АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8108/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сорока О. В. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Максюти
Ж.І, Григорченка Е.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
про визнання договору поруки таким, що
припинив свою дію, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02 лютого
2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
посилався на те, що 11 липня 2007 року між
ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є
позивач, та ПНВП «Полімер-Акація» був
укладений кредитний договір з
додатковими угодами № 1 від 10.09.2008 року,
№ 2 від 10.10.2008 року, № 3 від 26.01.2009 року, №4
від 27.03.2009 року, № 5 від 29.05.2009 року, № 6
від 24.09.2009 року, № 7 від 22.01.2010 року, № 8
від 07.05.2010 року, № 9 від 04.06.2010 року та № 10
від 09.07.2010 року. Остаточно ПНВП
«Полімер-Акація» отримало кредит у
розмірі 6300904,11 грн., який повинно було
повернути до 28 січня 2011 року. У
порушення взятих на себе зобов'язань
позичальник своєчасно не сплачував
кредит та відсотки, в результаті чого
станом на 26 липня 2011 року утворилась
заборгованість у сумі 9480436,42 грн. На
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором 11 липня 2007 року між
банком та ОСОБА_4 був укладений договір
поруки № 7.3-39/П-4 з додатковими угодами
№ 1 від 10.09.2008 року, № 2 від 10.10.2008 року, №
3 від 26.01.2009 року, № 4 від 27.03.2009 року, № 5
від 29.05.2009 року, № 6 від 24.09.2009 року,
згідно яких ОСОБА_4 поручився перед
банком за виконання ПНВП
«Полімер-Акація» зобов'язань за
кредитним договором від 11 липня 2007 року
з додатковими угодами. З урахуванням
уточнених позовних вимог від 01 лютого
2012 року ПАТ «ПУМБ» просив стягнути з
поручителя заборгованість за
кредитним договором у розмірі 9 480 436,42
грн. та судові витрати по справі (а.с.3-6,
155-156).

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом, в якому
просив договір поруки, укладений між
ним та ЗАТ «ПУМБ», визнати таким, що
припинив свою дію з 29 липня 2011 року,
оскільки кредитор не пред'явив вимоги
до поручителя протягом 6 місяців (а.с.
97-98).

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 лютого 2012 року позов ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у
сумі 9 480 436,42 грн. та судові витрати у
загальній сумі 1820гр.; у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено
(а.с.164-166).

Додатковим рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 жовтня 2014 року
встановлено, що заборгованість у сумі 9
480 436,42 грн. складається із: основної
суми кредиту - 6 300 904гр. 11 коп., процентів
- 2 508 968гр. 25коп., пені - 670 564гр. 06коп.
(а.с.230-231).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в позові банку та
задоволення його зустрічного позову у
повному обсязі (а.с.205-209).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 11
липня 2007 року ЗАТ «ПУМБ»,
правонаступником якого є позивач, та
ПНВП «Полімер-Акація» був укладений
кредитний договір № 7,3-39 з додатковими
угодами № 1 від 10.09.2008 року, № 2 від 10.10.2008
року, № 3 від 26.01.2009 року, №4 від 27.03.2009
року, № 5 від 29.05.2009 року, № 6 від 24.09.2009
року, № 7 від 22.01.2010 року, № 8 від 07.05.2010
року, № 9 від 04.06.2010 року та № 10 від 09.07.2010
року згідно умов яких банк надав
кредитні кошти у розмірі 6300904,11 грн. із
строком повернення не пізніше 28 січня
2011 року. Позивач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав повністю,
що ніким не оспорюється.

На забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором, 11
липня 2007 року, між банком та ОСОБА_4
було укладено Договір поруки № 7.3-39/П-4,
відповідно до умов якого останній
прийняв на себе зобов'язання
відповідати за повне та своєчасне
виконання зобов'язань ПНВП
«Полімер-Акація» перед банком за
кредитним договором за № 7.3-39 від 11
липня 2007 року з додатковими угодами до
нього (а.с. 10-17).

У зв'язку із невиконанням
позичальником умов кредитного
договору, 19 травня 2011 року Банк
направив позичальнику ПНВП
«Полімер-Акація» вимогу про негайне
погашення заборгованості за кредитним
договором № 7.3-39 від 11 липня 2007 року,
яка отримана ПНВП «Полімер-Акація» 24
травня 2011 року (а.с 70-71 зворот). 02 серпня
2011 року вимога щодо виконання
зобов'язань за договором поруки №
7.3-39/П-4 від 11 липня 2007 року та погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 7.3-39 від 11 липня 2007 року протягом 3
банківських днів з моменту отримання
вимоги була направлена поручителю та
отримана ним 08 серпня 2011 року (а.с. 72-73, 73
зворот).

Задовольняючи позовні вимоги
банку та відмовляючи в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4, суд 1
інстанції виходив із того, що
позичальник не виконував належним
чином взятих на себе зобов'язань щодо
повного та своєчасного повернення
кредитних коштів, а тому
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 9 480 436,42 грн. підлягає
стягненню з ОСОБА_4, як солідарного
боржника, оскільки основний боржник
належним чином не виконав зобов'язання,
взяті на себе за кредитним договором та
додатковими угодами, а відтак
зобов'язання за кредитним договором не
вважаються припиненими, внаслідок чого
договір поруки теж продовжує дію до
припинення забезпеченого порукою
зобов'язання позичальника

Однак із вказаними висновками
суду не можна погодитися.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що відповідно до частини
четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. При
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Строк дії поруки не є строком
захисту порушеного права, а є строком
існування суб'єктивного права
кредитора й суб'єктивного обов'язку
поручителя, після закінчення якого
вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього
строку (який є преклюзивним) жодних дій
щодо реалізації свого права за
договором поруки, зокрема й
застосування судових заходів захисту
свого права (шляхом пред'явлення
позову), кредитор вчиняти не може.

Із договору поруки № 7.3-39/П-4 від 11
липня 2007 року, укладеного банком із
ОСОБА_5, з урахуванням додаткових угод
до нього, вбачається, що у договорі не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, а умова договору поруки
про його дію до повного виконання
боржниками своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договорам не є
встановленим сторонами строком дії
поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та
ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому
випадку підлягають застосуванню норми
ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з неналежним виконанням ПНВП
«Полімер-Акація» зобов'язань за
кредитним договором № 7,3-39 від 11 липня
2007 року, строк виконання якого настав 28
січня 2011 року, вимога про виконання
зобов'язань за кредитним договором
згідно договору поруки на адресу
поручителя була направлена 02 серпня 2011
року, тобто, вже після спливу
шестимісячного строку, встановленого
ч. 4 ст. 559 ЦК України, а відтак банк
пропустив строк на звернення до суду
із позовом про стягнення із поручителя
кредитної заборгованості на підставі
договору поруки, оскільки згідно зі
ст. 559 ЦК України вона припиняється
автоматично (за наявності умов).

За таких обставин рішення суду від 02
лютого 2012 року підлягає скасуванню на
підставі п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України (не
застосовано закон, який підлягає
застосуванню), з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову банка та про задоволення
зустрічного позову ОСОБА_6 про
припинення договору поруки.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України слід
стягнути з Публічного акціонерного
товариства ««Перший Український
Міжнародний Банк»» на користь ОСОБА_5
на повернення сплаченого судового
збору 94 грн. 10 коп.

Керуючись ст. 307, 308, п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 лютого 2012 року скасувати
та ухвалити нове рішення

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства ««Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за
договором поруки - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати договір поруки № 7.3-39/П-4 від 11
липня 2007 року укладений між ОСОБА_7 та
Закритим акціонерним товариством
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк»»
припиненим.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_4 на
повернення судового збору 94 грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:
Кочкова Н.О.

Судді:

Максюта Ж.І.

Григорченко Е.І.