У х в а л а

іменем україни

20 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
дії та бездіяльність начальника
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Галата
Д.В., за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду зі скаргою на дії та
бездіяльність начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Галата Д.В.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 26 березня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від

26 березня 2014 року, в задоволенні скарги
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 липня 2014 року скасувати,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що дії начальника Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Галата Д.В. були
вчинені відповідно до закону та в межах
повноважень, а права та свободи
заявника порушені не були.

Апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції, зазначивши при
цьому, що як скарга ОСОБА_1 до суду
першої інстанції, так і апеляційна
скарга останньої крім посилань на
формальні невідповідності подання про
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України вимогам діючого
законодавства, не містять доводів про
наявність конкретних негативних
наслідків для ОСОБА_1 у результаті
надання державним виконавцем до суду
подання про обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, яке на думку
ОСОБА_1 не відповідає вимогам діючого
законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 26 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
16 липня 2014 року залишити

без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова М.І. Наумчук