У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Запоріжгаз» на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 05
серпня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 01 жовтня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із указаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що наказом № 394-од від 12
травня 2014 року його звільнено з роботи
за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП
України. У наказі зазначено,
що 12 травня 2014 року о 8-50 год. він залишив
під уклоном на стоянці автомобіль
НОМЕР_1, який був прийнятий ним згідно
наказу про закріплення автотранспорту
по підприємству № 794-од від 30 грудня 2013
року, не встановивши упор руху, чим
грубо порушив п. 9.15 розділу IX «Правил
охорони праці на автомобільному
транспорті», про що комісією складено
акт. Також зазначено, що у 2014 році він
вже двічі притягувався до
дисциплінарної відповідальності
наказами № 06-0с від 16 січня
2014 року та № 42-од від 23 січня 2014 року та
йому оголошувалися догани. Вказував, що
порушення п. 9.15 розділу IX «Правил
охорони праці на автомобільному
транспорті» він не вчиняв. З початку
робочого дня 12 травня 2014 року ним було
вжито всі необхідні заходи для
підготовки автомобіля до роботи
(виїзду), які передбачають усунення
будь-яких перешкод для виїзду
автомобіля, відповідно до п.2.1.1 робочої
інструкції, а тому відсутність упорів
руху в цей момент є цілком необхідною
обставиною. Автомобіль він не залишав,
як вказано в наказі, він знаходився під
його наглядом і контролем.

Крім того, відповідно до наказу № 434 від
04 квітня 2014 року йому була надана
щорічна відпустка з 14 квітня 2014 року по
08 травня 2014 року. Відпрацювавши
останній день 11 квітня 2014 року він
залишив автомобіль на стоянці
підприємства, ніхто з адміністрації не
приймав зазначений автомобіль на
зберігання та не перевіряв в якому
стані він його залишив та чи були на той
момент встановлені упори руху. 12 травня
2014 року був перший день роботи після
відпустки та закріплений за ним
автомобіль в такому стані перебував на
стоянці.

Вважає, що його звільнення з роботи
відбулося без законних підстав.
Причиною винесення йому попередніх
доган, а також наказу про звільнення є
його незгода з незаконними діями
адміністрації підприємства щодо
впровадження обліку роботи
транспортних засобів не відповідно до
показів одометрів, як цього вимагають
нормативні акти, а на підставі
показників навігатора, в результаті
чого в обліку утворювались неіснуючі
залишки палива. За час з вересня 2013 року
по момент звільнення він направляв до
адміністрації підприємства
неодноразові звернення з цього
приводу. Також були підготовлені
кілька колективних звернень до вищих
установ та організацій, в результаті
яких незаконність дій адміністрації
була доведена документально. Наказ про
звільнення вважає незаконним, оскільки
в його діях відсутня система порушень.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив визнати незаконним наказ 394-од
від 12 травня 2014 року про звільнення з
роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України та
поновити його на роботі водієм
автотранспортних засобів, стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, виходячи із
середньоденної заробітної плати та 5 000
грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 05 серпня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 01 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Визнано незаконним наказ ПАТ
«Запоріжгаз» № 394-од від 12 травня 2014
року про звільнення з роботи ОСОБА_2 за
п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі водієм
автотранспортних засобів АТЦ в ПАТ
«Запоріжгаз». Рішення в частині
поновлення на роботі звернуто до
негайного виконання.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 13 травня 2014 року у
розмірі 7 128 грн 70 коп. та 3 000 грн на
відшкодування моральної шкоди, всього
стягнуто 10 128 грн 70 коп., які
підлягають виплаті з урахуванням
податків та інших обов'язкових
платежів. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Запоріжгаз»
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень першої та
апеляційної інстанцій вбачається, що
скарга є необґрунтованою і наведені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності зазначених судових
рішень.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, дослідивши докази у
справі й давши їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також,
врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив із того, що
звільнення позивача відбулось із
порушенням вимог законодавства про
працю.

Суди правильно визначились з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, в результаті
чого ухвалили законні й обґрунтовані
рішення, які відповідають вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному
товариству «Запоріжгаз» у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
на рішення Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 05 серпня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 01 жовтня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак