Справа №583/3253/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/1988/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Шевченка В. А. ,
Білецького О. М.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк»

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 24 січня 2014
року

в цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

в с т
а н о в и л а:

21 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 28 березня
2007 року ОСОБА_3 28 березня 2007 року
отримав кредит в розмірі 4000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає договір між ним і банком.

При укладенні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

В порушення п. п. 6.5, 6.6 Умов надання
банківських послуг, які є складовою
частиною кредитного договору,
позичальник зобов'язань за кредитним
договором не виконав, у зв'язку із чим
станом на 31 травня 2013 р. виникла
заборгованість у сумі 29871,05 грн., в тому
числі: 9991,02 гр. - заборгованість за
кредитом, 10560,61 гр. - заборгованість по
процентах за користування кредитом, 7420,
8 гр. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 гр. -
штраф (фіксована частина), 1398, 62 гр. -
штраф (процентна складова), яку позивач
просив стягнути з відповідача.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду від 24 січня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинами справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача, який
підтримав апеляційну скаргу з мотивів,
в ній викладених, відповідача, який
заперечує проти скарги та вважає
рішення суду вірним, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
вказаним вимогам процесуального
закону.

Відмовляючи у задоволенні позову
банку, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач пропустив позовну
давність для звернення до суду за
захистом свого порушеного права.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна, оскільки він не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права і обставинам
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно договору від 28 березня 2007 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» надав
відповідачеві кредит у розмірі 4000 грн
у вигляді встановленого ліміту на
платіжну карту зі сплатою 24 % річних на
суму залишку заборгованості за
кредитом із строком дії кредитного
ліміту, що відповідає строку дії карти,
та порядком погашення заборгованості
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми трат. У подальшому кредитний ліміт
було збільшено до 10 000 грн.

В заяві позичальника від 28 березня 2007
року (а.с. 9) зазначено: «Я ознайомився і
згоден з Умовами та правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
банку, які були надані мені для
ознайомлення в письмовому вигляді.
Своїм підписом я підтверджую факт
отримання повної інформації про умови
кредитування в ПриватБанку, а також
його місцезнаходження. Я виражаю згоду
з тим, що ця заява разом із Пам'яткою
клієнта, Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також Тарифами
складає між мною та банком договір про
надання банківських послуг…».

З вказаної заяви вбачається, що
позичальник 28 березня 2007 року отримав у
банку кредитну картку «Універсальна»
НОМЕР_3 з сумою кредитного ліміту 4000 гр.
Тип картки: НОМЕР_1 Visa Event Credit. Валюта:
гривня. Тип кредитного ліміту:
фінансовий фіксований. Сума кредитного
ліміту: 4000 грн. Базова процентна ставка:
2 проценти в місяць з розрахунку 360 днів
у році. Розмір комісії за кредитне
обслуговування - 1,5% від суми трат. Строк
дії кредитного ліміту: відповідає
строку дії картки. Порядок погашення
заборгованості: щомісячними платежами
в розмірі 7% від суми трат. Погашення
заборгованості по кредитному ліміту
може проводитись як шляхом внесення
коштів на картку клієнтом, так і
списанням Банком коштів з Дебетної
картки.

Згідно Умов та правил надання
банківських послуг, які є складовою
частиною договору про надання
банківських послуг (а.с. 10-13):

Винагорода банку - це сума зобов'язань
держателя платіжної картки по сплаті
встановлених банком тарифами:

- процентів за користування кредитом, в
тому числі за користування
простроченим кредитом і овердрафтом;

- плати за випуск/обслуговування
платіжної карти;

- інших комісій і штрафних санкцій (якщо
такі мають місце).

Договір про надання банківських
послуг - це форма договору, яка
укладається між банком та держателем
платіжної картки. Договір складається
з:

- Заяви;

- Пам'ятки клієнта;

- Умов та правил надання банківських
послуг;

- Тарифів.

Картрахунок - поточний рахунок, на
якому враховуються операції по
платіжній картці.

Мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань держателя,
які щомісячно підлягають сплаті
держателем в період дії карти. Даний
платіж розраховується як сума
овердрафту і суми щомісячного платежу,
який складається з нарахованих до
сплати процентів і частини
заборгованості по кредиту. В
залежності від виду платіжної карти,
розмір і порядок розрахунків
щомісячного платежу зазначений в
Заяві та в Пам'ятці клієнта і виражений
в процентному відношенні до здійснених
операцій з використанням платіжних
карт.

Такий платіж є обов'язковим для
держателів платіжних карт, здійснюючих
операції за кредитною схемою.

Платіжна карта - спеціальний платіжний
засіб у вигляді емітованої у
встановленому законодавством порядку
пластикової або іншого виду карти, яка
використовується для ініціалізації
переказу коштів з рахунку платника, або
відповідного рахунку банку з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів з своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання
грошових коштів в готівковій формі в
касах банку, через банківський автомат,
а також здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором. В
залежності від умов, за якими
здійснюються розрахунки з
використанням платіжної карти, можуть
використовуватись дебетна,
дебетно-кредитна, кредитна схеми.

Прострочений кредит - кредитні кошти,
які були надані держателю платіжної
картки і не були повернуті банку в
строк, передбачений договором.

Тарифи - розмір винагороди за послуги
банку, є невід'ємною частиною договору.
Перелік може змінюватися та
доповнюватися про що держатель картки
повідомляється у відповідності з
умовами та правилами.

Згідно п. 3.1 Умов …, для надання послуг
банк відкриває клієнту картрахунки,
видає клієнту карти, їх вид та строк дії
визначений в Заяві і в Пам'ятці клієнта,
підписанням якого клієнт і банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
вказана у розділі «Відмітки банку»
заяви.

Згідно п. 3.5 Умов… порядок здійснення
платіжних операцій з використанням
платіжних карток, а також порядок
отримання кредиту регулюється діючим
законодавством України, нормами
міжнародних платіжних систем Visa
International, MasterCard International, Договором,
Умовами і правилами надання
банківських послуг і Тарифами банку.

*Пам'ятка клієнта оформляється і є
невід'ємною частиною договору тільки у
випадках оформлення і видачі платіжної
картки за кредитною схемою.

П. 5.3 Умов… передбачає право банку в
односторонньому порядку змінювати
наданий на платіжну карту кредит (
кредитний ліміт).

Відповідно до п. 9.12 Умов… договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо на протязі цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору він автоматично лонгується на
той же строк.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг,
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених
Договором.

Відповідно до п. 6.6 Умов та правил
надання банківських послуг, у разі
невиконання зобов'язань за договором
на вимогу Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту)
позичальник повинен оплатити
винагороду Банку.

Згідно п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг, при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим Договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

П. 9.3 Умов … передбачено, що
картрахунки відкриваються на
невизначений термін за виключеннями,
передбаченими п.п. 9.6, 9.7 цих Умов.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, договір діє на
протязі 12 місяців з моменту підписання.
Якщо протягом цього терміну ні одна із
сторін не проінформує другу сторону
про припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

Відповідно до розділу П Умов… «Правила
користування платіжною картою»:

3.1.1. Строк дії карти зазначений на
лицьовій стороні картки (місяць і рік).
Карта дійсна до останнього
календарного дня вказаного місяця.

3.1.3. По закінченню строку дії
відповідна карта продовжується банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
карти з новим строком дії), якщо раніше
(до початку місяця закінчення строку
дії) не надходила письмова заява
держателя про закриття картрахунку, а
також при умові наявності грошових
коштів на картрахунку для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картрахунку (в
передостанній дінь місяця закінчення
строку дії) і при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

5.3. Строки і порядок погашення по
кредиту (кредитний ліміт, кредитна
лінія) по платіжних картках з
встановленим мінімальним обов'язковим
платежем наведений в Пам'ятці клієнта,
яка є невід'ємною частиною договору.
Платіж включає плату за користування
кредитом, передбачену тарифами, і
частину заборгованості по кредиту.

5.4. Строк погашення по кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжних картах без встановленого
мінімального обов'язкового платежу
проводиться в наступному порядку:
строк погашення процентів по кредиту -
щомісячно за попередній місяць; строк
погашення кредиту - в повному обсязі не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці.

5.5. За користування кредитом банк
нараховує проценти в розмірі,
встановленому тарифами банку з
розрахунку 360 календарних днів у році.

5.6 Держатель поручає банку списувати з
будь якого рахунку держателя,
відкритого в банку, зокрема, з
картрахунку грошові кошти для
здійснення платежу з метою повного або
часткового погашення зобов'язань, в
тому числі мінімального обов'язкового
платежу, якщо мінімальний обов'язковий
платіж вказаний в заяві клієнта і в
Пам'ятці клієнта, а також списання
помилково перерахованих сум, по яких
держатель не є належним отримувачем.
Списання грошових коштів проводиться у
відповідності з встановленим
законодавством порядком.

5.6.1. Черговість і розмір погашення
зобов'язань здійснюється в порядку,
викладеному у Пам'ятці клієнта, який є
невід'ємною частиною договору.

5.9. При перевитраті платіжного ліміту
бак має право призупинити здійснення
розрахунків по карті (заблокувати
карту) і/або визнати карту недійсною до
моменту усунення вказаних порушень.

Таким чином, умовами укладеного між
сторонами договору, зокрема п. 5.4 Правил
користування платіжною картою,
визначено строк виконання
зобов'язання, а саме: строк погашення
кредиту в повному обсязі - не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній карті, лише при користуванні
платіжними картами без встановлення
мінімального щомісячного платежу.

Оскільки умовами договору, укладеного
між сторонами, при користуванні
кредитною картою «Універсальна», яку
відповідач отримав на умовах кредитної
схеми, передбачено сплату
обов'язкового мінімального місячного
платежу в розмірі 7% від суми трат, і в
такому випадку складовою частиною
договору є і Пам'ятка клієнта, про що
зазначено в заяві позичальника, доводи
відповідача про те, що строком
виконання його зобов'язання за
вказаним кредитним договором є
останній день строку дії карти, яким є,
як він зазначає, 30 листопада 2007 року, є
безпідставними.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що, відповідно до умов
укладеного між сторонами договору, він
здійснений саме виходячи з змісту п. 5.3
Правил користування платіжною картою,
тобто з врахуванням узгодженого
сторонами порядку погашення кредиту -
по 7% щомісячно від суми трат, і такий
порядок не передбачає обов'язкового
погашення кредиту в останній день
строку дії карти.

Відповідно до довідки банку, наданих
ним розрахунків та витягів з
програмного комплексу банківська
картка НОМЕР_3 видана відповідачу
строком до липня 2011 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором щодо своєчасного повернення
кредиту, сплати відсотків за
користування грошовими коштами та
інших платежів, станом на 31 травня 2013
утворилась заборгованість у розмірі 29
871 грн 05 коп., з яких: 9991 грн. 02 коп. -
заборгованість за кредитом, 10560 грн. 61
коп. - заборгованість по процентах за
користування коштами, 7420 грн. 80 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 1398 грн. 62 коп. -
штраф (процентна складова) (а.с. 14-16, т.1).

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що між сторонами виник спір, що
випливає з виконання умов кредитного
договору, укладеного між позивачем та
відповідачем, який має борг перед
банком.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Позикодавець має право на
отримання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором або законом.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачають, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду про необхідність відмови
в задоволенні позову в повному обсязі в
зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
вересня 2013 року відповідач подав до
суду першої інстанції заперечення на
позов, в якому просив у задоволенні
позову банку до нього відмовити у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності, тобто просив застосувати
позовну давність ( а.с.30).

Оскільки умовами договору про надання
банківських послуг, укладеного між
сторонами, передбачено погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами), перебіг позовної давності
за вимогами банку необхідно
обчислювати по кожному простроченому
платежу, оскільки саме після несплати
чергового щомісячного платежу в
розмірі 7% від суми трат, що є порушенням
встановленого таким чином фактично
графіку погашення платежу, банк
повинен був довідатися про порушення
своїх прав.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути борг вказаними частинами,
право кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожної чергової трати, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Посилання відповідача на те, що навіть
за умови встановлення мінімального
обов'язкового щомісячного платежу
останнім днем погашення всієї суми
кредиту є останній день строку дії
карти, не відповідають умовам
укладеного між сторонами договору,
зокрема, п.п. 5.3, 5.4 Правил користування
платіжною картою, розділу «Платіжна
карта» заяви позичальника.

Доводи відповідача про те, що позовна
давність повинна вираховуватись на
підставі п.5.4 Правил користування
платіжною картою, є безпідставними,
оскільки вказаний пункт передбачає
таке вирахування у випадку, коли не
встановлені мінімальні місячні
платежі.

З огляду на зазначене доводи
відповідача про те, що позовні вимоги
банку не враховують правову позицію
Верховного Суду України, викладену в
постанові від 19 березня 2014 року у
справі № 6-14 цс14, є безпідставними,
оскільки він уклав кредитний договір
на інших умовах - з встановленням
щомісячних обов'язкових мінімальних
платежів, і такі умови, відповідно до п.
5.3 Умов користування платіжною картою,
не передбачають обов'язкового строку
повернення всього кредиту до
останнього дня строку дії карти.

Висновок суду про початок перебігу
позовної давності з дати закінчення
строку дії карти та про відсутність
доказів, що після закінчення строку її
дії відповідач продовжував нею
користуватись, ґрунтуються на
неправильному застосуванні норм
матеріального права та не відповідають
обставинам справи, що призвело до
ухвалення незаконного рішення.

З наданого банком витягу з програмного
комплексу відносно руху коштів з
використанням виданої відповідачеві
кредитної карти вбачається, що по ній
проводились операції по зняттю вкладу,
поповненню рахунку, оплата за послуги
та товари в 2008-2009 роках.

Підстави не довіряти витягу з
програмного комплексу банку відсутні.
Доводи відповідача про можливу
підробку його банком ґрунтуються на
припущеннях і належними доказами не
підтверджені.

Доводи позивача про те, що його
кредитна карта була видана лише по
листопад 2007 року з посиланням на її
фото (а.с. 130, т.1) без надання оригіналу,
про те, що він повернув карту банку у
березні 2008 року і повністю
розрахувався за кредитом, не
користувався нею після цього; хто
користувався нею, не знає, належними
доказами не підтверджені, оскільки з
приводу використання його карти від
його імені іншою особою він до
правоохоронних органів не звертався,
письмового доказів про закриття
карткового рахунку в банку суду не
надав.

Оскільки банк звернувся з позовом до
суду 21 серпня 2013 року і просив стягнути
заборгованість, яка виникла станом на 31
травня 2013 року, з відповідача підлягає
стягненню заборгованість за кредитом,
процентами за користуванням кредитом
та заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, яка виникла за
період з 30 серпня 2010 року по 31 травня
2013 року - в межах загального трирічного
строку позовної давності, що
передували даті звернення до суду.

У задоволенні позовних вимог банку
про стягнення заборгованості за
кредитом, процентами за користуванням
кредитом та заборгованості по комісії
за користуванням кредитом за період з 26
серпня 2007 року по 29 серпня 2010 року
необхідно відмовити у зв'язку зі
спливом позовної давності, про
застосування якої просив відповідач.

Таким чином, рішення суду підлягає
скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог та стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості за
кредитним договором від 28 березня 2007
року за період з 30 серпня 2010 року по 31
травня 2013 року у загальній сумі 13876,27
грн., в тому числі: 2372,77 грн. (9991,02 гр. -
7618,25 гр.) - заборгованість за кредитом,
6569,77 грн. (10561 гр. -3990,84 гр.) -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 3796,76 грн. (7420,80
гр. -3624,04 гр.) - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 636,97 грн. (5% від суми
(2372, 77 гр.+6569,77 гр. + 3796, 76 гр.) = 12739,3 гр.) -
штраф (процентна складова).

Банк при зверненні з позовом до суду
сплатив 298, 71 гр. судового збору і за
апеляційне оскарження рішення суду -
149, 36 гр. (а. с. 236, т.1), що становить разом
448,07 гр.

Позовні вимоги банку задоволені на 46 %.

У зв'язку з частковим задоволенням
позову та апеляційної скарги сплачений
позивачем судовий збір за звернення з
позовом до суду та за апеляційне
оскарження рішення суду підлягає
відшкодуванню відповідачем на
підставі ст.88 ЦПК України пропорційно
сумі задоволених вимог в загальній
сумі 208,17 грн.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права; невідповідність
висновків суду обставинам справи,
норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню;
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р
і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 24 січня 2014
року скасувати і ухвалити нове
рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 28 березня 2007
року за період з 30 серпня 2010 року по 31
травня 2013 року у загальній сумі 13876,25
грн., в тому числі: 2372,77 грн. -
заборгованість за кредитом, 6569,77 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 3796,76 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 636,95 грн. - штраф
(процентна складова).

В задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» в іншій частині відмовити
за спливом позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» 208,17 грн. в рахунок
відшкодування судового збору,
сплаченого за розгляд справи в суді
першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -