УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Кагарлицького
районного управління юстиції в
Київській області, Орган опіки та
піклування Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації, про
стягнення суми індексації та пені за
прострочення сплати аліментів,
позбавлення батьківських прав; за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про зменшення розміру аліментів,
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами та пені за їх
простроченням, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 21 липня 2014
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної
виконавчої служби Кагарлицького
районного управління юстиції в
Київській області, Орган опіки та
піклування Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації, про
стягнення суми індексації та пені за
прострочення сплати аліментів,
позбавлення батьківських прав,
посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі, у якому
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися сини ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 13 вересня 2011 року з
відповідача стягнуто аліменти на двох
дітей в розмірі 2 тис. грн щомісяця. З
вини відповідача виникла
заборгованість за аліментами, оскільки
кожного місяця він сплачував кошти на
утримання дітей не в повному обсязі або
взагалі не сплачував.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 19 грудня 2012 року з
відповідача стягнуто заборгованість
за аліментами, яка утворилась за період
з січня 2011 року до липня 2012 року в сумі 19
100 грн та пеню за прострочення сплати
аліментів в сумі 5 764 грн. Проте і після
ухвалення вказаного рішення
відповідач продовжує умисно ухилятися
від сплати аліментів, відмовляється
погасити заборгованість та сплатити
пеню.

З урахуванням змін до позову, ОСОБА_3
просила: стягнути з ОСОБА_4 індексацію
аліментів в сумі 342 грн, неустойку (пеню)
за прострочення сплати аліментів в
сумі 64 638 грн 50 коп., нараховану за
період з січня 2013 року до червня 2014 року
та позбавити його батьківських прав
стосовно малолітніх синів: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів
до 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину,
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами та пені з серпня 2012 року.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року позов ОСОБА_3
та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
суму індексації аліментів в розмірі 342
грн.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав
відносно малолітніх синів: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зменшено розмір аліментних зобов'язань
ОСОБА_4 на синів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
13 вересня 2011 року.

З дня набрання рішенням законної сили
ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліменти на синів: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, але не менше, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину, до
досягнення дітьми повноліття.

У позові ОСОБА_3 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів
відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_4 про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2014 року зазначене судове
рішення в частині розміру аліментів
змінено та в цій частині ухвалено нове
рішення, яким зменшено розмір
аліментних зобов'язань ОСОБА_4 на синів:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначених рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 13 вересня 2011
року.

З дня набрання рішенням законної сили
ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 аліменти на синів: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частки
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця, але не менше, ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину, до
досягнення дітьми повноліття.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить ухвалені в справі рішення в
частині відмови в її позові про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів та в частині задоволення
зустрічного позову про зменшення
розміру аліментів скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що, ухвалюючи 18
січня 2011 року рішення про стягнення з
ОСОБА_4 аліментів на двох дітей в
розмірі 2 тис. грн, суд виходив із того,
що він не працює, має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, має нормальний стан здоров'я,
з нього не проводиться стягнення за
виконавчими документами, а мати дітей
перебуває в декретній відпустці.

Задовольняючи вимоги про зменшення
розміру аліментів, суди виходили з
доведеності погіршення матеріального
стану відповідача в порівнянні з
положенням, що існувало на час
ухвалення рішення про стягнення
аліментів. Визначаючи аліменти в
розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку,
апеляційний суд виходив із того, що
саме такий розмір забезпечить
утримання двох дітей.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками. Підстав для скасування
рішення апеляційного суду в цій
частині не вбачає.

Разом із тим з висновками судів про
відмову в позові ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
погодитися не можна з таких підстав.

За положеннями ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів. Суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
за передбачених ст. 197 СК України умов.

Разом із тим суди, відмовляючи у
стягненні неустойки, на порушення
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України не
визначили підстав, з яких дійшли такого
висновку; обставини, з якими закон
пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки, не встановили.

За таких обставин рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в частині
відмови в позові ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
підлягають скасуванню з передачею
справи в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

У решті ухвалені у справі судові
рішення не оскаржуються та, відповідно,
в касаційному порядку не
переглядаються.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
25 вересня 2014 року в частині зменшення
розміру аліментних зобов'язань
залишити в силі.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 21 липня 2014 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 25
вересня 2014 року в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель