Справа №
Провадження № 2/201/2868/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014р.
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді -
Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» про визнання права
власності на кошти, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

24.10.2013р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
з позовом до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання права
власності на кошти, стягнення коштів
(а.с. № 3, 4 т. № 1).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28.01.2014р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю (а.с. № 169 - 171 т. № 1).

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20.03.2014р.
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28.01.2014р. залишено
без змін (а.с. № 215-217 т. № 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.07.2014р. рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28.01.2014р. та ухвала
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20.03.2014р. були скасовані, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі
(а.с. № 251 - 253 т. № 1).

При новому розгляді справи,
представник позивача - адвокат ОСОБА_2
(діє на підставі довіреності від
05.06.2014р. (а.с. № 13 т. № 1) позовні вимоги
підтримали, в обґрунтування яких
посилалися на те, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем після смерті дружини -
ОСОБА_3, в тому числі депозитних вкладів
відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк».
Позивач стверджує, що, ОСОБА_3 01.09.2004р. у
Ватутінському відділенні ЗАТ КБ
Приватбанку, найменування якого було
змінено на ПАТ КБ «Приватбанк», були
укладені договори про вклад «Комбі»
НОМЕР_1 та НОМЕР_2, за умовами яких
ОСОБА_3 були відкриті два депозитних
рахунків по 6 000 доларів США кожний.
Проте грошові кошти за даними
рахунками не були включені до складу
спадщини, що відкрилась після смерті
ОСОБА_3 у зв'язку із закриттям цих
рахунків. Представник позивача вважає,
що запечатані конверти з пластиковими
картками та пін-кодами свідчать про те,
що спадкодавець не отримувала ці кошти
за оспорюваними договорами, оскільки
платіжні карти не мають зовнішніх
ознак активації та використання. Заяву
чи доручення ОСОБА_3 про видачу або
перерахування коштів , що передбачено
п. 3.23. Положення про порядок емісії
платіжних карток і здійснення
операцій з їх застосуванням,
затвердженою Постановою Правління НБУ
№ 137 від 19.04.2005р., зареєстрованою в МЮУ
19.05.2005р. за № 543/10823, відповідач не надав.
Інших доказів зняття коштів ОСОБА_3
немає. Відповідачем не надано
первинних документів, передбачених
вимогами п.п. 7.3., 7.3. Положення про
порядок емісії спеціальних платіжних
засобів і здійснення операцій з їх
використанням, затвердженого
Постановою Правління НБУ №223 від
30.04.2010р., зареєстрованою в МЮУ 06.07.2010р.
за N 474/17769. А виписка з банківського
рахунку не може бути доказом зняття
готівки з карткового рахунку. Пунктом
1.4. Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого постановою
Правління НБУ від 03.12.2003р. № 516 та
зареєстрованого в МЮУ 29.12.2003р. за №
1256/8577, передбачено, що залучення банком
вкладів (депозитів) юридичних і
фізичних осіб підтверджується:
договором банківського рахунку;
договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадної книжки;
договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадного
(депозитного) сертифіката; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею іншого документа, що
підтверджує внесення грошової суми або
банківських металів і відповідає
вимогам, установленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. Також зазначав, що банк несе
відповідальність за організацію
збереження первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку на
підставі п. 7.5. Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України, затвердженого
Постановою Правління НБУ від 18.06.2003р. N
254, зареєстрованою в МЮУ 08.07.2003р. за N
559/7880.

У зв'язку з вищезазначеним просив суд
визнати за ОСОБА_1 право власності на
кошти у валюті, які знаходяться на
рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1
від 01.09.2004р. на суму 6 000 доларів США та
НОМЕР_2 від 01.09.2004р. на суму у 6 000 доларів
США, та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк»
на його користь кошти у валюті, що
знаходяться на вказаних рахунках.

Представник відповідача - Литвінова
К.А., яка діє на підставі довіреності
від 20.08.2013р. (а.с. № 159 т. № 1) позовні
вимоги не визнала, проти позову
заперечувала, зазначивши, що позивач є
спадкоємцем вкладів, що були відкриті
ОСОБА_3 Однак, що стосується спірних
договорів про вклад «Комбі» НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 від 01.09.2004р., то згідно виписок по
рахункам, була проведена видача коштів
за договорами. Дані договори є
строковими, діяли до 01.09.2005р., умовами
договорів не передбачено їх
продовження. Відповідно до п. 4
договорів, після закінчення терміну
розміщення коштів на вкладі, сума
вкладу перераховується на відкритий
банком картрахунок (платіжна картка
«Маеstro»), вказаний у договорі, що ї було
зроблено банком 01.09.2005р., а саме, на
рахунки № НОМЕР_3 (договір НОМЕР_1) та №
НОМЕР_4 (договір НОМЕР_2) повернуто по 6 000
доларів США на кожний з нарахованими
відсотками.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземній валюті, затвердженої
постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №
492, банки відкривають своїм клієнтам за
договором банківського рахунку
поточні рахунки, а за договором
банківського вкладу вкладні
(депозитні рахунки). Поточний рахунок -
рахунок, що відкривається банком
клієнту на договірній основі для
зберігання грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України. Вкладний
(депозитний) рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей, що передаються клієнтом в
управління на встановлений строк або
без зазначення такого строку під
визначений процент (дохід) і підлягають
поверненню клієнту відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Як вказано у п. 4 оспорюваних договорів,
після закінчення терміну розміщення
коштів на вкладі сума вкладу
перераховується на картковий рахунок
зазначений у договорі № НОМЕР_3, №
НОМЕР_4, що і було зроблено банком
01.09.2005р.

Депозитні рахунки по договорам були
відкриті банком 01.09.2004р. На ці рахунки
були зараховані кошти при внесенні
готівки по 6 000 доларів США. 01.09.2005р.
депозитні рахунки закрились, у зв'язку
з закінченням терміну дії договорів.
За умовами п.2 оспорюваних договорів
ПАТ КБ "Приватбанк" відкрив клієнту
карткові рахунки для зарахування
депозитних коштів по закінченні
терміну дії договорів. 01.09.2005р. банком
перераховано на карткові рахунки
грошові кошти з депозитних рахунків.

Картковий рахунок (далі - картрахунок) -
це поточний рахунок, на якому
обліковуються операції за платіжними
картками. У якості доказу зняття
грошових коштів з карткових (поточних)
ПАТ КБ «Приватбанк» надав клієнтські
виписки по картковим рахункам, що
виходячи з висновку ВССУ порядок та
форма надання виписок (внутрішнього
документу банку) передбачена при
укладенні договору банківського
рахунку, а не договору банківського
вкладу.

У період з 01.09.2004р. по 01.09.2005р. рахунки по
оспорюваним депозитним договорам
дійсно були вкладними (Вкладний
(депозитний) рахунок). Але після
закінчення терміну дії депозитних
договорів кошти були перераховані
саме на поточні рахунки.

Запечатані конверти з пластиковими
картками та пін-кодами не є безспірним
доказом неотримання коштів, оскільки
списати ці кошти можна при пред'явленні
паспорту особою, на чиє ім'я відкритий
картрахунок, що передбачено
Інструкцією про касові операції в
банках України, затвердженою
Постановою Правління НБУ від 14.08.2003р. №
337, зареєстрованою в МЮУ 05.09.2003р. за N
768/8089 та відповідним наказом банку.

На думку представника відповідача,
виписки по рахункам, надані банком є
підтвердженням того, що ОСОБА_3 не
знімала кошти, оскільки ведення цих
рахунків передбачено п.п. 5.4., 5.6.
Положення про організацію операційної
діяльності в банках України,
затвердженим Постановою Правління НБУ
від 18.06.2003р. N 254, зареєстрованою в МЮУ
08.07.2003р. за N 559/7880, відповідно до яких
особові рахунки є регістрами
аналітичного обліку, що вміщують
записи про операції, здійснені
протягом операційного дня. Виписки з
особових рахунків клієнтів є
підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту.

Представник відповідача відзначила, що
не в змозі надати заяви про видачу
готівки за 2004 - 2008р.р., у зв'язку із їх
знищенням під час затоплення стічними
водами підвального приміщення архіву
ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Черкасах про що
складено відповідний акт. Тому просила
відмовити в задоволені позову.

Суд, вислухав представників сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволені позовних вимог слід
відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про спадщину за законом,
виданого державним нотаріусом
Звенигородської державної
нотаріальної контори Черкаської
області 08.10.2012р., після смерті дружини -
ОСОБА_3, ОСОБА_1 є спадкоємцем вкладів,
що були відкриті спадкодавцем в ЧОД АТ
«Райффайзен Банк Аваль», ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» та АТ «Ощадбанк».
Викладене підтверджується
інформаційними довідками зі
спадкового реєстру, а також копією
відповідної спадкової справи, наявними
в матеріалах справи (а. с. № 52-54, 55-79 т. 1).

Представником позивача у судовому
засіданні були надані суду для
долучення до матеріалів справи
запечатані конверти з пластиковими
картками та пін-кодами до них на
підтвердження того, що рахунками,
відкритими на ім'я ОСОБА_3 на підставі
договорів НОМЕР_1 від 01.09.2004р. та НОМЕР_2
від 01.09.2004р. ані сама ОСОБА_3, ані
будь-хто інший не користувався (а. с. №
38, 39 т. 1).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3,
відкритого за договором НОМЕР_1 від
01.09.2004р., вбачається, що 17.05.2005р., 02.09.2005р.
та 05.09.2005р. відбулась видача готівкою
грошових коштів в загальному розмірі 6
491,55доларів США(а.с. № 42 т. 1).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3,
відкритого за договором № SAMDN4024
від 01.09.2004р., вбачається, що 17.05.2005р.,
02.09.2005р. та 05.09.2005р. відбулась видача
готівкою грошових коштів в загальному
розмірі 6 491,55доларів США (а.с.№ 43 т. 1).

Представник відповідача пояснив суду,
що зняття грошових коштів з карткового
рахунку може бути здійснено без
активації самої картки у відділенні
ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі
пред'явлення паспорту особою, на чиє
ім'я відкритий той чи інший рахунок, що
відповідає вимогам відповідної
інструкції Національного банку
України.

02.09.2011р. виявлено підтоплення
приміщення архіву ПАТ КБ «Приватбанк»
за адресою: м. Черкаси, вул.
Хрещатик, 233, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. № 153, 154 т. 1),
внаслідок чого було пошкоджено або
знищено архівну документацію банку, у
зв'язку з чим представником
відповідача не були надані суду для
огляду у судовому засіданні документи
на підтвердження зняття ОСОБА_3 через
касу банку грошових коштів у 2005 році з
карткових рахунків, відкритих за
договорами НОМЕР_1 від 01.09.2004р. та НОМЕР_2
від 01.09.2004р.

Підставою повернення даної справи ВССУ
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на новий розгляд
стало порушення норм процесуального
права, що унеможливили встановлення
фактичних обставин. Так, судом
зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК
України, договір банківського вкладу
укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Аналогічна вимога закріплена у
Положенні про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з юридичними і фізичними
особами, затвердженого постановою
Правління НБУ від 03.12.2003р. № 516 та
зареєстрованого в МЮУ 29.12.2003р. за №
1256/8577.

Пунктом 1.4 даного Положення
передбачено, що залучення банком
вкладів (депозитів) юридичних і
фізичних осіб підтверджується:
договором банківського рахунку;
договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадної книжки;
договором банківського вкладу
(депозиту) з видачею ощадного
(депозитного) сертифіката; договором
банківського вкладу (депозиту) з
видачею іншого документа, що
підтверджує внесення грошової суми або
банківських металів і відповідає
вимогам, установленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту. -

Таке ж положення передбачено у п. 1.10
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземній валюті,
затвердженої постановою Правління НБУ
від 12.11.2003р. № 492.

Згідно п.1.1 даної Інструкції банки
відкривають своїм клієнтам за
договором банківського рахунку
поточні рахунки, а за договором
банківського вкладу вкладні (депозитні
рахунки).

Поточний рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок,
що відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей, що передаються клієнтом з
управління на встановлений строк або
без зазначення такого строку під
визначений процент (дохід) і підлягають
поверненню клієнту відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Враховуючи викладене, порядок та
форма надання виписок
(внутрішнього документу банку)
передбачена при укладенні
договору банківського рахунку,
а не договору
банківського вкладу.

Таким чином, судом при первісному
розгляді справи не з'ясований факт
зняття спірних грошових коштів з
відповідних рахунків готівкою через
касу та можливість їх знання без
активації картки.

З наявного в матеріалах справи акту
обстеження приміщення архіву
документів Черкаського ГРУ
«ПриватБанк» від 02.09.2011р. (а.с. № 153 т. 1)
вбачається, що внаслідок підтоплення
приміщення архіву банку частково
пошкоджено і знищено архівну
документацію за 2004-2008 роки, однак судом
першої інстанції не перевірено яким
чином відображені відомості про
знищення первинних документів по
депозитним рахункам ОСОБА_3

За приписами ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
новому розгляді справи.

Пунктом 3.2. Положення про порядок
здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і
фізичними особами, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 03.12.2003р. № 516,
передбачено, що грошові кошти на
вкладні (депозитні) рахунки фізичних
осіб можуть бути внесені готівкою,
перераховані з іншого вкладного
(депозитного) рахунку або поточного
рахунку і повертаються банками
готівкою або в безготівковій формі
на зазначений у договорі рахунок
вкладника для повернення коштів чи за
заявою вкладника на інший його
рахунок. Банки можуть відповідно до
умов договору банківського вкладу
(депозиту) перераховувати фізичним
особам нараховані проценти за
вкладами (депозитами) на їх поточний
рахунок, для поповнення вкладу
(депозиту) або видавати готівкою.

Згідно із п. 3.3. Положення банки
повертають вклади (депозити) та
сплачують нараховані проценти у
строки, що визначені умовами
договору банківського вкладу
(депозиту) між вкладником і банком.

Так, за умовами договорів про вклад
«Комбі» (а.с. № 8, 9 т. 1) після закінчення
терміну розміщення коштів на вкладі,
сума вкладу перераховується на
відкритий банком картрахунок, який є
поточним рахунком, номер якого
вказаний у договорі. Використання
даного депозитного рахунку
здійснюється за допомогою платіжної
картки «Маеstro».

Згідно виписки по особовим рахункам
(а.с. 44, 45 т. 1) банком 01.09.2005р. на рахунки №
НОМЕР_3 (договір НОМЕР_1) та № НОМЕР_4
(договір НОМЕР_2) повернуто по 6 000
доларів США на кожний. Транзакції
вказані як «повернення депозиту».
02.09.2005р. (наступного дня ) у виписці №
НОМЕР_4 вказана транзакція «видача
готівкових коштів» в сумі 4 000 доларів
США, а 05.09.2005р. вказана транзакція
«видача готівкових коштів» -2 166,55
доларів США. Також, 02.09.2005р. (наступного
дня ) у виписці № НОМЕР_3 вказана
транзакція «видача готівкових коштів»
в сумі 6 000 доларів США, а 05.09.2005р. вказана
транзакція «видача готівкових коштів»
- 166,55 доларів США.

Тобто з карткового рахунку зняті кошти.
Як стверджує представник відповідача,
можливо дані кошти були списані з
карткового рахунку при пред'явленні
паспорта.

Відповідно до п. 1.7. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. №
22, зареєстрованої в МЮУ 29.03.2004 р. за N
377/8976, (в редакції від 21.01.2004р.) кошти з
рахунків клієнтів банки списують
лише за дорученнями власників цих
рахунків (включаючи договірне списання
коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

Правовідносини, що виникають під час
відкриття банками поточних рахунків
клієнтів, регулюються Інструкцією про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затверджена
постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №
492. Відповідно до п.1.1 Інструкції банки
відкривають своїм клієнтам за
договором банківського рахунку
поточні рахунки, а за договором
банківського вкладу вкладні (депозитні
рахунки).

Поточний рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок,
що відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
грошей, що передаються клієнтом в
управління на встановлений строк або
без зазначення такого строку під
визначений процент (дохід) і підлягають
поверненню клієнту відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно з вимогами пункту 1.8 Інструкції
банки відкривають своїм клієнтам
поточні рахунки за договором
банківського рахунку. Цим же пунктом
Інструкції встановлено, що до поточних
рахунків також належать карткові
рахунки, що відкриваються для обліку
операцій за платіжними картками
відповідно до вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п .2 спірних договорів
банк відкриває клієнту картковий
рахунок та видає платіжну картку "Maestro"
№ НОМЕР_3 по договору № НОМЕР_1 та №
НОМЕР_4 по договору НОМЕР_2 та
перераховує кошти на депозитний
рахунок.

Згідно із п. 4 договорів після
закінчення терміну розміщення коштів
на вкладі сума вкладу перераховується
на картковий рахунок зазначений у
договорі (НОМЕР_3, НОМЕР_4 ), що й було
зроблено банком 01.09.2005р.

Депозитні рахунки по договорам були
відкриті банком 01.09.2004р., на які були
зараховані кошти по 6 000 доларів США на
кожний. А вже 01.09.2005р. депозитні рахунки
закрились, у зв'язку з закінченням
терміну дії договорів. За умовами п.2
договорів ПАТ КБ "Приватбанк" відкрив
карткові рахунки для зарахування
депозитних коштів по закінченні
терміну дії договорів. 01.09.2005р. банком
перераховано на карткові рахунки
грошові кошти з депозитних рахунків.

Картковий рахунок, який є поточним
рахунком, на якому обліковуються
операції за платіжними картками.
Свідченням зняття грошових коштів з
карткових (поточних) рахунків є виписки
по картковим рахункам, що порядок та
форма надання яких (як внутрішнього
документу банку) передбачена при
укладенні договору банківського
рахунку, а не договору банківського
вкладу.

Отже, у період з 01.09.2004р. по 01.09.2005р.
рахунки по оспорюваним депозитним
договорам були вкладними (вкладний
(депозитний) рахунок), а після
закінчення терміну дії депозитних
договорів кошти були перераховані
саме на поточні рахунки.

Суд зазначає, що за вимогами ч.ч. 1, 4 ст. 60
ЦПК України обов'язок доказування і
подання доказів покладається на кожну
з сторін. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
За ст. 59 ЦПК України обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Розділом 8 вищевказаної Інструкції про
порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах, затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 12.11.2003р. № 492,
передбачені особливості відкриття
карткових рахунків. Так, банки
відкривають клієнтам карткові рахунки
на умовах договору в порядку,
установленому цією Інструкцією для
відкриття поточних рахунків, з
урахуванням визначених цією главою
Інструкції особливостей. Для відкриття
карткових рахунків клієнти подають
документи, які передбачені цією
Інструкцією для відкриття поточних
рахунків, крім картки із зразками
підписів, що подається, коли
використання зразка підпису
вимагається правилами платіжної
системи. Якщо картка із зразками
підписів не оформляється, то в разі
потреби (закриття рахунку, втрата або
пошкодження платіжної картки тощо)
операції здійснюються за умови
пред'явлення клієнтом паспорта або
документа, що його замінює. У цьому
разі як зразок підпису
використовується підпис клієнта,
зазначений у договорі.

Розрахунковим документом, який
складається за ініціативою банку для
оформлення операцій зі списання
коштів з рахунку є меморіальний
ордер (п. 1.4 Інструкції ).

Разом із тим, операція по списанню
готівки відображається на
банківському рахунку, тому виписка з
банківського рахунку є лише одним з
джерел інформації про операцію
списання коштів. Передумовою
відображення інформації у виписці є
первинний документ, що є підставою для
здійснення прибутково-видаткових
операцій (платіжні доручення, вимоги,
меморіальні ордери тощо).

Хоча й виписками по картковим рахункам
підтверджуються операції по зняттю
готівки, позивачем не підтверджено
саме належними і допустимими доказами
факт не зняття спадкодавцем коштів з
карткового рахунку. Тому суд не може
припустити, що такі кошти не
знімалися.

До того ж доказів того, що спадкодавець
звертався до банку з приводу втрати
(викрадення) картки, незаконних
операцій, перевипущення картки суду
також не надано. Хоча таке право йому
надано умовами договору. В договорах
вкладу «Комбі» передбачено, що банк
надає послуги по одержанню готівкових
коштів у банкоматах, що приймають
картки «Maestro», а також по оплаті товарів
і послуг у торгових мережах в
терміналах з введенням ПІНа, який
видається у конверті разом із карткою.
При цьому готівка в банкоматах
видається у валюті, яка доступна для
отримання в конкретному банкомату. При
здійсненні операції клієнт вставляє
картку в банкомат, вказує банкомату дії
за власним вибором. Банкомат видає
гроші та картку, які клієнт повинен
забрати. Якщо затребувана клієнтом
сума менша за номінал купюр, що
видаються банкоматом, зняття залишку
коштів здійснюється у відділенні банку
по пред'явленні картки, цього договору
та паспорта чи іншого документа, що
засвідчує особу.

За умовами договору клієнт
зобов'язаний вживати заходів для
запобігання втрати картки та ПІНа,
інформувати банк при втраті картки та
ПІНа або одержувати інформацію про їх
незаконне використання.

Отже, за умовами договору, можливе
використання паспорту при знятті
готівки з карткового рахунку.

Суд погоджується із позицією
представника позивача про те, що
керівник банку несе відповідальність
за збереження первинних документів на
підставі п. 7.5. Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України, затвердженого
Постановою Правління НБУ, від 18.06.2003р. №
254 , зареєстрованої в МЮУ 08.07.2003р. за N
559/7880.

Проте, враховуючи принцип
процесуальної змагальності, обов'язок
доказування обставин по справі
покладається на сторін. Суд лише може
оцінювати надані сторонами докази у
порядку ст. 212 ЦПК України.

Однак представник позивача в судовому
засіданні не надав доказів того, що
ОСОБА_3 знімала кошти з картрахунку. Так
само, і представником відповідача не
надано доказів того, що ОСОБА_3
отримувала кошти з картрахунку, у який
спосіб вона їх отримала - з банкомату чи
по пред'явленню паспорта.
Меморіального ордеру, який
підтверджував видачу готівки також не
надано.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на вимоги
Положення про порядок емісії
спеціальних платіжних засобів і
здійснення операцій з їх
використанням, затвердженого
Постановою Правління НБУ № 223 від
30.04.2010р., зареєстрованою в МЮУ 06.07.2010р. за
N 474/17769, оскільки вона не була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу сторін на
те, що позивач просить стягнути 12 000
доларів США, в той час як у свідоцтві
про право на спадщину від 08.10.2012р. (а.с. №
77, т. 1) вказано, що позивач отримав
спадщину у вигляді вкладів з
відповідними відсотками та
нарахованими компенсаціями, що
знаходяться в ГРК РАТ КБ «Приватбанк»
на рахунках НОМЕР_5 - залишок 10
605грн.90коп., НОМЕР_6 - залишок 30
069грн.45коп., які належать померлій на
підставі повідомлення № 30.1.0.0/2-20120622/591,
виданого ГРК ПАТ КБ «Приватбанк»
24.06.2012р.

Частиною 3 ст. 1228 ЦК України
встановлено, що право на вклад входить
до складу спадщини незалежно від
способу розпорядження. Отже, для
отримання вкладу, щодо якого
вкладником було зроблено
розпорядження банку, спадкоємцеві
необхідно в порядку спадкування
отримати свідоцтво про право на
спадщину. П.220 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом МЮУ від
03.03.2004р. № 20/5, передбачено, що свідоцтво
про право на спадщину на грошовий
вклад, щодо якого вкладник зробив
розпорядження банку (фінансовій
установі), а також на грошовий вклад,
щодо якого відсутнє заповідальне
розпорядження, після смерті вкладника
видається нотаріусом спадкоємцям на
загальних підставах.

Таким чином, спадкоємцеві вкладника
необхідно звернутися до нотаріуса за
місцем відкриття спадщини протягом
шести місяців із дня смерті вкладника з
відповідною заявою.

У відповідності з п. 222 Інструкції
нотаріус на прохання спадкоємців
померлого має право зробити запит до
банків (фінансових установ) про
наявність на ім'я померлого вкладів.

Як вбачається з матеріалів
нотаріальної справи, на запит
нотаріуса від 13.06.2012р., ПАТ КБ
«Приватбанк» надано відповідь від
24.06.2012р. про наявність вкладу у гривнях,
здійснених у липні 2009р., квітні, серпні
2011р. й на інших рахунках, аніж за
спірним вкладом, який здійснений у
вересні 2004р. (а.с. № 47 т. 1).

Отже, дане додатково підтверджує, що на
момент відкриття спадщини, вклади у
доларах у ПАТ КБ «Приватбанк» були
відсутні, тому не увійшли до
спадкової маси.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд вважає, що у позові слід
відмовити.

У разі відмови у позові, судові витрати
у відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ЦК України, ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» про визнання права
власності на кошти, стягнення коштів -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів в апеляційний
суд Дніпропетровської області.

Суддя:

Н.В.Ткаченко