УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У процесі судового розгляду позов було
уточнено.

Позивач зазначав, що відповідно до
договору від 29 серпня 2007 року № ZPXRRC10380047
відповідач отримав кредит у розмірі 4 642
грн 43 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з чим станом на 10
грудня 2013 року виникла заборгованість
у сумі 24 657 грн 64 коп., яка складається з
наступного: заборгованість за
процентами - 7 924 грн 84 коп.,
заборгованість за комісією за
користування кредитом - 2 172 грн 56 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 14 560 грн 24
коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн,
штраф (процентна складова) - 1 232 грн 88
коп.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 24 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 03 вересня 2014
року зазначене судове рішення
скасовано. Ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в сумі 9 511
грн 12 коп., яка складається з
наступного: 7 924 грн 84 коп. -
заборгованість за процентами; 1 086 грн 28
коп. - заборгованість за комісією за
користування кредитом; 500 грн - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 29 серпня 2007 року
між позивачем і відповідачем укладено
договір № ZPXRRC10380047, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі 4 642
грн 43 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

За умовами укладеного договору,
договір складається із заяви
позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати позичальник повинен надавати
банку кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно з умовами
договору.

На порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконував.

Судовим наказом Вільнянського
районного суду Запорізької області від
23 січня 2009 року було стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість за вказаним кредитним
договором, яка утворилася станом на 24
листопада 2008 року у сумі 7 946 грн 63 коп., з
яких: 1 254 грн 74 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 1
086 грн 28 коп. - заборгованість за
комісією за користування кредитом, 578
грн 40 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 250
грн - штраф (фіксована частина); 366 грн 51
коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 10).

Згідно з постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області від 26
березня 2014 року закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
цього судового наказу про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у сумі 7 998 грн 36 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що судовим наказом Вільнянського
районного суду Запорізької області від
23 січня 2009 року було стягнуто з ОСОБА_3
заборгованість за вказаним кредитним
договором, яка утворилася станом на 24
листопада 2008 року у сумі 7 946 грн 63 коп., з
яких: 1 254 грн 74 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 1
086 грн 28 коп. - заборгованість за
комісією за користування кредитом, 578
грн 40 коп. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 250
грн - штраф (фіксована частина); 366 грн 51
коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 10).
Оскільки банк, звертаючись із новим
позовом, знову нараховує проценти та
комісію за користування кредитом, пеню
за несвоєчасне виконання зобов'язань і
штрафи саме з дати укладання
кредитного договору, тобто за той самий
період, суд першої інстанції дійшов
висновку про необґрунтованість
поданого банку розрахунку та відмову в
задоволенні позову.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, виходив із того,
що дострокове присудження до виконання
основного зобов'язання в натурі не
тягне його припинення з дня набрання
законної сили рішенням суду і не
виключає стягнення процентів, пені та
збитків, а також інших штрафних
санкцій, передбачених угодою, до дня
фактичного задоволення (повного
розрахунку). Звернення до суду з
вимогою про дострокове повернення всіх
сум за кредитним договором у зв'язку з
порушенням умов договору згідно з ч. 2
ст. 1050 ЦК не означає односторонньої
відмови від договору, а є наслідком
невиконання чи неналежного виконання
боржником своїх договірних
зобов'язань. Це спосіб
цивільно-правової відповідальності
боржника. У подальшому при невиконанні
рішення суду у кредитора виникає право
стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК
України, оскільки зобов'язальні
правовідносини не припинилися. У ст. 599
ЦК України зазначено, що зобов'язання
припиняються його виконанням,
проведеним належним чином (а не в силу
ухвалення рішення суду).

Ураховуючи, що за судовим наказом
заборгованість, яка утворилася станом
на 24 листопада 2008 року, була погашена
відповідачем лише 26 березня 2014 року,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає заборгованість за
процентами - 7 924 грн 84 коп.,
заборгованість за комісією за
користування кредитом - 1 086 грн 28 коп.,
які нараховані позивачем до повного
виконання судового наказу, пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором кредиту - 500 грн. У решті
позову апеляційний суд відмовив.

Проте з висновком апеляційного суду
погодитися не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і не
заперечується судами попередніх
інстанцій, що судовим наказом
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 23 січня 2009 року
стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за
вказаним кредитним договором, яка
утворилася станом на 24 листопада 2008
року у сумі 7 946 грн 63 коп., з яких: 1 254 грн
74 коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; 1 086 грн 28 коп. -
заборгованість за комісією за
користування кредитом, 578 грн 40 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 250 грн - штраф
(фіксована частина); 366 грн 51 коп. - штраф
(процентна складова) (а. с. 10).

Згідно з постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області від 26
березня 2014 року закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
цього судового наказу про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості у сумі 7 998 грн 36 коп.

Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК
України.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Наведених роз'яснень п. 17 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» апеляційний суд в
повній мірі не врахував та,
встановивши, що судовим наказом з
відповідача заборгованість за тілом
кредиту була стягнута в повному обсязі,
дійшов помилкового висновку про дію
кредитних правовідносин в подальшому
та наявність у банку права на
нарахування відсотків.

Із ухваленням судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яким є й
судовий наказ, припиняються
правовідносини сторін, що ґрунтуються
на кредитному договорі, зокрема, сплата
чергових платежів, сплата та
нарахування відсотків, разом із тим
виникає грошове зобов'язання із
повернення кредитних коштів в повному
обсязі та нарахованих на цей час
відсотків, невиконання якого тягне
відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК
України.

З огляду на наведене висновки
апеляційного суду про наявність
підстав для задоволення позову є
помилковими.

Вимог про стягнення коштів на підставі
ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Оскільки допущені апеляційним судом
порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення
справи, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції з врахуванням наведених
колегією суддів мотивів.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 03 вересня 2014 року
скасувати, рішення Вільнянського
районного суду Запорізької області від
24 лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель