АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2923/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Мельничук Ю. В. Доповідач в
апеляційній інстанції Бородійчук В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до Уманської міської
ради, регіонального відділення фонду
Державного майна України по Черкаській
області, треті особи без самостійних
вимог: державний
історико-архітектурний заповідник
«Стара Умань», товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'яни» про
визнання рішення недійсним та визнання
права часткової власності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
державного історико-архітектурного
заповідника «Стара Умань» - Мельничука
О.В., колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

20 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Уманської міської
ради, регіонального відділення фонду
Державного майна України по Черкаській
області, треті особи без самостійних
вимог: державний
історико-архітектурний заповідник
«Стара Умань», товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'яни» про
визнання рішення недійсним та визнання
права часткової власності.

16 жовтня 2014 року представник Уманської
міської ради надав до суду клопотання
про закриття провадження по
вищевказаній цивільній справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в
зв'язку з тим, що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

В обгрунтування заяви про закриття
провадження, представник відповідача
вказав на те, що в свій позов ОСОБА_6
обґрунтовував тим, що даний спір
розглядається в порядку цивільного
судочинства. Дане твердження не
відповідає дійсності. Так, згідно
статті 15 ЦПК України - суди розглядають
у порядку цивільного судочинства
справи щодо: захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства. В
додатках до позовної заяви позивач
додав договір суборенди від 24 лютого 1999
року. В даному договорі позивач
виступає однією із сторін договору як
приватний підприємець. Аналогічна
ситуація і в договорі суборенди від 10
травня 2000 року, від 18 квітня 2001 року.
Також в доданих позивачем до суду
документах є рішення виконкому
Уманської міської ради від 23 березня 2000
року № 149 № «Про дозвіл на розміщення
об'єктів торгівлі» пунктом 1.1 якого
дозволено підприємцю ОСОБА_6 відкрити
кафетерій в орендованому приміщенні по
АДРЕСА_1. Тобто, в усіх доданих до справи
документах позивач вказаний як
приватний підприємець. Відповідно до с.
2 ГПК України - господарський суд
порушує справи за позовними заявами:
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів. Відповідно до
пунктів 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 № 10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов: участь у спорі
суб'єкта господарювання; наявність між
сторонами, по-перше господарських
відносин, врегульованих цивільним
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і по-друге спору про
право, що виникає з відповідних
відносин, пункт 3.2 - таким чином,
господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб'єктами господарської діяльності, а
також спори, пов'язані з: приватизацією
державного та комунального майна, в
тому числі спори про визнання
недійсними відповідних актів органів
місцевого самоврядування та органів
приватизації.

Враховуючи вищевикладене, представник
відповідача вважає, що даний спір
підвідомчий господарському суду, а
тому просив закрити провадження по
даній справі.

Ухвалою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 20 жовтня 2014
року провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_6 до Уманської міської
ради, регіонального відділення фонду
Державного майна України по Черкаській
області, треті особи без самостійних
вимог: державний
історико-архітектурний заповідник
«Стара Умань», товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'яни» про
визнання рішення недійсним та визнання
права часткової власності закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалу Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 20 жовтня 2014 року як
незаконну та постановити нову, якою
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Судом встановлено, що в провадження
Уманському міськрайонного суду
Черкаської області надійшла цивільна
справа за позовом ОСОБА_6 до Уманської
міської ради, регіонального відділення
фонду Державного майна України по
Черкаській області, треті особи без
самостійних вимог: державний
історико-архітектурний заповідник
«Стара Умань», ТОВ «Слов'яни» про
визнання рішення недійсним та визнання
права часткової власності.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме позовної заяви ОСОБА_6 (а.с. 3-10),
позивач зазначає, що даний спір має
розглядатися в порядку цивільного
судочинства і звернувся до суду як
фізична особа. В прохальній частині
позовної заяви, ОСОБА_6 просив визнати
недійсним рішення Уманської міської
ради № 2.13-46/4 від 27 квітня 2005 року «Про
визнання таким, що втратило чинність
рішення міської ради від 04 вересня 1998
року № 4.9-4/3 «Про передачу в
довгострокову оренду пам'ятки
архітектури - монастиря Василіанів по
АДРЕСА_1» та рішення № 3.6-54/4 від 22 грудня
2005 року «Про внесення змін до рішення
міської ради від 27 квітня 2005 року №
2.13-46/4 «Про визнання таким, що втратило
чинність рішення міської ради від 04
вересня 1998 року № 4.9-4/3 «Про передачу в
довгострокову оренду пам'ятки
архітектури - монастиря Василіанів по
АДРЕСА_1», а також визнати за ним право
спільної часткової власності з
державою Україна в особі регіонального
відділення фонду Державного майна
України по Черкаській області на
нежитлове приміщення кафетерію площею
485 кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, визнати за ним право на долю у
спільному майні з державою Україна в
особі регіонального відділення фонду
Державного майна України по Черкаській
області в нежитловому приміщенні
площею 485 кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 42/100 часток.

В додатках до позовної заяви позивачем
додано договір суборенди від 24 лютого
1999 року. В даному договорі ОСОБА_6
виступає однією із сторін договору як
приватний підприємець. Аналогічна
ситуація мається також і в наданих
позивачем договорах суборенди від 10
травня 2000 року та від 18 квітня 2001 року.

Крім того, як вбачається з рішення
виконкому Уманської міської ради від 23
березня 2000 року № 149 «Про дозвіл на
розміщення об'єктів торгівлі» пунктом
1.1 якого дозволено підприємцю ОСОБА_6
відкрити кафетерій в орендованому
приміщенні по АДРЕСА_1.

Тобто, з вищеприведених доказів,
наданих позивачем та приєднаних до
матеріалів справи, вбачається, що всі
договори ОСОБА_6 заключав як приватний
підприємець, який діє на підставі
свідоцтва, рішенням міської ради йому
надався дозвіл як підприємцю, а не
фізичній особі.

П. 3.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов: участь у спорі
суб'єкта господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих ЦК України, ГК
України, іншими актами господарського
і цивільного законодавства, і по друге,
спору про право, що виникає з
відповідних відносин».

Відповідно до ст. 55 ГК України суб'єктом
господарювання є громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказував,
що ст. 2, 318, 325 ЦК України передбачено, що
суб'єктами здійснення права власності
є фізична особа, а не фізична
особа-підприємець, тому ухвала про
закриття провадження повинна бути
скасована і справа повинна
розглядатись в порядку цивільного
судочинства.

Однак, такі доводи апеляційної скарги
спростовуються наявними матеріалами
справи та встановленими обставинами по
справі, з яких вбачається, що позивач
ОСОБА_6 в даному спорі виступає як
суб'єкт господарювання у відповідності
до ст. 55 ГК України, та між сторонами є
господарській відносини, врегульовані
ЦК України, ГК України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, а також є спір про право,
а тому висновок суду першої інстанції
про те, що даний спір підвідомчий
господарському суду є правильним та
відповідає нормам чинного
законодавства.

П. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Тому, висновок суду про закриття
провадження з підстав, наведених п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України є законним і підстав
для його скасування сторонами в суді
апеляційної інстанції не наведено.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права , які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. 312 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 20 жовтня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_6 до
Уманської міської ради, регіонального
відділення фонду Державного майна
України по Черкаській області, треті
особи без самостійних вимог: державний
історико-архітектурний заповідник
«Стара Умань», товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'яни» про
визнання рішення недійсним та визнання
права часткової власності залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :