У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету» про
стягнення грошових коштів, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на ухвалу апеляційного
суду Волинської області від 07 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету» (далі
- ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету») про стягнення грошових
коштів.

На обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що 11 квітня 2006 року між
ТзОВ «Освіта-Плюс» і ТзОВ «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету»
укладено договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення «А-2» загальною
площею 2542,7 кв. м, що знаходиться по
АДРЕСА_1, вартістю 968 326 грн без ПДВ.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 03 серпня 2012
року, залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30 жовтня 2012
року та постановою Вищого
господарського суду України від 18
грудня 2012 року, договір купівлі-продажу
визнано недійсним та зобов'язано ТзОВ
«Освіта-Плюс» повернути ТзОВ «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету»
відчужене нежитлове приміщення.

Таким чином, ТзОВ «Освіта-Плюс» вправі
вимагати повернення сплачених за
договором купівлі-продажу грошових
коштів в сумі 968 326 грн за недійсним
договором купівлі-продажу, які станом
на 23 травня 2013 року ТзОВ «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету» не
повернуло ТзОВ «Освіта-Плюс».

10 вересня 2013 року між ТзОВ
«Освіта-Плюс» і ОСОБА_6 укладено
договір про відступлення права вимоги,
відповідно до умов якого до позивача,
як нового кредитора, перейшло право
грошової вимоги ТзОВ «Освіта-Плюс» до
ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародно-науково-технічного
університету» про повернення
сплаченої грошової суми в розмірі 968 326
грн за недійсним договором
купівлі-продажу.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача кошти в сумі 968 326 грн та
судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 грудня 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ТОВ
«Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету» на користь ОСОБА_6 968 326
грн. Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету» подало апеляційну
скаргу, в якій порушувало питання про
скасування оскаржуваного рішення та
відмову у задоволенні позову.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку ТзОВ «Луцький біотехнічний
інститут Міжнародного
науково-технічного університету»
заявило клопотання про зупинення
апеляційного провадження за його
апеляційною скаргою у цій справі до
вирішення Луцьким міськрайонним судом
Волинської області по суті справи №
161/2958/14-ц за позовом ТзОВ «Луцький
біотехнічний інститут
Міжнародно-науково-технічного
університету» до ОСОБА_6 і ТзОВ
«Освіта-Плюс» про визнання недійсним
договору про відступлення права вимоги
від 10 вересня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 07 квітня 2014 року зупинено
провадження у справі за позовом ОСОБА_6
до ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету» про стягнення грошових
коштів до набрання законної сили
рішенням у цивільній справі за позовом
ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету» до ОСОБА_6, ТОВ
«Освіта-Плюс» про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7 - порушує питання про
скасування оскаржуваної ухвали суду із
направленням справи до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду справи, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі,
апеляційний суд виходив з того, що
розгляд даної справи неможливий до
вирішення справи за позовом ТзОВ
«Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного-науково-технічного
університету» до ОСОБА_6, ТзОВ
«Освіта-Плюс» про визнання недійсним
договору про відступлення права
вимоги, на підставі якого до позивача
перейшло право грошової вимоги.

Проте погодитися з таким висновком
суду апеляційної інстанції не можна.

Пунктом 4 частини 1 статті 201 ЦПК
України передбачено обов'язок суду
зупинити провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

Відповідно до положень ст. 304 ЦПК
України справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою 1
розділу V ЦПК України.

Таким винятком є положення ст. 303 ЦПК
України, згідно з яким під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Розгляд даної справи судом першої
інстанції завершено і по суті
заявленого позову ухвалено судове
рішення та на момент його ухвалення
договір про відступлення права вимоги
не був визнаний судом недійсним.

Відповідно до повноважень
апеляційного суду на стадії
апеляційного провадження суд
перевіряє законність та
обґрунтованість ухваленого у справі
рішення на момент його ухвалення.

У зв'язку із цим та з урахуванням
приписів ст. 201 ЦПК України
постановлена ухвала апеляційного суду
про зупинення провадження у даній
справі до набрання законної сили
рішенням суду в іншій справі є
незаконною.

Крім того, суди не врахували того, що у
разі визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги ухвалене
судом першої інстанції рішення про
повернення сплаченої грошової суми за
недійсним договором відповідно до ст.
361 ЦПК України може бути переглянуто у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене оскаржувана
ухвала апеляційного суду не може
залишатися в силі і підлягає
скасуванню відповідно до положень п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 07 квітня 2014 року скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник