АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участю осіб:
представника стягувача БічуковаА.В.

представника боржника-
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за поданням старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір ЛюдмилиВолодимирівни, стягувач
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу
ОСОБА_5;

за апеляційною скаргою старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Людмили Володимирівни

на ухвалу Шевченківського районного
суду м.Києва від 30 жовтня 2014 року

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Києва від 30.10.2014 року відмовлено
в задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. про тимчасове обмеження у
праві виїзду боржника за виконавчим
провадженням - ОСОБА_5 за межі України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, старший
державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
КушнірЛ.В. подала апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу про
задоволення поданого нею подання.
Посилається на незаконність ухвали,
порушення судом норм процесуального
права.

Апелянт зазначає про те, що вирішуючи
питання про відмову в задоволенні
подання, суд першої інстанції виходив з
того, що державним виконавцем не
доведено те, що боржник ухиляється від
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, а також суд першої
інстанції виходив з того, що сама по
собі наявність у боржника невиконаних
зобов'язань не є тотожним поняттям з
тим, що він ухиляється від них, як це
передбачено ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України». Такі
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Боржник був обізнаний, що відносно
нього відкрито виконавче провадження з
примусового виконання рішення суду,
проте рішення суду ним не виконується,
в матеріалах виконавчого провадження
відсутні будь-які документи щодо
погашення боржником повністю чи
частково заборгованості, визначеної
судом.

Таким чином, державним виконавцем
вжито усіх можливих та необхідних
заходів щодо виконання рішення суду,
але боржник умисно не виконує рішення
суду, а своєю бездіяльністю ставить під
загрозу виконання виконавчого
документа взагалі.

В мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали взагалі відсутня оцінка
доказів, наданих суду державним
виконавцем. Тобто, судом не прийнято до
уваги та не спростовано жодного доказу,
якими обґрунтовувалося подання.

В суді апеляційної інстанції
представник стягувача за виконавчим
провадженням БічуковА.В. підтримав
подану апеляційну скаргу, посилаючись
на доводи, викладені в ній. Представник
боржника ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення поданої апеляційної
скарги, посилаючись на законність та
обґрунтованість постановленої судом
ухвали. Старший державний виконавець
Відділу примусового виконання рішень
ДВС України Кушнір Л.В., боржник ОСОБА_5в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового засідання були
повідомлені належним чином, про що
свідчать їх розписки.

Неявка вказаних осіб в судове
засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за їх відсутності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Кушнір Л.В.
звернулась до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника за
виконавчим провадженням ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України. Подання
мотивоване тим, що 23.06.2013 року державним
виконавцем винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання виконавчого листа
№ 639/8309/13-ц від 12.03.2014р. виданого
Жовтневим районним судом м.Харкова про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором. На думку
державного виконавця боржник всіляко
ухиляється від виконання рішення суду.
Станом на день звернення до суду із
даним поданням рішення суду боржником
не виконано. Крім цього, зазначає, що
наявність в особи невиконаних
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, є підставою для
обмеження його у праві виїзду за межі
України.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відмовляючи державному виконавцю в
задоволенні подання, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем не доведено того, що боржник
ухиляється від зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду, а також суд
першої інстанції виходив з того, що
сама по собі наявність у боржника
невиконаних зобов'язань не є тотожним
поняттям з тим, що він ухиляється від
них, як це передбачено ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України».

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не відповідають дійсним обставинам
справи та спростовуються наступним.

Так, на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 639/8309/13-ц від 12.03.2014, що видав
Жовтневий районний суд м. Харкова про
стягнення з ОСОБА_5, проживаючого
згідно виконавчого документу за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрсиббанк"
(61001, м. Харків, проспект Московський, 60,
код ЄДРПОУ 0987750, рахунок № 074)
заборгованість за кредитним договором
від 23 червня 2008 року, укладеного між ПАТ
"УкрСиббанк" та ЗАТ "СПЕЦТЕХНІКА" в сумі
979583 долари США 48 центів, пеню в сумі 7413
грн. 16 коп. та судові витрати в сумі 5161
грн. 50 коп.

За даним виконавчим документом
боржником є ОСОБА_5.

23.06.2014 року державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, боржнику
встановлено строк на самостійне
виконання, копію постанови направлено
сторонам.

У строк наданий на самостійне
виконання рішення суду боржником не
виконано.

Крім того, на адресу боржника за
вказаним вище виконавчим документом,
направлялась вимога державного
виконавця, яку боржником не виконано,
про причини невиконання рішення суду
не повідомлено.

На час звернення державного виконавця
до суду з поданням про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, вже сплило більше
чотирьох місяців з часу офіційного
ознайомлення боржника про те, що
відносно нього існують боргові
зобов'язання.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
боржником у добровільному порядку,
державним виконавцем накладено арешт
на рухоме та нерухоме майно боржника
постановами від 23.06.2014 та від 09.07.2014 та
29.07.2014.

Вищевказані постанови направлено
відповідним установам для виконання,
боржнику до відома.

Вимога державного виконавця щодо
виконання рішення суду також залишена
боржником поза увагою.

Таким чином, боржник був обізнаний, що
відносно нього відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
рішення суду, проте рішення суду ним не
виконується, в матеріалах виконавчого
провадження відсутні будь-які докази
щодо погашення боржником
заборгованості, визначеної судом в
будь - якій частині.

Таким чином, державним виконавцем
вжито заходів щодо виконання рішення
суду, але боржник його не виконує,чим
ставить під загрозу виконання
виконавчого документа. Тобто, з
моменту відкриття виконавчого
провадження по теперішній час ОСОБА_5
не сплатив заборгованість у будь-якій
частині. Доказів того, що він не сплачує
заборгованість з поважних причин (що
він є непрацездатною особою) боржник
суду не надав. Весь цей час він якимось
чином існує, а саме вживає їжу,
одягається, переміщається, тобто
здійснює дії для яких потрібні кошти, а
відповідно він має доходи, які
приховує від державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» громадянину
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон у випадках, якщо
діють неврегульовані аліменти,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання
зобов'язання або роз'яснення спору за
погодженням сторін, або забезпечення
зобов'язання заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням - до виконання
зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов хибного висновку про
відмову в задоволенні подання
державного виконавця, оскільки інших
дієвих методів впливу на боржника, з
метою примусово заставити його
виконати рішення суду, не існує.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України, (ст. 4 ЦПК України.)

Згідно ч.1 ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Судом першої інстанції при
постановленні ухвали помилково не
було взято до уваги вказані норми
процесуального права, які складають
фундаментальну основу побудови
цивільного судочинства, в результаті
чого Банк (стягував за виконавчим
провадженням) позбавлений можливості
захистити свої порушенні права та
інтереси.

Отже, у суду першої інстанції
були відсутні підстави для відмови
старшому державному виконавцю Відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кушнір Л.В. в задоволенні
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документу
боржника ОСОБА_5

Наведені вище порушення судом першої
інстанції норм процесуального права є
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали і постановлення нової ухвали з
цього питання.

За таких обставин, колегія суддів
скасовує ухвалу суду першої інстанції
від 30.10.2014 року та постановляє нову
ухвалу, якою задовольняє вказане
подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1
ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кушнір
ЛюдмилиВолодимирівни задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м.Києва від 30 жовтня 2014 року скасувати
та постановити нову ухвалу наступного
змісту.

Подання старшого державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Людмили Володимирівни
задовольнити.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_2, що мешкав за адресою:
АДРЕСА_1 тимчасово обмежити у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 05.02.2014 року, на підставі
якого 12.03.2014 року було видано
виконавчого листа № 639/8309/13-ц.

Виконання даної ухвали покласти на
Державну прикордонну службу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: