 101-102, 164-165, 178, 189-190, 191-193)
та остаточно просив: встановити факт
родинних відносин між ним та померлою
ІНФОРМАЦІЯ_9 pоку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а
саме, що він є рідним племінником
ОСОБА_7; встановити, що ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 ухилялись від виконання
обов'язків, пов'язаних з утриманням
спадкодавця ОСОБА_7; усунути від права
на спадкування ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
на спадкове майно, яке залишилося після
смерті ОСОБА_7 та визнати за ним право
власності на спадкове майно, яке
належало ОСОБА_7, а саме: на квартиру
АДРЕСА_1, на гараж НОМЕР_1 в ряду № 521
гаражного товариства «Лада», на дачний
будинок, який розташований по АДРЕСА_2
Одеської області, на земельну ділянку
за вказаною адресою при дачному
будинку в розмірі 0,0601га згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії НОМЕР_4,
виданого 18.06.2007 року на ім'я ОСОБА_7, на
автотранспортний засіб марки ВАЗ-2106, 1983
року випуску, червоного кольору, кузов
СЕДАН - В НОМЕР_2.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_9 pоку, доводилась
рідною сестрою батькові позивача
ОСОБА_11, який помер в 2008 році. У
доведенні цього факту для прийняття
спадщини виникли складнощі, пов'язані з
різним написанням ім'я, по-батькові,
прізвища батька позивача в актових
записах про народження, шлюб, смерть.
Відповідачі, які є рідними братом та
сестрами ОСОБА_7, після смерті чоловіка
ОСОБА_7 в 2005 році не надавали їй
допомоги, тоді як за віком, станом
здоров'я ОСОБА_7 потребувала допомоги
як вдова, одинока людина, яка
отримувала пенсію невеликого розміру,
хворіла. Крім того, відповідачі
усунулись і від участі в витратах на
лікування та поховання ОСОБА_7

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_12 підтримали вимоги в редакції
позовної заяви від 12.06.2014 р. (а. с. 191 -193)
та просили її задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_13
позовні вимоги визнала тільки в
частині встановлення факту родинних
відносин, просила у задоволенні інших
вимог відмовити, посилаючись у
письмових запереченнях (а. с. 170-172) та у
виступі в судовому засіданні на ті
обставини, що дійсно позивач є сином
брата ОСОБА_7 - ОСОБА_14, який помер, і має
право на спадкування майна ОСОБА_7 за
правом представлення у другій черзі
спадкоємців за законом разом з
відповідачами, які є рідними братом та
сестрами ОСОБА_7; що відсутні підстави
для усунення відповідачів від права на
спадкування, так як позивач не довів
безпорадність стану ОСОБА_7 і факт
ухилення відповідачів від надання
допомоги спадкодавцеві.

Відповідачі не з'явились до судового
засідання, надавши клопотання про
розгляд справи у їх відсутності з
урахуванням віку, стану здоров'я (а. с.
142, 152, 166).

Представник третьої особи - відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану до суду не з'явився, надавши
клопотання про розгляд справи у їх
відсутності, в якому вказано про
відсутність заперечень проти позову (а.
с. 154, 169, 197, 206).

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 14.08.2014 року
позовну заяву ОСОБА_3 задоволено
частково. Встановлено факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним племінником
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_9 р. У задоволенні вимог
ОСОБА_3 про ухилення від виконання
обов'язків з утримання спадкодавця,
усунення від права на спадщину,
визнання права власності на спадкове
майно відмовлено. Стягнуто з позивача
на користь держави судовий збір у
розмірі 3 354 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 14.08.2014 року, в якій просить
ухвалити нове рішення, яким частково
скасувати рішення суду від 14.08.2014 року,
в частині відмови в задоволенні його
позовних вимог, та задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що суд першої
інстанції ухвалив рішення, яке не
відповідає його висновкам обставинам
справи, судом були допущені грубі
порушення процесуального права та
неправильно застосовано норми
матеріального права, з недоведеністю з
боку відповідачів обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Іншими учасниками процесу рішення
суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивач та його
представники підтримали апеляційну
скаргу, представник відповідачів
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги. Інші учасники
процесу в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили. Від третьої особи на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи без присутності її
представника.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог та наданих
доказів і доводів апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав. При
цьому, судова колегія зазначає, що не
робить висновків стосовно не
оскаржуваної частини рішення суду щодо
встановлення факту, що позивач,
ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідним племінником
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи частково
позовні вимоги позивача, суд першої
інстанції виходив з наступного.

В судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а. с. 59, 82).

Після смерті ОСОБА_7, 10.10.2013 року
Іллічівською державною нотаріальною
конторою відкрита спадкова справа №
230/2013 до майна померлої (а. с. 53-99). Із
вказаної спадкової справи вбачається,
що нотаріусу документи на майно
померлої не надані. З заявами про
прийняття спадщини у порядку
спадкування за законом другої черги
згідно ст. 1262 ЦК України звернулись
сестра ОСОБА_9 (а. с. 55), сестра ОСОБА_15 (а.
с. 56), брат ОСОБА_16 (а. с. 57) та за правом
представлення згідно ст. 1266 ЦК України
син брата ОСОБА_17, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_10 р. (а. с. 58).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особи, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 29.01.2014 року встановлено, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, є рідним братом
померлої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 96,
136-137).

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 17.02.2014 року
встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, є рідними сестрами
ОСОБА_18, померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а. с.
97-98, 138-139).

Із вказаних рішень та копій свідоцтва
про народження на а. с. 63, 66, 70, 73 слідує,
що батьками відповідачів та ОСОБА_7 є
ОСОБА_19 та ОСОБА_20.

Із копії свідоцтва про народження
позивача на а. с. 77 вбачається, що
батьком позивача є ОСОБА_11.

Згідно копії свідоцтва про смерть,
ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_21 (а. с. 78).

Із копії актового запису про
народження ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8,
слідує, що його батьками є ОСОБА_23 та
ОСОБА_24 (а. с. 85-86). В свідоцтві про шлюб
дані батька позивача зазначені: ОСОБА_11
(а. с. 211).

Із листа державного нотаріуса від
11.06.2014 року вбачається, що позивач
сповіщений про неможливість вчинення
нотаріальних дій із-за відсутності у
спадковій справі документів на
спадкове майно померлої та відсутності
документів, які підтверджують, що
батько позивача є рідним братом
померлої ОСОБА_7, т. я. в наданих
свідоцтвах різні написання прізвища,
імені, по-батькові батька позивача (а. с.
194).

Відповідно до листа Трительницької
сільської ради Волочиського району
Хмельницької області (а. с. 18) згідно
записів погосподарської книги
Бокиївської сільської ради за 1961-1963 p.p.
(особовий рахунок НОМЕР_3) в
господарстві зареєстровані ОСОБА_7
(після одруження одержала прізвище
ОСОБА_7) та ОСОБА_26, які є рідними братом
та сестрою; ОСОБА_3 доводиться ОСОБА_7
племінником. Ці факти визнали і
відповідачі.

Із вищевказаних матеріалів спадкової
справ та доказів на а. с. 106, 111, 119 слідує,
що чоловік ОСОБА_7 помер у 2005 pоці, що
спадкоємці першої черги відсутні.

З урахуванням заперечень ОСОБА_4 (а. с. 14)
розгляд вимоги про встановлення факту
родинних відносин в порядку окремого
провадження не є можливим в силу
положень ч. 4 ст. 256, ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимога
позивача про встановлення факту
родинних відносин є обгрунтованою та
підлягає задоволенню.

Сторони визнали, що відсутня відмова
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, що після встановлення
факту їх родинних відносин можлива
видача свідоцтва після надання
документів на майно померлої ОСОБА_7

За таких підстав, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відсутні підстави
для задоволення позовної вимоги про
визнання права власності. При цьому,
суд взяв до уваги і те, що не надані суду
правовстановлюючі документи на все
майно, вказане у позові. Право
власності померлої ОСОБА_7 на квартиру
підтверджується копією свідоцтва та
техпаспортом на а. с. 112-119, на земельну
ділянку - копією Державного акту (а. с.
103). Відносно гаражу та дачного будинку
взагалі будь-які докази суду не надані.
Копія свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на а. с. 104 не є
належним доказом, т. я. не засвідчена, не
в повному обсязі, відсутні дані про
власника. Суд вважав, що позивачем не
виконано процесуальний обов'язок
доказування згідно ст. ст. 10, 60, 64 ЦПК
України.

Докази на а. с. 64, 68, 71, 127-135 підтверджують
вік відповідачів, їх сімейний стан та
розмір пенсій. Суд звернув увагу на те,
що померла ОСОБА_7 була молодшою
сестрою відповідачів, що ОСОБА_16 мешкає
у іншому регіоні, є інвалідом по зору.

Докази на а. с. 19-20, 32, 140-141 свідчать про
те, що за період з 2005 року до дня смерті
ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному
лікуванні в Іллічівській міській
лікарні на водному транспорті тільки з
06.09.2013 року по 09.09.2013 року з діагнозом:
субарахноїдальний крововилив
аневризматичного характеру і 09.09.2013
року була переведена у нейрохірургічне
відділення Одеської обласної
клінічної лікарні.

Із пояснень свідків ОСОБА_28, ОСОБА_29
слідує, що після смерті чоловіка в 2005
році ОСОБА_7 потребувала допомоги; що їй
надавали допомогу племінник ОСОБА_3 та
його дружина; що стан здоров'я ОСОБА_7
суттєво погіршився 06.09.2013 pоку, однак
відповідачі, яким ОСОБА_7 завжди
допомагала, не приймали участь в
лікуванні, догляді, похованні ОСОБА_7;
що з сестрою ОСОБА_10 ОСОБА_7 не
спілкувалась останні 15 років.

Суд першої інстанції вважав, що вимоги
про встановлення факту ухилення від
надання допомоги спадкодавцеві та про
усунення відповідачів від права на
спадщину є недоведеними та
необгрунтованими за вищенаведених
підстав. При цьому, суд взяв до уваги і
те, що стороною позивача не надано
достатніх доказів щодо безпорадності
стану ОСОБА_7 (в т. ч. висновку
експертизи), щодо потреби у допомозі
відповідачів і щодо можливості надання
допомоги відповідачами, а також
умисного ухилення відповідачів від
допомоги спадкодавцеві.

Докази на а. с. 20, 23-31, 34 підтверджують
витрати на лікування та поховання
ОСОБА_7 Однак, ця обставина суд першої
інстанції вважав не може бути
підставою для задоволення вимоги про
усунення від права на спадкування, т. я.
ст. 1232 ЦК України встановлено обов'язок
спадкоємців відшкодувати витрати на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця і у разі
виникнення спору позивач не
позбавлений можливості стягнути ці
витрати з інших спадкоємців у судовому
порядку.

Також суд першої інстанції вважав, що
згідно ст. ст. 79, 80, 88 ЦПК України та
Закону України «Про судовий збір» з
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 3 354 грн., з урахуванням
заявлених майнових вимог, невизначення
ціни позову, ненадання за пропозицією
суду доказів щодо дійсної вартості
спадкового майна, та з урахуванням
відмови у позові та сплати судового
збору у розмірі 300 грн. (а. с. 3).

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 1216, 1224, 1232,
1258, 1262, 1266 ЦК України, ст. 67 Закону
України «Про нотаріат», п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» ст. ст. 10, 11, 60,
61, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК України, частково
задовольнив позовні вимоги позивача.

Судова колегія, не роблячи висновків
стосовно не оскаржуваної частини
рішення суду, вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, задовольнивши частково
позовні вимоги позивача.

Тому судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, в оскаржуваній частині,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам матеріального і
процесуального права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 1224
ЦК України, якою позивач обгрунтовував
свої позовні вимоги та відповідно до ч.
5 ст. 1224 ЦК України, на яку позивач
посилається в апеляційній скарзі, не
мають права на спадкування за законом
батьки (усиновлювачі) та повнолітні
діти (усиновлені), а також інші особи,
які ухилялися від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом; за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Як роз'яснено в п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», правило
абзацу другого частини третьої статті
1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана
була утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України.
Факт ухилення особи від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця
встановлюється судом за заявою
заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння нею свого
обов'язку щодо надання допомоги, її
необхідність для існування
спадкодавця, наявність можливості для
цього та свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224
ЦК стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадний слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Однак, позивачем не доведено
вищевказані обставини, які підлягають
доведенню для усунення від права на
спадкування відповідачів після смерті
ОСОБА_7 Зокрема, ухилення відповідачів
від виконання обов'язку щодо утримання
їхньої померлої сестри ОСОБА_7,
розуміння ними свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця (ОСОБА_7.),
наявність можливості для цього та
свідомого невиконання ними
встановленого законом обов'язку. В
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження вказаних обставин. Такі
докази не представлені і суду
апеляційної інстанції.

Також в матеріалах справи
відсутні докази і безпорадного стану
померлої ОСОБА_7 в розумінні ч. 5 ст. 1224
ЦК України та вищевказаних роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування».

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позовні вимоги позивача в цій частині
грунтуються на припущеннях.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Позивачем відповідно до його
позовних заяв, позовні вимоги, в
частині усунення відповідачів від
права на спадкування обгрунтовувалися
ч. 3 ст. 1224 ЦК України.

З недоведеності цих позовних
вимог виходив правомірно і суд першої
інстанції.

Правомірно судом першої
інстанції відмовлено позивачеві в
задоволенні позовних вимог і в частині
визнання права власності на спадкове
майно за позивачем. Оскільки,
відповідно до матеріалів справи
спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є не
лише позивач, а і відповідачі.

Оформлення ж права на спадщину
здійснюється відповідно до Глави 89 ЦК
України, в позасудовому порядку.

Як роз'яснено в п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Враховуючи, встановлення
родинних відносин позивача з померлою
ОСОБА_7, позивачем може бути оформлено
право власності на свою частку
спадкового майна в порядку
передбаченому Главою 89 ЦК України і
лише в разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину позивач
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Проте, в матеріалах справи
відсутні докази відмови в
установленому законом порядку
нотаріуса в оформленні права на
спадщину позивачу після встановлення
родинних відносин позивача з померлою
ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги, з
посиланням на покази свідків, стосовно
того, що померла ОСОБА_7 була жінкою
похилого віку, систематично хворіла,
отримувала незначну пенсію, за станом
свого здоров'я потребувала фізичної та
матеріальної допомоги по її утриманню,
яку їй надавали позивач та його
дружина, а також близькі їй люди
ОСОБА_28, ОСОБА_29 (свідки по справі), а
відповідачі їй не допомагали, судова
колегія не приймає до уваги.

Оскільки, враховуючи
вищевикладене, позивачем не доведено
сукупність обставин, які підлягають
доведенню для усунення від права на
спадкування відповідачів після смерті
ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК
України. Зокрема, ухилення
відповідачів від виконання обов'язку
щодо утримання їхньої померлої сестри
ОСОБА_7, розуміння ними свого обов'язку
щодо надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця (ОСОБА_7.),
наявність можливості у відповідачів
для цього та свідомого невиконання
ними встановленого законом обов'язку.
Та, що ОСОБА_7 перебувала у безпорадному
стані (ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

При цьому, судова колегія приймає
до уваги те, що відповідачі самі є
особами похилого віку: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. с. 64), ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 68), ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 71).

Також, судова колегія не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги
щодо байдужості дітей відповідачів до
надання будь-якої допомоги ОСОБА_7

Оскільки, відповідно до
матеріалів справи, в судовому
засіданні не встановлено обов'язку
дітей відповідачів по утриманню
померлої ОСОБА_7 відповідно до вимог
чинного законодавства, та вони
відповідно до матеріалів справи не є
спадкоємцями померлої.

Тому ці доводи не мають правового
значення для вирішення даної справи.

Судова колегія також не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги
стосовно не відшкодування
відповідачами позивачеві матеріальних
витрат на лікування та поховання
померлої ОСОБА_7

Оскільки, ці доводи також не мають
правового значення для вирішення
справи, а відшкодування цих витрат
здійснюється відповідно до ст. 1232 ЦК
України.

Також судова колегія не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги
стосовно розміру стягнутого з позивача
на користь держави судового збору.

Оскільки, суд першої інстанції,
визначаючи розмір судового збору,
правомірно виходив з заявлених
майнових вимог позивача, переліку
майна, на яке позивач просив визнати
право власності за ним в порядку
спадкування, частково сплаченої
позивачем суми судового збору та
ненадання доказів позивачем вартості
спадкового майна (такі докази не надані
і суду апеляційної інстанції),
визначивши суму судового збору, який
підлягає сплаті на користь держави в
максимальному розмірі, враховуючи
майно, на яке позивач просив визнати за
ним право власності, та стягнувши його
на користь держави відповідно до ст. 88
ЦПК України.

Інші доводи апеляційної
скарги, судова колегія також не приймає
до уваги, оскільки вони, враховуючи
наведене, не спростовують висновки
суду першої інстанції.

За таких обставин, не роблячи висновків
стосовно не оскаржуваної частині
рішення суду, враховуючи доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3
необхідно відхилити, а рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 14.08.2014 року залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 14.08.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту,
усунення від права на спадщину,
визнання права власності - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич