УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/15570/14-ц

Пров. №4-с/668/84/14

25.11.2014 Суворовський районний суд
м.Херсона в складі головуючого судді
Рябцевої М. С., при секретарі Волинець
Л.Л., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Херсон скаргу
ОСОБА_1 на дії ОСОБА_2 Управління
казначейської служби України у
Херсонській області під час виконання
рішення суду

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даною
скаргою, в обґрунтування якої зазначив,
що 06.10.2014 року Суворовським районним
судом м. Херсона по справі № 666/13088/14 ц
було видано судовий наказ про
стягнення з управління капітального
будівництва Херсонської обласної
державної адміністрації на його
користь 14592,77 грн. заборгованості по
нарахованій, але не виплаченій
заробітній платі, та середній
заробіток за затримку розрахунку у
сумі 3594 грн. Наказ набрав чинності. Ним
був поданий цей судовий наказ для
виконання до ОСОБА_2 Управління
казначейської служби України у
Херсонській області. Листом від 06.11.2014
року йому було повернуто цей судовий
наказ без виконання, у звязку з
неналежним оформленням судового
наказу. Вважає такі дії посадових осіб
ОСОБА_2 Управління казначейської
служби України у Херсонській області
незаконними та просив зобов’язати
Головне Управління казначейської
служби України у Херсонській області
прийняти до виконання вказаний судовий
наказ.

Представник заявника в судовому
засіданні підтримав вказану скаргу,
уточнивши, що він оскаржує дії ОСОБА_2
Управління казначейської служби
України у Херсонській області на
підставі ст. 383 ЦПК України під час
виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_2 Управління
казначейської служби України у
Херсонській області скаргу не визнав,
пояснивши, що судовий наказ не
відповідає вимогам виконавчого листа,
передбаченим Законом України «Про
виконавче провадження» та ст. 368 ч.2 ЦПК
України. В даному випадку виконавчий
лист повинний був надаватись в
оригіналі, а не в копії, та оскільки
стягнення здійснюється на користь двох
різних осіб (ОСОБА_1, та держави), тому,
вважають, що повинні надаватись кілька
судових наказів по числу стягувачів. До
того, вказували, що вони не відносяться
до осіб державної виконавчої служби,
які можуть бути оскаржені в порядку ст.
383 ЦПК України.

Судом встановлено наступне:

06.10.2014 року Суворовським районним судом
м. Херсона по справі № 666/13088/14 ц було
видано судовий наказ про стягнення з
управління капітального будівництва
Херсонської обласної державної
адміністрації на користь ОСОБА_1 14592,77
грн. заборгованості по нарахованій, але
не виплаченій заробітній платі, та
середній заробіток за затримку
розрахунку у сумі 3594 грн. Наказ набрав
чинності.

Вказаний наказ за заявою ОСОБА_1 був
наданий для виконання до ОСОБА_2
Управління казначейської служби
України у Херсонській області.

ОСОБА_2 Управління казначейської
служби України у Херсонській області
від 06.11.2014 року йому було повернуто цей
судовий наказ без виконання, у зв’язку
з неналежним оформленням судового
наказу.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу ,порушено
їх права чи свободи.

Статтею 3 Закону України «Про державну
виконавчу службу» передбачено, що
органами державної виконавчої служби
є: Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби ОСОБА_2 управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях,
містах Києві та Севастополі, до
складу яких входять відділи
примусового виконання рішень; районні,
районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.
Виконання рішень, перелік яких
встановлено законом, покладається на
державних виконавців.

Таким чином, зазначеною статтею органи
державної казначейської служби не
передбачені як органи державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно ст.15 ЦПК України передбачено, що
у порядку цивільного судочинства
розглядаються справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст.2, 17 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено,
що справа адміністративної юрисдикції
- це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно до прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінський функцій.

При цьому невід'ємним критерієм
розмежування справи, що розглядається
за правилами цивільного судочинства,
від справи, що розглядається за
правилами адміністративного
судочинства, є характер спірних
правовідносин.

Таким чином, враховуючи суб`єктний
склад та характер спірних
правовідносин, суд вважає, що вказаний
спір є публічно-правовим, стосується
захисту прав, свобод і інтересів у
сфері публічно-правових відносин, тому
спір підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, у
зв’язку з чим провадження по справі в
силу ст. 205 ч.1 ЦПК України підлягає
закриттю.

Керуючись ст. ст. 205 ч.1, 383 ЦПК України,
суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1
на дії ОСОБА_2 Управління казначейської
служби України у Херсонській області
під час виконання рішення суду закрити.

Роз’яснити заявнику право звернення в
порядку адміністративного судочинства
із позовом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Херсонської області,
через Суворовський районний суд
м.Херсона протягом п’яти днів з дня її
винесення.

Суддя

М. С. Рябцева