Справа № 450/202/14
Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський
Провадження № 22-ц/783/5540/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
11 квітня 2014 року,

В С Т А Н О
В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просив
суд стягнути з відповідача на його
користь 90 000 грн. основного боргу за
договором позики, три проценти річних
за період з 01.03.2013 року по 21.01.2014 року у
розмірі 2 418 грн., а також понесені ним
судові витрати у розмірі 924,18 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що 14.12.2012 року позивач за усним
договором позики передав відповідачу 90
000 грн., про що свідчить власноручно
написана відповідачем розписка, згідно
якої той зобов'язувався повернути борг
до 01.03.2013 року. Однак, станом на 01.03.2013
року та в подальшому відповідач
позичені кошти позивачу не повернув,
незважаючи на неодноразові вимоги
останнього (а.с. 2-3).

Оскаржуваним заочним рішенням позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 заборгованість за
договором позики від 14.02.2012 року в
загальній сумі 92 418 грн., з яких: 90 000
грн.- основний борг; 2 418 грн.- три
проценти річних за період з 01.03.2013 року
по 21.01.2014 року, а також 924 грн. 18 коп.
судових витрат (а.с. 18-19).

Ухвалою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 08 липня 2014
року заяву ОСОБА_5 про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення (а.с. 33-35, 45) і відповідач
оскаржив це рішення в загальному
порядку.

Апелянт просить оскаржуване
рішення в частині стягнення з нього 2 418
грн. в якості трьох процентів річних
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
згаданої позовної вимоги, покликаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права.

Вважає, що судом спірні правовідносини
помилково були кваліфікованими, як
такі, що склалися з договору позики (а.с.
48-51).

Апелянт, будучи своєчасно належним
чином повідомленим про час і місце
апеляційного розгляду справи (а.с. 70), в
судове засідання не з'явився, про
причини такої неявки суд не повідомив,
що (у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України) не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення доводів апеляційної
скарги зі сторони представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

В матеріалах справи є наявним оригінал
розписки відповідача ОСОБА_5 від 14.12.2012
року, згідно якої він отримав у
позивача ОСОБА_4 кошти у сумі 90 000 грн.
(еквівалент 11 000 доларів США), які ОСОБА_5
зобов'язується повернути протягом
трьох місяців (до 01.03.2013 року; а.с. 12).

Наявна розписка містить всі ознаки
договору позики, які передбачені ст. 1046
ЦК України.

В той же час, стверджуючи в доводах
апеляційної скарги про помилковість
висновків суду про те, що спірні
правовідносини між сторонами спору
склалися з договору позики, апелянт в
порушення вимог вище згаданих статтей
10 і 60 ЦПК України не наводить своїх
доводів стосовно того, які саме
правовідносини склалися між сторонами
спору в результаті написання ним
розписки від 14.12.2012 року про отримання
ним у позивача ОСОБА_4 коштів у сумі 90 000
грн. з зобов'язанням про їх повернення
протягом трьох місяців, а відтак ці
доводи апеляційної скарги до уваги
прийматися не можуть.

Інших доводів стосовно суті та
предмета спору апеляційна скарга не
містить.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, доводи
якої не спростовують висновків
оскаржуваного рішення, слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити та залишити заочне рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 11 квітня 2014 року
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: