Номер провадження: 22-ц/785/7731/14
Головуючий у першій інстанції Щенцева
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 24 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод, зобов'язання
вчинити певні дії, за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок
залиття квартири,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовом, який неодноразово уточнював,
до ОСОБА_3 про усунення йому перешкод у
здійсненні ним права користування і
володіння на квартиру АДРЕСА_1,
усунення йому перешкод у користуванні
і володінні загально будинковим
каналізаційним стояком між першим та
другим поверхом на сходовому
майданчику поруч з квартирою АДРЕСА_2,
та зобов'язати відповідачку за власний
рахунок та своїми силами привести
заглушену нею каналізаційну систему у
попередній стан, також просить
стягнути з відповідачки моральну шкоду
у розмірі 5 000 гривень., мотивуючи це тим,
що ОСОБА_3 самовільно заглушила
каналізаційний стояк між першим та
другим поверхом на сходовому
майданчику поруч з квартирою АДРЕСА_2,
чим позбавляє позивача можливості
користуватися та володіти своєю
власністю.

У свою чергу ОСОБА_3 звернулася до суду
з позовом, що був уточнений, до ОСОБА_2, у
якому просить суд стягнути з
останнього шкоду у розмірі 9 270 гривень,
мотивуючи це тим, що 26.01.2010 року та
26.02.2010 року сталося залиття кухні у її
квартирі з вини, як вважає позивачка,
ОСОБА_2

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2010 року
зазначені позови були об'єднанні в одне
провадження.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24.06.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
шкоду у наслідок залиття квартири у
розмірі 9 270 гривень, витрати за
проведення експертизи у розмірі 2116
гривень, а також 65 гривень державного
мита та 120 гривень витрат на ІТЗ.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 24.06.2014 року та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги,
а у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
рішення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
і володінні загально будинковим
каналізаційним стояком, зобов'язання
за власний рахунок та своїми силами
привести заглушену нею каналізаційну
систему у попередній стан, стягнення
моральної шкоди та задовольняючи
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
шкоди внаслідок залиття квартири, суд
першої інстанції виходив з того, що у
правовідношеннях щодо відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди: не позивач доводить наявність
вини відповідача, а відповідач
доводить відсутність своєї вини. Факт
залиття квартири позивачки ОСОБА_4 з
вини відповідача підтверджується
наявними у справі доказами та не
спростований останнім в ході розгляду
справи. Разом з тим ОСОБА_5 не було
доведено факту перекриття загального
будинкового каналізаційного стояку як
такового, так і перекриття
каналізаційного стояку саме
відповідачкою ОСОБА_3

Такий висновок суду відповідає
матеріалам справи і заснований на
законодавстві.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджується,
що:

- ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

- ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є власниками 503/1000
квартири АДРЕСА_2.

- Відповідно до актів КП ЖКС
«Порто-Франківський» 26.01.2010 року та
26.02.2010 року сталося залиття квартири
АДРЕСА_2.

- Відповідно до висновку № 10445 від 18.11.2013
року судової будівельно-технічної
експертизи затоплення кв. АДРЕСА_2
стався не із загального будинкового
стояку, а з індивідуального стояку кв.
№ 5. Причиною залиття кв. АДРЕСА_2 26.02.2010
року являється розрив старої
водопровідної труби, що проходить у
коробі, розташованому в приміщенні
кухні кв. АДРЕСА_1. Причиною залиття кв.
АДРЕСА_2 26.01.2010 року являється
протікання каналізаційної труби, що
проходить через кладову вказаної
квартири.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Ст. 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Районний суд вірно зазначив, що у
правовідношеннях щодо відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди: не позивач доводить наявність
вини відповідача, а відповідач
доводить відсутність своєї вини.

Факт спричинення шкоди у вигляді
залиття квартири АДРЕСА_2 26.01.2010 року та
26.02.2010 року з квартири, що розташована
поверхом вище, ОСОБА_3 зафіксовано у
встановленому порядку.

Квартира, яка розташована над
квартирою ОСОБА_3 належить ОСОБА_2, яким
не спростовано наявність вини у
залитті квартири.

В засіданні судової колегії ОСОБА_3
пояснила, що кілька років тому, за життя
її чоловіка, останній не заперечував
проти влаштування ОСОБА_2
індивідуального каналізаційного
стояка поруч із загальним будинковим
каналізаційним стояком, який проходив
через приміщення комори у квартирі
ОСОБА_3. Залиття квартири відбулося
кілька разів, але належним чином
зафіксовані два - 26.01.2010 року, внаслідок
течії каналізаційної труби
індивідуального стояка, який
влаштований ОСОБА_2, що спричинило
залиття комори каналізаційними
стоками (фекаліями) та 26.02.2010 року
внаслідок розриву старої
водопровідної труби, яка своєчасно не
була замінена ОСОБА_2, що спричинило
залиття кухні і коридору. В матеріалах
справи (а. сю. 52) ОСОБА_3 надана
фотографія індивідуального
каналізаційного стояка, який лопнув та
розламався на окремі частини від іржи
і лише після цього вимушено був нею
заглушений. Проте в будь-якому разі
користуватися розламаним
каналізаційним стояком, цілісність
якого порушена, неможливо і без
заглушки. Для запобігання користування
індивідуальним самочинно влаштованим
каналізаційним стояком та з метою
упередження залиття її комори
фекальними стоками, вона заглушила
залишок цього стояка. При цьому вона
стверджує, що загальний будинковий
стояк нею не перекривався і не
заглушувався.

З матеріалів справи вбачається, що акти
працівників дільниці № 5 КП ДЕЗ
«Порто-Франківський» від 24.07.2010 року та
від 02.08.2010 року не узгоджуються між
собою за змістом викладеної інформації
щодо належності перекритого ОСОБА_3
каналізаційного стояку, що проходить
через належну їй комору у квартирі
АДРЕСА_1. В акті від 24.07.2010 року
працівники дільниці № 5 КП ДЕЗ
«Порто-Франківський» зазначили, що
перекритий каналізаційний стояк є
загальним будинковим стояком. В акті
від 02.08.2010 року працівники дільниці № 5
КП ДЕЗ «Порто-Франківський»
зазначають, що ОСОБА_3 не надає доступу
до своєї комори для виконання робіт з
відновлення стояка. У заяві до КП ДЕЗ
«Порто-Франківський» від 04.02.2010 року
ОСОБА_2 вказує, що каналізаційна труба,
що проходить через комору у квартирі
ОСОБА_3 лопнула внаслідок перемерзання
і він намагався її замінити на
пластикову, однак коли він відмовився
компенсувати ОСОБА_3 заявлений нею
розмір шкоди - 1000 грн., то остання не
допустила його робочих до виконання
ремонтних робіт (а. с. 6-8).

Таким чином, каналізаційний стояк,
через порушення герметичності якого
відбулося залиття комори у квартирі
ОСОБА_3, не відноситься до загального
будинкового стояка, а дійсно є
самочинно влаштованим ОСОБА_2
індивідуальним каналізаційним
стояком, що узгоджується з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи № 10445 від 18.11.2013 року
Одеського науково-дослідного
інституту наукових експертиз
Міністерства юстиції України.

Довідка КП ДЕЗ «Порто-Франківський»
від 12.11.2010 року (а. с. 64) про те, що
перекритий ОСОБА_3 каналізаційний
стояк, є загальним будинковим, не
узгоджується з матеріалами справи і не
відповідає встановленим у справі
обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 в суді першої інстанції
подавалася заява про призначення
додаткової судово-будівельної
експертизи, яке було відхилено судом,
оскільки питання поставлені заявником
не мали значення для вирішення спору.

Проаналізувавши суть поставлених
ОСОБА_2 питань на вирішення додаткової
судово-будівельної експертизи, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні поданої заяви та з
обґрунтуванням, що поставлені питання
в тому вигляді, як вони зазначені у
заяві про призначення додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи, не вказують на неповноту
або неясність висновку експерта і не
мають значення для вирішення спору.

В засіданні судової колегії ОСОБА_2 був
присутній разом із своїм адвокатом.
Будучи обізнаним з процесуальними
правами і обов`язками, маючи у якості
представника професійного юриста
(адвоката), ОСОБА_2 та його адвокат,
повністю заперечуючи проти позову
ОСОБА_3 та наполягаючи на задоволенні
заявлених ОСОБА_2 вимог, на стадії
апеляційного розгляду відповідного
клопотання (заяви) про призначення
судово-будівельної експертизи як на
підтвердження заявлених вимог до
ОСОБА_3 так і на спростування заявлених
нею вимог, в тому числі і щодо розміру
майнової шкоди, не заявили.

При таких обставинах, судова колегія
погоджується з висновком районного
суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не повідомив про розгляд справи
третю особу - Виконавчий комітет
Одеської міської ради, не спростовує
висновок суду і не є самостійною
підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд погодився з діями ОСОБА_3, яка
перекрила доступ квартири ОСОБА_2 до
каналізації і таким чином легалізував
заборону користування каналізації у
багатоквартирному будинку, є
неспроможними, оскільки ОСОБА_3
пояснила, що заглушений був лише
самочинно влаштований ОСОБА_2 з
порушенням норм ДБН індивідуальний
каналізаційний стояк, через який
неодноразово була залита її квартира.

Як вбачається з матеріалів справи,
загальний будинковий каналізаційний
стояк ніхто не перекривав і доступ до
нього і в тому числі з квартири ОСОБА_2 є
відкритим, що узгоджується з висновком
районного суду про те, ОСОБА_2 не довів
факту перекриття загального
будинкового каналізаційного стояку як
такового, так і перекриття саме цього
стояку ОСОБА_3 Існування
індивідуального каналізаційного
стояку самочинно влаштованого ОСОБА_2,
який проходить через комору у квартирі
ОСОБА_3 підтверджено висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 10445
від 18.11.2013 року Одеського
науково-дослідного інституту наукових
експертиз Міністерства юстиції
України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд незаконно прийняв до уваги як
доказ кошторис спеціалісту, який ним
не підписаний, не можуть бути
прийнятими до уваги, оскільки в
засіданні судової колегії оглянутий
оригінал кошторису, виконаний
інженером-проектувальником ОСОБА_7, яка
має кваліфікаційний сертифікат
відповідального виконавця окремих
видів робіт (послуг), пов`язаних із
створенням об`єкта архітектури
(інженерно-будівельне проектування у
частині кошторисної документації ).

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції не визначився
який з двох представлених ОСОБА_3 актів
про залиття її квартири слід взяти до
уваги так як у позові ОСОБА_3 вказувала
про один акт про залиття, є
неспроможними, оскільки ОСОБА_3 і у
позові і при розгляді справи по суті,
обгрунтовувала свої вимоги
посилаючись на дві зафіксовані події
залиття ОСОБА_2 її квартири - 26.01.2010 року
та 26.02.2010 року з доданням двох актів про
залиття.

Доводи апеляційної скарги про те,
що перекритий ОСОБА_3 каналізаційний
стояк, є загальним будинковим
каналізаційним стояком не можуть бути
прийнятими до уваги, оскільки не
відповідають встановленим у справі
обставинам і спростовуються висновком
судової будівельно-технічної
експертизи № 10445 від 18.11.2013 року
Одеського науково-дослідного
інституту наукових експертиз
Міністерства юстиції України.

Доводи апеляційної скарги про
помилковість висновку районного суду,
який ототожнив каналізаційну та
водопровідну труби при визначенні
причини залиття квартири, не можуть
бути прийнятими до уваги, оскільки
ОСОБА_3 обгрунтовує свій позов двома
фактами залиття її квартири - 26.01.2010
року та 26.02.2010 року, при цьому у першому
випадку залиття відбулося внаслідок
протікання каналізаційної труби,
пошкодженої іржею, а у другому випадку -
розривом старої водопровідної труби.
Тобто у висновку суду відбулося
відображення причини залиття квартири
ОСОБА_3, які зазначені у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 10445 від 18.11.2013 року
Одеського науково-дослідного
інституту наукових експертиз
Міністерства юстиції України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що комора у квартирі ОСОБА_3 не має
відношення до фасадної стіни будинку,
вартість побілки якої включена до
кошторису і увійшла у розмір вимог про
стягнення майнової шкоди, завданої
залиттям квартири, є неспроможними,
оскільки з технічного паспорту
квартири ОСОБА_3 вбачається, що
приміщення стіна комори, що позначена
під № 4 та стіна кухні під № 3 є
зовнішньою стіною будинку, а приєднана
до справи фотографії (а. с. 89-90) вказують
на замокання зовнішньої стіни будинку,
яка одночасно є стіною кухні, де
розташовано вікно у двір будинку.

Доводи апеляційної скарги про те,
що залиття квартири ОСОБА_3 відбулося з
вини її сусідів по клітинним сходам у
2013 році є неспроможними, оскільки не
відносяться до предмету позову і
заявленим вимогам про стягнення
майнової шкоди внаслідок залиття
квартири, що мали місце у 2010 році з
квартири відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те,
що районний суд не призначив додаткову
судову будівельно-технічну експертизу
за заявою ОСОБА_2 не можуть бути взятими
до уваги, оскільки поставлені ОСОБА_2 у
заяві питання не свідчать про
неповноту та неясність висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 10445 від 18.11.2013 року
Одеського науково-дослідного
інституту наукових експертиз
Міністерства юстиції України.

Разом з тим на стадії апеляційного
розгляду справи, ОСОБА_2 та його адвокат
будучи обізнаними з процесуальними
правами і обов`язками відповідного
клопотання про призначення додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи з переліком відповідних
питань, не заявили.

Інших доводів в апеляційній
скарзі не наведено.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 24 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук