Провадження № 4-с/161/83/14
У Х В А Л А

21 листопада 2014 року

місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області у складі:

головуючого судді – Присяжнюк Л.М.,

при секретарі – Фурман Ю.В.,

за участю представників скаржника –
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

державного виконавця – Іщенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку справу за скаргою
ОСОБА_3 на дії державного виконавця
Другого відділу ДВС Луцького МУЮ
ОСОБА_4 у справі виконавчого
провадження № 15369130, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2014 року ОСОБА_3
звернулась в суд із скаргою на
бездіяльність державного виконавця
Другого відділу ДВС Луцького МУЮ
ОСОБА_4 на дії державного виконавця
Другого відділу ДВС Луцького МУЮ
ОСОБА_4 у справі виконавчого
провадження № 15369130. Вказує, що у
Другому відділі ДВС Луцького МУЮ
знаходився на виконання виконавчий
лист луцького міськрайонного суду з 2009
року про стягнення в її користь із
ОСОБА_5 28259,50 грн. Зазначає, що
неодноразово зверталась із оскаржень
дій та бездіяльності державних
виконавців по виконанню виконавчого
документа. У 2013 році їй стало відомо, що
виконавче провадження із виконання
вищевказаного виконавчого листа
закінчено, однак виконавчий лист не
повертався до Луцького міськрайонного
суду разом із постановою про
закінчення виконавче провадження.
Вказує, що постанова про закінчення
виконавчого провадження їй
направлялась. Потім їй стало відомо, що
виконавчий документ було повернуто.
Вважає, що виконавчий документ та
постанова про повернення виконавчого
документа були повернуті їй у
порушення ст.ст. 31, 47 Закону України
«Про виконавче провадження». Просить
дії державного виконавця, що пов’язані
із неправильним направленням стороні
стягувача постанови про закінчення
виконавчого провадження і поверненням
виконавчого документу без його
виконання визнати неправомірними.

У судовому засіданні
представники скаржника ОСОБА_1, ОСОБА_2
скаргу підтримали та просили її
задовольнити.

Державний виконавець Іщенко
Г.М. просила у задоволенні скарги
відмовити, у зв’язку із пропуском
строків звернення до суду із скаргою.

Заслухавши пояснення
представників скаржника, державного
виконавця, суд дослідивши, оцінивши та
проаналізувавши матеріали справи
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.07.2012
року державним виконавцем Другого
відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 у
виконавчому провадженні № 30901797 було
винесено постанову про повернення
виконавчого документам стягувачеві на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
за боржником не зареєстровано нерухоме
майно, транспортні засоби, а з’ясувати
місце проживання боржника виявилось
неможливим.

Як вбачається із пояснень
державного виконавця, вищевказана
постанова про повернення виконавчого
документа від 31.07.2012 року була
надіслана стягувачеві 02.08.2012 року,
однак лист скаржнику ОСОБА_3 вручено не
було.

Судом встановлено, що 09.04.2014
року ОСОБА_3 звернулась в суд із скаргою
на бездіяльність державного виконавця
Другого відділу ВДВС луцького МУЮ
ОСОБА_4, а ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14.08.2014 року вказану скаргу
було залишено без розгляду із підстав
повторної неявки скаржника у судове
засідання в порядку п. 3 ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦПК
України.

01.07.2014 року ОСОБА_3
звернулась повторно до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області із скаргою дії та постанову
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції ОСОБА_4 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 31.07.2012 року.

Ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14.07.2014 року ОСОБА_3 було
поновлено строк на оскарження
вищевказаної постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
31 липня 2012 року, а в задоволенні скарги
на дії та постанову державного
виконавця Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції ОСОБА_4 відмовлено.
Вказана ухвала Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14.07.2014 року залишена без
змін ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 12.08.2014 року.

Як вбачається із ч. 4 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві
можу бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Водночас, як вбачається із роз’яснень
викладених у п. 16 Постанови № 6 Пленуму
ВССУ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від 07.02.2014
року, такі строки є процесуальними,
можуть бути поновлені за наявності
поважних для цього причин за заявою
заявника, яка подається одночасно зі
скаргою або викладається в скарзі у
вигляді клопотання. При вирішенні
питання про поновлення строку на
подання скарги на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суд має виходити з
того, що у відповідному законодавстві
не міститься перелік таких поважних
причин, їх з’ясовують у кожному
конкретному випадку залежно від
обставин справи.

Судом встановлено, що питання
поновлення процесуального строку для
подання скарги на постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 31 липня 2012 року вже
вирішувалось судом, що вбачається із
копії ухвали Луцького міськрайонного
суду від 14.07.2014 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_3 повторно звернулась до суду
із скаргою на постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
31 липня 2012 року в межах поновленого їй
ухвалою суду від 31.07.2014 року
процесуального строку.

Із ч.ч. 1-2 ст. 72 ЦПК України вбачається,
що право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Враховуючи що
цивільно-процесуальним законодавством
не передбачено повторне поновлення
процесуальних строків на звернення до
суду, судом також не вбачається
переривання строків на звернення до
суду, а тому скаргу ОСОБА_3 на дії
державного виконавця Другого відділу
ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_4 у справі
виконавчого провадження № 15369130, слід
залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 67-74, 207, 209-210,
385 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на дії державного
виконавця Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ ОСОБА_4 у справі виконавчого
провадження № 15369130 – залишити без
розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.