Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
- Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю : представника позивача
- ОСОБА_1,

представників відповідачів
- Василенко І.А., Лепша М.Ю., Васькіної
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
приватного підприємства «Інтерміст»,
державного закладу «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України», головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області - про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2014 року до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська надійшла
позовна заява ОСОБА_5 до приватного
підприємства «Інтерміст», державного
закладу «Дніпропетровська медична
академія Міністерства охорони здоров'я
України», головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області - про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії ( а. с. 2-4).

Представник позивача в позовній заяві
та у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що позивач навчався на
підготовчому відділенні ДЗ
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я України»
у 2013-2014 роках. Таке навчання було
здійснено через ПП «Інтерміст». У
зв'язку із великою вартістю навчання в
ДЗ «Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я України»
позивач виявив бажання продовжити
навчання в Дніпропетровському
медичному інституті традиційної і
нетрадиційної медицини, для чого
передав директору ПП «Інтерміст»
необхідний для цього пакет документів
та грошові кошти у сумі 1500,00 доларів
США. Проте, отримавши назад
національний паспорт позивач вияв в
ньому відмітку про ануляцію
реєстрації, що означає необхідність
виїзду з України. У зв'язку з зазначеним
позивач через свого представника
просив суд визнати дії ПП «Інтерміст»
такими, що порушили права позивача на
подальше навчання на території
України, саме: в Дніпропетровському
медичному інституті традиційної і
нетрадиційної медицини; зобов'язати ПП
«Інтерміст» поновити права позивача на
подальше навчання на території
України, саме: в Дніпропетровському
медичному інституті традиційної і
нетрадиційної медицини шляхом подачі
документів позивача до
Дніпропетровської медичної академії
МОЗ України, датою порушення прав
вважати 17 липня 2014 року, для отримання
згоди на переведення позивача;
зобов'язати ДЗ «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» надати позивачу
згоду на перевід до Дніпропетровського
медичного інституту традиційної і
нетрадиційної медицини, датою
порушення прав - 17 липня 2014 року;
зобов'язати головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області оформити
позивачу посвідку на тимчасове
проживання в Україні відповідно до
норм чинного законодавства (а. с. 2-4).

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні.

Представники ДЗ «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України» у судовому засідання
позов не визнали, просили суд відмовити
в його задоволенні, посилаючись на те,
що ПП «Інтерміст» не надало вчасно
документи позивача для продовження дії
посвідки або для зняття з реєстрації
позивача, мотивуючи це тим, що позивач
не визначився з навчальним закладом.
Також зазначили, що позивач не
позбавлений права на навчання в
Україні і має можливість отримати
запрошення навчального закладу за
бажанням, крім того позивач знятий з
реєстрації з правом на повернення до
України.

Представник головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області у судовому
засіданні при вирішенні даного спору
поклалась на розсуд суду.

Представник приватного підприємства
«Інтерміст» у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, проти їх
задоволення заперечувала, посилалась
на те, що договір між підприємством та
позивачем був укладений щодо навчання
саме в ДЗ «Дніпропетровська медична
академія Міністерства охорони здоров'я
України». Вирішивши змінити навчальний
заклад позивач також змінив і фірму,
яка здійснюватиме представлення його
інтересів - на ТОВ «Освіта». Саме
останнім були порушені права позивача.
Неякісне надання послуг ТОВ «Освіта»
стало причиною даного спору, у зв'язку з
чим ПП «Інтерміст» є неналежним
відповідачем у даній справі.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь у судовому розгляді даної
цивільної справи, дослідивши матеріали
справи, судом були встановлені
наступні факти.

Було встановлено, що 16 жовтня 2013 року
між ПП «Інтерміст» та ОСОБА_5 був
укладений договір-доручення № 16/10-1, за
умовами якого підприємство
зобов'язалось організувати навчання
позивача у вищому навчальному закладі
України Дніпропетровській медичній
академії на договірній основі на
підготовчому відділенні (а. с. 62), які
сторонами були виконані, що вбачається,
з акту виконаних робіт від 01 липня 2014
року (а. с. 63).

Також встановлено, що зобов'язання за
договором-дорученням ПП «Інтерміст»
виконало, а саме: позивач закінчив
навчання на підготовчому відділенні ДЗ
Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я
України», про що отримав відповідне
свідоцтво (а. с. 8, 61)

Відповідно до національного паспорту
ОСОБА_5 вбачається, що його реєстрація
та території України була анульована 24
липня 2014 року (а. с. 6 на звороті, 9).

З пояснень, наданих сторонами та їхніми
представниками у судовому засіданні
вбачається, що ОСОБА_5 виявив бажання
навчатись не в ДЗ «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України», а в
Дніпропетровському медичному
інституті традиційної і нетрадиційної
медицини, яке 17 липня 2014 року
повідомила позивача про можливість
його зарахування у разі надання певних
документів (а. с. 7).

Судом встановлено, що обов'язок з
організації навчання позивача у вищому
навчальному закладі України
Дніпропетровському медичному
інституті традиційної і нетрадиційної
медицини взяло на себе ТОВ «Освіта»,
яке 17 липня 2014 року звернулось на
адресу даного навчального закладу із
проханням оформити лист-незаперечення
гр.. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для навчання
на 1-му курсі (а. с. 66).

Вирішуючи позовні вимоги позивача суд
вважає за необхідне відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено,
що обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Тобто,
процесуальними нормами встановлено як
право на участь у доказуванні, так і
обов'язок із доказування обставин при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, що
випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 п. 10 Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 28 березня 2012 року № 251 - посвідка на
тимчасове проживання видасться
строком до одного року з можливістю
його продовження щоразу на один рік на
підставі заяви іноземця чи особи без
громадянства та документів, зазначених
у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які
подаються до територіального органу
або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15
днів до закінчення строку дії посвідки.

Враховуючи зазначене суд приходить до
висновку щодо недоведеності,
необґрунтованості та безпідставності
позовних вимог позивача до
відповідача, у зв'язку з чим вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

Роблячи такий висновок суд виходить з
того, що у судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт порушення
відповідачем ПП «Інтреміст» прав та
законних інтересів ОСОБА_5, оскільки в
ході розгляду даної цивільної справи
було встановлено, що зобов'язання за
договором-дорученням № 16/10-1 від 16
жовтня 2013 року, укладеному між даним
підприємством та позивачем,
відповідачем були виконані належні
чином, що вбачається з отримання
позивачем свідоцтва про закінчення
підготовчого відділення ДЗ
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я
України».

При цьому у судовому засіданні також
було встановлено, що позивач
самостійно прийняв рішення про
продовження навчання не в ДЗ
«Дніпропетровська медична академія
Міністерства охорони здоров'я України»
(навчання в якому було предметом
договору № 16/10-1 від 16 жовтня 2013 року), а
в Дніпропетровському медичному
інституті традиційної і нетрадиційної
медицини, організувати навчання
позивача в якому взяло на себе ТОВ
«Освіта» (а. с. 66).

Крім того, посвідка на тимчасово
проживання позивача була надана 06
листопада 2013 року строком до 30 липня 2014
pоку, отже позивач повинен був
звернутися для її продовження до
територіального органу або підрозділу
Державної міграційної служби до 15
липня 2014 року. Оскільки позивач не
виконав вимог закону, його реєстрація
була анульована на законних підставах.

У зв'язку із відсутністю реєстрації, а
також посвідки на тимчасове
проживання, безпідставною є вимога
позивача про зобов'язання надати згоду
на переведення до Дніпропетровського
медичного інституту традиційної і
нетрадиційної медицини.

Вирішуючи питання стосовно розподілу
судових витрат по даній цивільній
справі та враховуючи результат
розгляду справи, суд вважає за
необхідне судові витрати по даній
цивільній справі покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
приватного підприємства «Інтерміст»,
державного закладу «Дніпропетровська
медична академія Міністерства охорони
здоров'я України», головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області - про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Головуючий суддя:
Г.В.
Черновськой