З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1102/14-ц
Провадження №2/377/410/14
18 листопада 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:
головуючої - судді Малишенко Т.О., при
секретарі Ахутіній А.А., за участі
сторін: позивача ОСОБА_1, представник
відповідача відсутній.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Славутичі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» - про стягнення
виплати страхового відшкодування та
пені за прострочення виплати
страхового відшкодування,
До суду з позовними вимогами до ВАТ
НАСК "Оранта" звернулася ОСОБА_1,
просила стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
страхове відшкодування моральної
шкоди у сумі 7500 грн., пеню за
прострочення виплати моральної шкоди у
сумі 1296 грн., суму не отриманих доходів,
які були б нею отримані за життя
померлого у сумі 170751,30 грн. Позовні
вимоги ОСОБА_1, обґрунтовані тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди, винним у якій за
вироком Славутицького міського суду
Київської області від 29 вересня 2011 року
був визнаний водій ТОВ «Майстер»
ОСОБА_2, загинув її чоловік ОСОБА_3,
також без батька залишилось двоє
малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Автомобіль,
яким керував ОСОБА_2, являється
власністю ТОВ «Майстер», а водій
перебував з підприємством у трудових
відносинах. Оскільки на вказаний
транспортний засіб було оформлено
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА/3951425 у Славутицькому
міському відділенні НАСК «Оранта»,
вона згідно Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» має право на страхове
відшкодування. 10 жовтня 2011 року нею до
Славутицького відділення НАСК
«Оранта» було подано заяви про
страхове відшкодування. За
результатами розгляду заяв було
заведено страхову справу за №20940, ДТП,
внаслідок якої загинув її чоловік
визнано страховим випадком, про що,
крім іншого, свідчить часткове
відшкодування шкоди відповідачем. На
сьогоднішній день по відшкодуванню
вказаної суми вона нічого не отримала.
Хоча страховик повинен відшкодувати не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у п.9.3. статті 9 Закону
України Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». У відповіді НАСК «Оранта» від
03.09.2014 року №09-02-09/16517 відповідач
повідомив про те, що ним прийнято
рішення про виплату їй та
неповнолітнім дітям ОСОБА_4, та ОСОБА_5,
моральну шкоду у розмірі 7650 грн., проте
зважаючи на те, що листування з
відповідачем щодо виплати моральної
шкоди відбувається вже не один рік і
відповідач давно мав можливість
прийняти відповідне рішення і
здійснити виплати, вона вимушена
звернутись до суду з вимогами про
стягнення вказаної суми. Незважаючи на
наявність необхідних документів по
сьогоднішній день відповідачем по
виплаті їй вказаної суми не було
здійснено ніяких дій. Відповідач
свідомо затягує прийняття рішення щодо
здійснення виплат на її користь, тому
вважає, що за несвоєчасну сплату
страхового відшкодування моральної
шкоди у сумі 7500 грн., з відповідача
підлягає стягненню пеня у подвійному
розмірі облікової ставки НБУ. Загальна
сума пені, яка підлягає стягненню з
відповідача за прострочення
відшкодування моральної шкоди
становить 1296 грн., оскільки чинним
законодавством передбачена спеціальна
позовна давність строком в один рік для
вимог про стягнення пені, період з
якого вона обраховує розмір пені є
10.10.2013 року. Крім того у зв'язку із
смертю годувальника відшкодовується
частина не отриманих доходів
потерпілого, яка кожному утриманцю
належала б при його житті, за
вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Вважає протиправною
відмову відповідача у нарахуванні та
виплаті їй, як працездатній дружині
загиблого, яка має дітей до восьми
років, не отриманої частини доходів,
які належали б їй за життя чоловіка,
оскільки молодшій дитині - сину ОСОБА_5
ще не виповнилось 8 років. Зважаючи на
те, що в законі чітко передбачено право
працездатної вдови, за наявності дітей
до восьми років, на страхове
відшкодування, вона неодноразово
зверталась до відповідача з заявою про
нарахування та виплату їй частини не
отриманих доходів на підставі наданих
документів про доходи ОСОБА_3 На момент
смерті чоловіка вона перебувала на
його повному утриманні, оскільки
знаходилась у відпустці по догляду за
дитиною - сином ОСОБА_5 трьох років, що
підтверджується довідкою УПСЗН. Згідно
довідки про доходи ОСОБА_3 його дохід за
останні 12 місяців складав 110757,84 грн.,
середньомісячний дохід - 9229,8 грн.
Відповідач визнає, що згідно наданих
йому документів сім'я загиблого
складалась із чотирьох осіб - вона як
дружина, чоловік і двоє їх малолітніх
дітей, таким чином середньомісячний
дохід на одного члена сім'ї складав 2307,45
грн. В той же час відповідач
безпідставно, ігноруючи вимоги
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відмовляє їй у виплаті
частини не отриманих доходів, які
належали б їй за життя померлого. Суми
не отриманого доходу, які б належали їй
за життя померлого, повинні бути
стягнуті з відповідача до досягнення
молодшою дитиною - сином ОСОБА_5 8 років.
Розрахунок суми не отриманих доходів з
10.10.2011 року по 02.01.2018 року (виповнення
сином 8 років), це становить 74 місяці, і
сума доходів яка була б нею отримана за
життя померлого становить 170751,3 грн. На
підставі викладеного, просила
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачка свої
вимоги підтримала повністю та просила
задовольнити. Надала пояснення,
аналогічні доводам, викладеним у
позовній заяві. На їх обґрунтування
послалася на норми матеріального
права, спеціального закону та письмові
докази, надані суду.

Відповідач свого представника в судові
засідання не направив, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, клопотання про
відкладення розгляду справи до суду не
надавав. Заяв про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
та заперечень до суду також не
надходило. Тому за згодою позивачки суд
ухвалив заочне рішення відповідно до
ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі
наявних доказів у справі.

Вислухавши пояснення позивачки,
дослідивши подані позивачкою письмові
докази, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13.05.2011 року
близько 21 години 30 хвилин з вини ОСОБА_2,
водія ТОВ «Майстер», який керував
транспортним засобом марки «Toyota Camry»
державний номерний знак НОМЕР_1,
застрахованим за полісом обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/3951425 у ВАТ
НАСК «Оранта», сталася дорожньо -
транспортна пригода, внаслідок якої
загинув чоловік позивачки ОСОБА_3.

За вироком Славутицького міського суду
Київської області від 29 вересня 2011 року
(справа № 1-59/2011), який набрав законної
сили 15 жовтня 2011 року, ОСОБА_2, був
визнаний винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст.286 КК України. За
цивільним позовом ОСОБА_1 в її
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ТОВ «Майстер»
було стягнуто на відшкодування
моральної шкоди 150000 гривень, в іншій
частині позову було відмовлено.

Вирішуючи правовий спір відповідно до
встановлених обставин справи та
відповідних їм правовідносин, суд
виходить з положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», в
редакції, чинній на день настання
страхового випадку та виникнення права
на отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо - транспортної пригоди,
яка сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно - правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Строк дії Полісу обов'язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/3951425 був
визначений з 11 годин 22.04.2011 року по
21.04.2012 року включно, що свідчить про
настання вищевказаного страхового
випадку у межах строку дії даного
полісу.

ДТП, яка мала місце 13.05.2011 року, з вини
ОСОБА_2, водія ТОВ «Майстер», який
керував забезпеченим транспортним
засобом марки «Toyota Camry» державний
номерний знак НОМЕР_1, застрахованим за
полісом обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3951425 у ВАТ НАСК «Оранта»,
внаслідок якої загинув чоловік
позивачки ОСОБА_1, відповідач визнав
страховим випадком, про що свідчить
часткове відшкодування ним шкоди, в
розмірі 7650,00 гривень, тому не має
необхідності визнавати подію, що мала
місце 13.05.2011 року, страховим випадком
відповідно до полісу АА /3951425 від 22.04.2011
року в судовому порядку.

Згідно п.27.1 ст. 27 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» в
редакції, яка діяла на час настання
страхового випадку та виникнення права
на отримання страхового відшкодування,
право на отримання відшкодування за
шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого,
мали особи, які знаходилися на
утриманні потерпілого, та особи, які
взяли на себе витрати з поховання. Як
зазначено у п.27.2 ст.27 цього Закону, у
зв'язку зі смертю годувальника в
результаті Дорожньо-транспортної
пригоди право на страхове
відшкодування мають: діти (в тому числі
усиновлені) - до досягнення ними
повноліття, непрацездатна вдова (
вдовець), непрацездатні батьки - до
відновлення ними працездатності, а
також працездатна вдова (вдовець), якщо
у сім'ї є діти віком до восьми років,
інші члени сім'ї, які знаходились на
утриманні потерпілого.

Відповідно до п.27.4 ст.27 Закону у зв'язку
зі смертю годувальника
відшкодовується частина неотриманих
доходів потерпілому, яка кожному
утриманцю належала б при його житті, за
вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника. Порядок вирахування
відшкодування утриманцям на час
настання страхового випадку
визначався Кабінетом Міністрів
України. Постановою Кабінету Міністрів
України від 31 грудня 2004 року № 1776 було
затверджено Порядок проведення
розрахунку розміру страхового
відшкодування утриманцям у зв'язку із
смертю годувальника внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування своєї вимоги щодо
стягнення відшкодування за шкоду,
пов'язану зі смертю потерпілого, як
працездатній дружині загиблого, яка
має дітей до восьми років, позивачка
послалася на те, що від шлюбу з ОСОБА_3,
вона має двох неповнолітніх дітей -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвами про народження дітей. На
момент смерті чоловіка позивачка
перебувала на його повному утриманні,
оскільки знаходилась у відпустці по
догляду за дитиною - сином ОСОБА_5 трьох
років, що підтверджується довідкою
УПСЗН.

Тому суд вважає, що в даному випадку
відповідач неправомірно відмовив
позивачу у нарахуванні та виплаті їй,
як працездатній дружині загиблого, яка
має дітей до восьми років, не отриманої
частини доходів, які належали б їй за
життя чоловіка, оскільки молодшій
дитині - сину ОСОБА_5 ще не виповнилось 8
років. Зважаючи на те, що в Законі
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» чітко передбачено право
працездатної вдови, за наявності дітей
до восьми років, на страхове
відшкодування.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 його
дохід за останні 12 місяців складав
110757,84 грн., середньомісячний дохід - 9229,8
грн. З огляду на лист відповідачів,
вбачається, що відповідач визнає, що
згідно наданих йому документів сім'я
загиблого складалась із чотирьох осіб -
позивач, її чоловік і двоє їх
малолітніх дітей, таким чином
середньомісячний дохід на одного члена
сім'ї складав 2307,45 грн. Розрахунок суми
не отриманих доходів з 10.10.2011 року по
ІНФОРМАЦІЯ_4 року (виповнення сином
ОСОБА_5 8 років) 2307,45 грн. х 74 місяці = 170751,3
грн. - сума доходів, яка була б позивачем
отримана за життя померлого.

За таких обставин, виходячи із змісту
ст. 27 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та Порядку
проведення розрахунку розміру
страхового відшкодування утриманцям у
зв'язку із смертю годувальника
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, які діяли на час настання
страхового випадку, враховуючи, що
позивач є працездатною вдовою, за
наявності дитини до восьми років, то
вона має право на страхове
відшкодування, і тому ця вимога
підлягає стягненню з відповідачів.

Згідно ст.22.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
також моральна шкода, передбачена п.п.1,2
ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у п.9.3. статті 9
цього закону. У відповіді НАСК «Оранта»
від 03.09.2014 року №09-02-09/16517, та розрахунку
розміру страхового відшкодування за
шкоду, заподіяну здоров,ю, відповідач
прийняв рішення про виплату позивачу
та неповнолітнім дітям ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 7650 грн.,
у суді відсутні відомості, що
відповідачі здійснили цю виплату. В той
же час позивач вимагає моральну шкоду у
розмірі 7500 гривень, суд не може вийти за
межі позовних вимог і тому вважає, що ця
позовна вимога також підлягає до
задоволення.

Також суд прийшов до висновку, що НАСК
«Оранта» повинна нести додаткову
відповідальність за прострочення
виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» за
кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
оплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня. Ст.258 ЦК України
передбачає спеціальну позовну
давність строком в один рік для вимог
про стягнення пені.

Суд прийшов до висновку, що за
несвоєчасну сплату страхового
відшкодування моральної шкоди у сумі
7500 гривень з відповідача підлягає
стягненню пеня у подвійному розмірі
облікової ставки НБУ.

Загальна сума пені, яка підлягає
стягненню з відповідача за
прострочення відшкодування моральної
шкоди становить: 504,9 + 362,7 + 428,4 = 1296 грн.,
відповідно до проведеного розрахунку:
(7500 грн. х 13%) : 365 днів х 187 днів = 504,90 грн. -
прострочення виплати за період з 10.10.2013
року по 14.04.2014 року; (7500 грн. х 19%): 365 днів
х 93 дні = 362,70 грн. - прострочення виплати
за період з 15.04.2014 року по 16.07 2014 року; (2500
грн. х 25%): 365 днів х 84 дні = 428,4 грн. -
прострочення виплати за період з 17.07.2014
року по 09.10.2014 року

За таких обставин і на підставі
вищевикладеного суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.209, 213-215, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» страхове
відшкодування моральної шкоди у сумі
7500 гривень; пеню за прострочення
виплати моральної шкоди у сумі 1296
гривень; суму не отриманих доходів, які
були б отримані позивачем ОСОБА_1 за
життя померлого ОСОБА_3 у сумі 170751,30
гривень, всього 179547 гривень 30 копійок.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» на користь
держави судовий збір у сумі 1795 гривень
47 копійок.

Копію рішення направити сторонам для
ознайомлення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т. О. Малишенко