У х в а л а

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лесько А.О.,

суддів: Гримич М.К., Умнової
О.В.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 25
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м. Кременчука Полтавської області
про визнання права власності на
спільне майно подружжя та збільшення
частки у праві спільної сумісної
власності,

в с т а н о в и в :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що з 15 жовтня 2004 року
вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 на праві
особистої власності належав будинок за
адресою: АДРЕСА_1, який був придбаний
ним 31 жовтня 2001 року. У період з
вересня 2006 року до моменту смерті її
чоловіка, ними за спільні кошти було
закінчено реконструкцію житлового
будинку, яка полягала в заміні всіх
основних комунікацій у будинку, було
практично повністю зведено новий
будинок на старому фундаменті. Також
зведено нову огорожу, зливну
каналізацію та зведено прибудову.
Згідно з висновком спеціаліста про
вартість об'єкта вартість прибудови
становить 93 108 грн, невід'ємне
поліпшення будинку - 78 368 грн, зливна яма
2 329 грн, огорожа 4 951 грн, тобто всього на
поліпшення житлового будинку за час
спільного проживання ними було
витрачено 178 088 грн. ОСОБА_5 на придбання
будинку та його поліпшення було
витрачено 58 529 грн, а решта - 120
227 грн були витрачені нею особисто.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд визнати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю подружжя;
визнати за нею право власності на 3/4
його частки, а за померлим ОСОБА_5 право
власності на ј частку; стягнути з
ОСОБА_4 судові витрати: судовий збір у
розмірі 1 614 грн 99 коп., витрати на
виготовлення технічної документації у
розмірі 523 грн 49 коп., витрати на
проведення експертного дослідження у
розмірі 500 грн, витрати на проведення
незалежної оцінки майна у розмірі 500
грн та витрати на правову допомогу у
розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 29 листопада 2013 року, з урахуванням
ухвали цього ж суду від 20
лютого 2014 року про виправлення описки,
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Встановлено, що житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її
чоловіка ОСОБА_5 Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 3/4 частки
зазначеного будинку загальною
вартістю 161 499 грн. Визнано за померлим
ОСОБА_5 право власності на 1/4 його
частку загальною вартістю 53 833
грн. У решті позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Додатковим рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука від
20 лютого 2014 року в позові ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області про визнання права
власності на самочинно переобладнане
приміщення відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 1 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції від
29 листопада 2013 року в частині
задоволення позовних вимог скасовано,
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову в цій частині
відмовлено. У решті рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.
Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 1 квітня 2014 року залишено
без змін.

У жовтні 2014 року на адресу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 25 червня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема
ст. ст. 60, 62, 70 СК України.

Крім того, заявниця звернувся до суду
із клопотанням про поновлення
пропущеного процесуального строку на
касаційне оскарження ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року,
посилаючись на поважність причин
такого строку.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із зазначеною заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року підлягає
задоволенню, оскільки наведені у ньому
доводи свідчать про поважність причин
пропуску такого строку.

До заяви про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року заявниця
долучила ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 січня 2012 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 липня 2013 року та постанову
Верховного Суду України від 20 червня 2012
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про судову практику
застосування статей 353-360 ЦПК України»
від 30 вересня 2011 року № 11 під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи

Із доданих ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 січня 2012 року,
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 липня
2013 року та ухвали, про перегляд якої
подано заяву, вбачається, що судами
встановлені різні фактичні обставини,
а наведені заявницею доводи не містять
ознак, які відповідно до вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Крім того, посилання заявниці на
постанову Верховного Суду України від
20 червня 2012 року не може здійснюватися
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
оскільки вказана постанова прийнята у
порядку передбаченому ст. ст. 360-3 - 360-5
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із
заявою про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 червня 2014 року.

У допуску справи за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м. Кременчука Полтавської області
про визнання права власності на
спільне майно подружжя та збільшення
частки у праві спільної сумісної
власності до провадження Верховного
Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.О. Лесько

Судді:
М.К. Гримич

О.В. Умнова

М.Є. Червинська

В.А. Черненко