ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/818/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" грудня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі : головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ГОРБАНЬ С.І.

сторін:

представника позивача
КАЧУР О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ПРИВАТНО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " УКРАЇНСЬКА
ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" до ОСОБА_3
про стягнення суми , суд -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року Приватне Акціонерне
Товариство "Українська
охоронно-страхова компанія" в особі
представника О.Ю. Філіцької звернулися
до Дарницького районного суду м. Києва
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
суми, свої вимоги мотивує тим, що 21
червня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством " Українська
охоронно-страхова компанія " та ОСОБА_3
був укладений Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ/1219150,
відповідно до якого, в період з 21 червня
2012 року по 19 червня 2013 року під
страховим захистом знаходився
автомобіль " Volkswagen ", державний номер
НОМЕР_1.

27 червня 2012 року о 16 год. 40 хв. по вул.
Дніпровський узвіз в м. Києві сталося
зіткнення автомобілів " Volkswagen ",
державний номер НОМЕР_4, керуванням
Відповідача та " Volkswagen ", державний
номер НОМЕР_2, що належить ПАТ "
Діамантбанк ", під керуванням ОСОБА_5

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2012 року було
визнано вину Відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача Качура О.Ю. за довіреністю № 66
від 17 листопада 2014 року, позовні вимоги
підтримала та просила суд задовольнити
позов.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчить зворотні повідомлення
про вручення судової повістки, однак
про причини неявки суд не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у його відсутність,
оскільки неявка відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача Качура О.Ю., вивчивши письмові
зареречення відповідача ОСОБА_3 від
24.03. 2014 року ( а.с. 78-80), дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2012
року між Приватним акціонерним
товариством "Українська
охоронно-страхова компанія" та ОСОБА_3
був укладений Договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ/1219150, ,
відповідно до якого, в період з 21 червня
2012 року по 19 червня 2013 року під
страховим захистом знаходився
автомобіль " Volkswagen ", державний номер
НОМЕР_1.

Згідно ч.1 ст.16 ЗУ України « Про
страхування» договір страхування -це
письмова угода між страхувальником та
страховиком, згідно якого страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхувальником, на корить якої
укладено договір страхування , а
страхувальник зобов'язаний сплачувати
страхові платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно п.2 ч.1 ст.21 ЗУ «Про
страхування» страхувальник
зобов'язаний при укладанні договору
страхування надати інформацію
страховикові про всі відомі йому
обставини, що мають істотне значення
для оцінки страхового ризику, і надалі
інформувати його про будь-яку зміну
страхового ризику.

Ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зазначено, що цей закон
регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Згідно п.1.4 ст.1 даного Закону,
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст.4 даного Закону
суб'єктами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
страхувальники та інші особи,
відповідальність яких застрахована,
страховики, Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ),
потерпілі.

З огляду на викладене вбачається,
що суб'єктами обов'язково страхування
цивільно-правової відповідальності є
страхувальник та інші особи,
відповідальність яких застрахована.
Таким чином, цивільна-правова
відповідальність за Полісом
забезпечується не тільки
страхувальника та/або водія
транспортного засобу, що перебував за
кермом автомобіля на момент ДТП.

Як встановлено в судовому засіданні
та вбачається із матеріалів цивільної
справи, 27 червня 2012 року о 16 год. 40 хв. по
вул. Дніпровський узвіз в м. Києві
сталося зіткнення автомобілів "Volkswagen",
державний номер НОМЕР_4, керуванням
Відповідача та "Volkswagen", державний номер
НОМЕР_2, що належить ПАТ "Діамантбанк",
під керуванням ОСОБА_5

Причиною дорожньо-транспортної
пригоди виявились необачні дії водія
ОСОБА_3, який залежно від дорожньої
обстановки та швидкості руху не вжив
заходів для зупинення транспортного
засобу та в порушення п.12.3, п. 13.3 Правил
дорожнього руху України, затверджених
Постановою KM України від 10 жовтня 2001
року №1306, створив небезпеку та
перешкоду автомобілю "Volkswagen", державний
номер НОМЕР_2 та вчинив правопорушення,
передбачене ст. 124 КпАП України.

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 01.08.2012 року було
визнано вину Відповідача. ( а.с. 11)

В результаті протиправних дій
відповідача автомобіль " Volkswagen ",
державний номер НОМЕР_2, отримав
пошкодження, чим було заподіяно
майновий збиток ПАТ " Діамантбанк ".
Сума збитку підтверджується №32/07/12 про
оцінку вартості збитку нанесеного
власнику колісного транспортного
засобу в наслідок його пошкодження.

На підставі заяви на виплату
страхового відшкодування, довідки
ВДАІ, Звіту №32/07/12 про оцінку вартості
збитку нанесеного власнику колісного
транспортного засобу в наслідок його
пошкодження, а також акту про настання
страхового випадку № 9237 від 18 жовтня 2012
року. AT " УОСК " виплатило страхове
відшкодування ПАТ "Діамантбанк" в
розмірі 28 237 грн. 06 коп. (з вирахуванням
суми франшизи).

Пунктом 38-1.1. ст. 38-1. Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції, що діяла на момент
ДТП). передбачено, що "У разі якщо
страховик здійснив страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну під
час використання забезпеченого
транспортного засобу, у сфері, що
передбачає більше значення
коригуючого коефіцієнта, ніж визначено
договором страхування, чи водієм,
водійський стаж якого є меншим, ніж
визначено умовами договору
страхування, то особа, відповідальна за
шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
зобов'язана компенсувати страховику 50
відсотків виплаченого страхового
відшкодування".

Згідно посвідчення водія серія
НОМЕР_5 право керувати транспортним
засобом серії "В" Відповідач ОСОБА_3
отримав 22 вересня 2010 року.

Оскільки Відповідач зазначив
недостовірну інформацію у Полісі №
АВ/1219150 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 21 червня 2012 року. Тому до
суми вимог також включається 50 %
відшкодування витрат на проведення
експертизи в сумі 380 (триста вісімдесят)
грн. 00 коп.

19 березня 2013 року направив
відповідачу претензію, вих. № 1701, про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу.

09 серпня 2013 року за вих. № 4737 AT " УОСК "
повторно надіслало на адресу
відповідача листа в якому просило
повідомити про розгляд вищевказаної
претензії.

Даного листа відповідач отримав,
згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення, 27 серпня 2013
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України:
„Шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(права власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку".

За ст. 1191 ЦК України: „ Особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою має право зворотної вимоги (
регресу ) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом".

Згідно із ст. 38 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема підпункту 38.1.1. пункту
38.1 : „Страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1
ст. 33".

Згідно з підпунктом 33.1.4. "невідкладно,
але не пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально".

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утримання бійцівських порід тощо, що
створює підвищену небезпеку для особи,
яка цю діяльність здійснює та інших
осіб. Шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі ( право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з п. 4 роз'яснень
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03. 1992 року „Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди"( із змінами та доповненнями) під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав ( договору оренди, довіреності
тощо).

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний Поліс було укладено
безпосередньо відповідачем ОСОБА_3 ,
який надав всі необхідні документи
уповноваженій особі страховика та
після з'ясування всіх обставин,
перевірки його змісту, відповідач
підписав вказаний вище Поліс.

Суд вважає, що підписавши вказаний вище
Поліс та сплативши страховий платіж,
відповідач погодився з усіма його
умовами.

Доказів того, що вказаний Поліс
укладений на користь саме відповідача
та відповідно до керування
забезпеченим транспортним засобом
мала бути допущена особа, яка має
водійський стаж менше 3- х років
відповідачем не надано.

В порядку передбаченому Законом,
відповідач не звертався до позивача з
вимогою про внесення змін до даного
Полісу.

Як вбачається з заперечень
відповідача , вказану вище помилку було
виявлено після ДТП, яка сталася 27.06.2012 р.
під керуванням відповідача та після
виплати страхового відшкодування
позивачем.

Відповідачем не заперечувалося, що
позивачем на виконання укладеного вище
Полісу потерпілій особі було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 28237,06
грн., тобто позивачем в повному обсязі
виконано взяті на себе зобов'язання.

Відповідно п.38.1 ст.38-1 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в лютому 2014 року позивачем до
суду подано позов до відповідача про
стягнення компенсації, що дорівнює 50%
виплаченого страхового відшкодування,
тобто в розмірі 14308, 53 грн., оскільки за
кермом забезпечувального ТЗ
перебувала особа, водійський стаж якої
є меншим, ніж визначено умовами
договору, тобто менше 3-х років.

З огляду на викладене, рішенням
Солом"янського районного суду м. Києва
від 09.07. 2014 року, залишено без змін
ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва від 09.10. 2014
року ( а.с. 114-115; 116) залишено без змін, суд
не знайшов підстав для визнання
недійсним частково Полісу АВ/1219150
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів в порядку ст.ст.203,215 ЦПК України
за позовом ОСОБА_3 у зв"язку з
безпідставністю.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач довів
ті обставини на які посилався як на
підставу своїх позовних вимог, а тому з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню кошти в розмірі
понесених витрат в сумі 14 308 гривень 53
коп.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача суму сплаченого судового
збору 243, 60 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1187
ЦК України, Закону України "Про
страхування"; ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди", від 27.03.1992 року № 6; керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 222 ч.3, 223,
224-230 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПРИВАТНО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " УКРАЇНСЬКА
ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" до ОСОБА_3
про стягнення суми заборгованості ,
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на
користь ПРИВАТНО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА " УКРАЇНСЬКА
ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" м. Київ,
03056, вул. Борщагівська, 145, на
р/р 001, АБ " Київська Русь" МФО 319092
страхове відшкодування у розмірі 14 308 (
чотирнадцять тисяч триста вісім)
гривень 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого за адресою у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на
користь ПРИВАТНО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА " УКРАЇНСЬКА
ОХОРОННО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ" м. Київ,
03056, вул. Борщагівська, 145, на
р/р 001, АБ " Київська Русь" МФО 319092
судовий збір в розмірі 243 ( двісті
сорок три ) гривні 60 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто Дарницьким районним судом
м. Києва за письмовою заявою
відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення . Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено 08
грудня 2014 року.

СУДДЯ
Л.К. ЛЕОНТЮК