У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Агросвіт», товариство з обмеженою
відповідальністю
«Племптахорепродуктор «Сокальський»,
про стягнення кредитної
заборгованості за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» на ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 08 липня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою, в якій посилався на те,
що рішенням Личаківського районного
суду м. Львова від 08 липня 2011 року з
нього та ОСОБА_4 солідарно стягнуто на
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») заборгованість за
кредитними договорами у розмірі 14 663 706
грн. 89 коп. та судові витрати у розмірі 1
820 грн. Ухвалами господарського суду
Львівської області від 26 березня 2013
року та від 26 червня 2013 року товариство
з обмеженою відповідальністю
«Племптахорепродуктор «Сокальський»
(далі - ТОВ «Племптахо-репродуктор
«Сокальський») та товариство з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Агросвіт» (далі - ТОВ «Компанія
«Агросвіт»), які є позичальниками та
боржниками за вказаними кредитними
договорами, визнані банкрутами у
порядку, встановленому ст. 51 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Посилаючись
на те, що в результаті ліквідації
юридичних осіб, які є позичальниками та
боржниками за кредитними договорами,
порука ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є припиненою,
позивач просив визнати виконавчий лист
про стягнення з нього заборгованості
таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 21 січня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконанню, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2014 року ухвалу
районного суду скасовано. Заяву ОСОБА_3
задоволено. Визнано виконавчий лист
від 25 січня 2012 року, виданий
Личаківським районним судом м. Львова,
на підставі рішення від 08 липня 2011 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 14 663 706 грн. 89 коп.
кредитної заборгованості, таким, що не
підлягає виконанню.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк»
просить скасувати ухвалу апеляційного
суду, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, й залишити ухвалу суду першої
інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3
про визнання виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню, суд
першої інстанції виходив із того, що
рішення суду про стягнення з нього
заборгованості за кредитними
договорами ухвалено до дня ліквідації
боржників. При цьому судове рішення,
яке є обов'язковим до виконання, не
виконано, кредит не погашено.

Скасовуючи ухвалу районного суду та
задовольняючи заяву ОСОБА_3,
апеляційний суд виходив із того, що
основне зобов'язання за кредитними
договорами припинилося ліквідацією
боржників, тому підлягає припиненню й
порука, якою воно забезпечено. Крім
того, суд апеляційної інстанції
послався на те, що у випадку сплати
кредитної заборгованості, хоча і на
виконання рішення суду, що набрало
законної сили, ОСОБА_3 буде позбавлений
права регресної вимоги до ліквідованих
боржників, що призведе до порушення
принципів та загальних засад
цивільного законодавства -
справедливості, рівноправності,
свободи договору та незмінності його
умов.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 08 липня 2011 року стягнуто солідарно
з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитними договорами у розмірі 14 663 706
грн. 89 коп. та судові витрати у розмірі 1
820 грн. На виконання цього рішення
Личаківським районним судом м. Львова 25
січня 2012 року видано виконавчий лист.

Ухвалами господарського суду
Львівської області від 26 березня 2013
року та від 26 червня 2013 року товариство
ТОВ «Племптахо-репродуктор
«Сокальський» та ТОВ «Компанія
«Агросвіт», які є позичальниками та
боржниками за вказаними кредитними
договорами, визнані банкрутами у
порядку, встановленому ст. 51 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Звертаючись із заявою про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, ОСОБА_3 посилався на те, що в
результаті ліквідації юридичних осіб,
які є боржниками за кредитними
договорами, його порука є припиненою.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України
суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом. Суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково.

Апеляційний суд дійшов до помилкового
висновку про припинення зобов'язання
ОСОБА_3 як боржника за виконавчим
документом у зв'язку з припиненням
основного зобов'язання ТОВ
«Племптахорепродуктор «Сокальський»
та ТОВ «Компанія «Агросвіт» через
визнання їх банкрутами.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Заявник не надав доказів на
підтвердження виконання ним рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 08 липня 2011 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні заяви, дійшов вірного
висновку про те, що, оскільки рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 08 липня 2011 року про стягнення з
поручителів заборгованості ухвалено
до визнання ТОВ «Племптахорепродуктор
«Сокальський» та ТОВ «Компанія
«Агросвіт» банкрутами, то їх
ліквідація не впливає на виконання
зобов'язань поручителів.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції
України, ст. 14 ЦПК України основними
засадами судочинства є, зокрема,
обов'язковість рішень суду.

Крім того, суд першої інстанції вірно
виходив із того, що, оскільки
зобов'язання за кредитним договором не
виконане, то ПАТ «УкрСиббанк» має право
вимагати сплати заборгованості за
кредитним договором від поручителя і
солідарного боржника на підставі
виданого судом виконавчого документа.

Посилання апеляційного суду на те, що в
разі виконання рішення суду про
стягнення з ОСОБА_3 кредитної
заборгованості, він буде позбавлений
можливості стягнути цю заборгованість
з боржників в порядку регресу в зв'язку
з їх банкрутством, не можуть бути
підставою для задоволення заяви про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, оскільки
можливість настання негативних
наслідків для ОСОБА_3, який поручився за
ТОВ «Племптахорепродуктор
«Сокальський» та ТОВ «Компанія
«Агросвіт», не може бути підставою для
порушення судом прав та законних
інтересів інших осіб, зокрема ПАТ
«УкрСиббанк».

Крім того, посилання апеляційного суду
на правові позиції Верховного Суду
України щодо підстав припинення поруки
не відноситься до обставин справи, яка
розглядається, оскільки у даному
випадку договір поруки вже
реалізований шляхом ухвалення рішення
суду про стягнення з поручителів
кредитної заборгованості і залишилось
лише невиконання зобов'язання
поручителя.

Отже, районний суд правильно встановив
усі фактичні обставини, від яких
залежить правильне вирішення спору,
вірно визначився із тим, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню, правильно
та обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчих
листів такими, що не підлягають
виконанню.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 08 липня 2014 року скасувати,
ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 21 січня 2014 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська