Номер провадження: 22-ц/785/8908/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.,

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування
майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Приморського районного суду м.Одеси з
позовом, який в подальшому уточнив до
ОСОБА_2 про вилучення у останнього та
повернення ОСОБА_4, належної йому на
праві приватної власності автомобіль
ГАЗ 330210, державний номер НОМЕР_2, 2000 року
випуску, кузов № НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_3,
двигун № НОМЕР_4 та визнати
неправимірним утримання та
використання ОСОБА_2 даного автомобіля
після 15.01.2013 року; в разі неможливості
вилучення у відповідача зазначеного
автомобіля стягнути з нього на користь
позивача вартість спірного автомобіля
в сумі 29885 грн.03 коп.; стягнути з
відповідача на його користь судових
витрат в загальній сумі 4528 гривень 85
копійок. Мотивуючи тим, що ОСОБА_4 є
власником автомобіля марки ГАЗ 330210, д/н
НОМЕР_2, рік випуску 2000, об'єм двигуна 2500,
номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1
НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_5, синього
кольору, зареєстрованим РЕВ-1 при УДАІ
ГУМВС України в Одеській області 10.10.2008
року. Зазначене підтверджується копією
довідки відділення
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговуванням м. Одеси №1
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
області від 23 січня 2013 року за вих..
номером 42/1-159. 23 квітня 2012 року між
позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто
домовленість про представництво, за
якою ОСОБА_4 уповноважив відповідача
перереєстровувати в необхідних
випадках, зняти з обліку в органах
державтоінспекції, продавати,
страхувати, здавати в оренду,
замінювати, вибраковувати або
продавати номерні вузли та агрегати,
замінювати колір ТЗ, номерні знаки,
проходити техогляд, експлуатувати,
керувати, з правом тимчасового виїзду
за кордон, з правом перевезення
вантажів належним йому вищезазначеним
автомобілем. На підтвердження
зазначеного 23 квітня 2012 року ОСОБА_2
була надана довіреність, посвідчена
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрована в реєстрі за № 954. 15 січня
2013 року заявою ОСОБА_4 до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 зазначена
довіреність на ім'я ОСОБА_2 скасована,
про що до Єдиного реєстру довіреностей
внесено відповідний реєстраційний
запис та видано витяг про реєстрацію в
Єдиному реєстрі довіреностей № 23684776.

Однак станом на сьогодні, не зважаючи
на неодноразові звернення ОСОБА_4 з
вимогою повернути спірний автомобіль,
ОСОБА_2 незаконно утримує та продовжує
користуватися зазначеним автомобілем.
Таким чином вищевикладене стало
підставою для звернення ОСОБА_4 з
відповідним позовом до суду.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 02 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_2 автомобіль марки
ГАЗ 330210, д/н НОМЕР_2, рік випуску 2000, об'єм
двигуна 2500, номер шасі (кузова, рами) №
НОМЕР_1 НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_5, та
передано його у власність ОСОБА_4.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судові витрати у загальній сумі 4 528
(чотири тисячі п'ятсот двадцять вісім)
гривень 85 копійок. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник ОСОБА_2 Д.В. - ОСОБА_3
звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 02 жовтня 2013 року та ухвалити
нове, яким в позовних вимогах позивачу
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню на таких підставах.

Рішення суду першої інстанції
оскаржено відповідачем в частині
задоволення вимог позивача, в частині
відмови - не оскаржено. Позивачем
рішення суду - не оскаржувалося.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
витребування майна з чужого
незаконного володіння, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
автомобіль належить ОСОБА_4
Довіреність щодо користування
володіння та розпорядження
автомобілем ГАЗ 330210, д/н НОМЕР_2 видана
23.04.2012 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2, була
належним чином скасована 15 січня 2013
року. Відповідач після скасування
довіреності та повідомлення його про
це, автомобіль власнику не повернув.

Такий висновок суду відповідає
матеріалам справи і заснований на
законодавстві.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджується,
що:

- ОСОБА_4 є власником автомобіля марки
ГАЗ 330210, д/н НОМЕР_2, рік випуску 2000, об'єм
двигуна 2500, номер шасі (кузова, рами) №
НОМЕР_1 НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_5, синього
кольору, зареєстрованим РЕВ-1 при УДАІ
ГУМВС України в Одеській області 10.10.2008
року. Зазначене підтверджується копією
довідки відділення
реєстраційно-екзаменаційної роботи
ДАІ з обслуговуванням м. Одеси №1
підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в
області від 23 січня 2013 року за вих..
номером 42/1-159.

- 23 квітня 2012 року між позивачем та
ОСОБА_2 було досягнуто домовленість про
представництво, за якою ОСОБА_4
уповноважив відповідача
перереєстровувати в необхідних
випадках, зняти з обліку в органах
державтоінспекції, продавати,
страхувати, здавати в оренду,
замінювати, вибраковувати або
продавати номерні вузли та агрегати,
замінювати колір ТЗ, номерні знаки,
проходити техогляд, експлуатувати,
керувати, з правом тимчасового виїзду
за кордон, з правом перевезення
вантажів належним йому вищезазначеним
автомобілем. На підтвердження
зазначеного 23 квітня 2012 року ОСОБА_2
була надана довіреність, посвідчена
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрована в реєстрі за № 954.

- 15 січня 2013 року заявою ОСОБА_4 до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зазначена довіреність на ім'я ОСОБА_2
скасована, про що до Єдиного реєстру
довіреностей внесено відповідний
реєстраційний запис та видано витяг
про реєстрацію в Єдиному реєстрі
довіреностей.

Відповідно до ст.. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановленихактами
цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 244 ЦК України,
представництво, яке грунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами.

Відповідно до ст.. 248 ЦК України, однією
з підстав припинення представництва за
довіреністю є скасування довіреності
особою, яка її видала.

Згідно ст.. 249 ЦК України, особа, яка
видала довіреність, за винятком
безвідкличної довіреності, може в
будь-який час скасувати довіреність
або передоручення. Відмова від цього
права є нікчемною. Особа, яка видала
довіреність і згодом скасувала її,
повинна негайно повідомити про це
представника, а також відомих їй третіх
осіб, для представництва перед якими
була видана довіреність. Права та
обов'язки щодо третіх осіб, що виникли
внаслідок вчинення правочину
представником до того, як він довідався
або міг довідатися про скасування
довіреності, зберігають чинність для
особи, яка видала довіреність, та її
правонаступників. Це правило не
застосовується, якщо третя особа знала
або могла знати, що дія довіреності
припинилася.

Відповідно до ст. 400 ЦК України,
недобросовісний володілець
зобов'язаний негайно повернути майно
особі, яка має на нього право власності
або інше право відповідно до договору
або закону, або яка є добросовісним
володільцем цього майна. У разі
невиконання недобросовісним
володільцем цього обов'язку
заінтересована особа має право
пред'явити позов про витребування
цього майна.

Згідно до ст. 399 ЦК України, право
володіння припиняється у разі
витребування майна від володільця
власником майна або іншою особою.

В суді першої інстанції
відповідач не визнаючи пред`явлені до
нього вимоги, посилався на те, що він
придбав даний автомобіль та надав
копію паспорту ОСОБА_6 з розпискою
останнього від 11.12.2011 року про те, що той
прийняв від ОСОБА_2 1900 доларів США за
автомобіль ГАЗ -33021 і зобов`язується
оформити довіреність на даний
автомобіль у березні 2012 року.

В судовому засіданні 19.08.2013 року
відповідач пояснив, що йому відомо про
скасування ОСОБА_4 довіреності на
спірний автомобіль, але він не буде
його повертати, оскільки купив його у
ОСОБА_6, який мав від ОСОБА_4 відповідну
довіреність на розпорядження
автомобілем і зобов`язався оформити
від ОСОБА_4 довіреність на нього, що й
було зроблено у квітні 2012 року

На час дії довіреності, виданої
ОСОБА_4 ОСОБА_2., з 23.04.2012 року до часу
повідомлення про її скасування 15.01.2013
року, останній автомобіль з обліку не
знімав і автомобіль, як і раніше, є
зареєстрованим на ОСОБА_4

Статтею 34 Закону України «Про дорожній
рух» встановлено обов'язкову державну
реєстрацію, перереєстрацію, та облік
транспортних засобів та їх власників,
що здійснюються відповідними
підрозділами Державтоінспекції МВС
України, що забезпечують безпеку
дорожнього руху. Власники транспортних
засобів та особи, які використовують їх
на законних підставах, зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
належні їм транспортні засоби протягом
десяти діб після придбання, митного
оформлення, одержання транспортних
засобів або виникнення обставин, що
потребують внесення змін до
реєстраційних документів.

Крім того, відповідно до «Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року, у редакції чинної
на момент укладення спірного правочину
, передбачено порядок набуття права
власності на транспортний засіб з
обов'язковою реєстрацією
(перереєстрацією) власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Вищезазначеним Порядком
встановлюється єдина на території
України процедура державної
реєстрації (перереєстраціі), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до транспортних засобів та
мопедів (далі - транспортні засоби),
оформлення та видачі реєстраційних
документів і номерних знаків.

Порядок є обов'язковим для всіх
юридичних та фізичних осіб, які є
власниками транспортних засобів,
виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних
засобів виконують обов'язки та
реалізують права таких власників у
межах наданих їм повноважень.

Відповідно до п. 7 Порядку власники
транспортних засобів та особи, що
експлуатують такі засоби на законних
підставах, або їх представники (далі -
власники) зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів. Строк
державної реєстрації продовжується у
разі подання документів, які
підтверджують відсутність можливості
своєчасного її проведення власниками
транспортних засобів (хвороба,
відрядження або інші поважні причини).
Експлуатація транспортних засобів, що
не зареєстровані (не перереєстровані) у
підрозділах Державтоінспекції (крім
транспортних засобів, зареєстрованих
до набрання чинності цим Порядком) та
без номерних знаків, що відповідають
державним стандартам, а також
ідентифікаційні номери складових
частин яких відповідають записам у
реєстраційних документах або знищені
чи підроблені, забороняється.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби; копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
рахування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; митна
декларація на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронна митна
декларація, або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу;
акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувану в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Для проведення перереєстрації
транспортних засобів, зазначених в
абзаці другому цього пункту, до
підрозділів Державтоінспекції
подаються засвідчені підписами сторін,
що скріплені печатками, акти приймання-
передачі транспортних засобів із
зазначенням їх кольору, марки, моделі,
року випуску, ідентифікаційних номерів
складових частин (далі - реквізити), а
для проведення перереєстрації
транспортних засобів у разі їх
відчуження документи, що встановлюють
право власності на транспортні засоби,
разом із зазначеними актами.

При таких обставинах відстуні підстави
вважати, що відповідачем у
встановленому законом порядку набуто
право власності на спірний автомобіль,
оскільки жодного із передбачених
законом документів на підтвердження
цього не надано.

Разом з тим, матеріалами справи не
встановлено, відповідачем не надано
доказів про наявність у ОСОБА_6
довіреності від ОСОБА_4 на право
розпорядження спірним автомобілем та
про передачу ОСОБА_6 отриманих грошових
коштів за автомобіль його власнику.

Відповідач утруднився пояснити яка
була необхідність придбання
автомобіля оформлювати видачею
довіреності а не документами, що
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів відповідно до
«Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року, зокрема довідка -
рахунок тощо зі зняттям автомобіля з
обліку та переоформленням на нового
власника.

Відповідно до вимог ст. 330 ЦК України,
якщо майно відчужене особою, яка не
мала на це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребуване у нього.
Пунктом 3 ч.
1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі
придбання майна за відплатним
договором у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне
придбання можливе тоді, коли майно
придбане не безпосередньо у власника, а
в особи, яка не мала права відчужувати
це майно. Наслідком угоди, укладеної з
таким порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з чужого
незаконного володіння (віндикація).

В даному випадку, документи що
підтверджують правомірність придбання
транспортних засобів відповідно до
«Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року не оформлялися, а
власником автомобіля була видана
генеральна довіреність на право
керування та розпорядження
транспортним засобом, яка в розумінні
закону не є договором, що допускає
перехід права власності на майно
третіх осіб.

Після скасування довіреності і
доведення про це особі, яка їй
видавалася, остання зобов`язана
повернути майно його власнику.

У разі доведення відповідачем про
виплату ОСОБА_6 грошових коштів за
розпискою від 11.12.2011 року, згідно якої
отримувач коштів зобов`язався сприяти
у видачі власником автомобіля
довіреності на ім`я покупця без
оформлення документів про відчуження
автомобіля , дані обставини є підставою
для стягнення вказаних грошей з ОСОБА_6
з підстав передбачених главою 83 книги
п'ятої ЦК України.

При таких обставинах, районний суд
дійшов вірного висновку про
витребування у ОСОБА_2 автомобілю марки
ГАЗ 330210, д/н НОМЕР_2, та про передачу його
у власність ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не відобразив у рішенні, що
відповідач заперечував наявність у
нього спірного автомобіля не можуть
бути взятими до уваги, оскільки з
журналу та технічного запису судового
засідання від 19.08.2013 року, вбачається,
що відповідач не заперечував того, що
йому відомо про скасування ОСОБА_4
довіреності на право керування та
розпорядження спірним автомобілем,
який фактично знаходиться в нього
(інших осіб з його відома), але
повертати його він не буде, оскільки
купив його передавши гроші ОСОБА_6,
який є кумом власника автомобіля і мав
від нього відповідну довіреність.

Отже, відповідач заперечував проти
заявлених вимог не у зв`язку із
відсутністю у нього автомобіля, про
витребування якого заявлено власником,
а тим, що він автомобіль купив і тому не
бажає його повертати.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не враховано відсутність доказів
з боку позивача, що автомобіль
перебуває у володінні відповідача, є
неспроможними, оскільки у судовому
засіданні відповідач не заперечував
знаходження автомобіля у нього або
інших осіб з його відома та відмовлявся
його передати у зв`язку із передачею за
автомобіль грошових коштів ОСОБА_6 для
чого надав суду оригінал і копію
відповідної розписки.

Крім того, при таких обставинах,
розподіл обов`язку доказування, що
спірний автомобіль, що перебував у
володінні відповідача, але на даний
час вибув з його фактичного володіння,
має доводитися самим відповідачем
подання належних доказів.

Таких доказів відповідачем не
представлено, хоча суд першої
інстанції на прохання відповідача
оголошував у справі перерву на 1,5
місяці для надання відповідачу
можливості звернутися по правову
допомогу.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У
Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 02 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова