У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Вікторівської сільської ради
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 3 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом. Зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба - ОСОБА_4
Після смерті останньої залишилось
майно, що належало їй на праві
приватної власності, яке вона йому
заповіла за життя. Він не зміг вчасно
звернутися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини,
оскільки тривалий час хворів, досяг
пенсійного віку, у зв'язку із
незадовільним станом здоров'я
потребував постійного обстеження та
лікування. Посилаючись на наведене,
просив задовольнити позов.

Рішенням Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 5
листопада 2013 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для
подання заяви до нотаріальної контори
про прийняття спадщини після смерті
баби, ОСОБА_4 - три місяці.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 3 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення
апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у матеріалах справи відсутні дані,
які могли б свідчити про існування у
позивача будь-яких захворювань чи
інших обставин, що унеможливлювали
звернення до нотаріуса протягом 2000-2013
років.

Проте повністю погодитися з таким
висновком не можна.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть від 6
вересня 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що
секретарем виконкому Вікторівської
сільської ради Галицького району
Івано-Франківської області було
посвідчено заповіт, яким ОСОБА_4
заповіла своїй дочці ОСОБА_5 земельний
пай, що знаходиться на території
Вікторівської сільської ради та
належав їй на праві приватної
власності на землю в межах середньої
земельної частки, що підтверджується
копією заповіту від 15 травня 2000 року.

Згідно копії заповіту від 23 листопада
2000 року, посвідченого секретарем
виконкому Вікторівської сільської
ради, ОСОБА_4 заповіла все майно ОСОБА_3

Згідно копії повторного свідоцтва про
народження ОСОБА_3 від 11 жовтня 2013 року
ОСОБА_5 є матір'ю позивача.

Подаючи до апеляційного суду
апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції ОСОБА_5 вказувала, що
вона участі в розгляді справи не брала,
цим рішенням порушені її права,
оскільки будучи спадкоємцем першої
черги за законом прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_4 і отримала
правовстановлюючі документи на
спадкове майно.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд в
ухваленому ним рішенні ніяких
висновків з приводу прийняття спадщини
ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 не зробив,
не з'ясував у який спосіб її прийнято, а,
відповідно, чи вирішене питання про її
права та обов'язки оскаржуваним нею
рішенням і чи має вона право на його
оскарження.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

На порушення вимог ст. ст. 4, 10 ЦПК
України апеляційний суд не сприяв
всебічному й повному з'ясуванню
обставин справи, не перевірив чи
прийняла ОСОБА_5 спадщину, а у випадку
її прийняття останньою чи могла
Вікторівська сільська рада бути
належним відповідачем у справі.

У разі, коли відповідачем є інша особа,
а не та, до якої пред'явлено позов, суд
відмовляє в позові до неналежного
відповідача з цієї підстави і не
повинен робити інших висновків, щодо
обставин справи не пов'язаних із
встановленням належності відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
не зробивши висновків щодо прийняття
спадщини ОСОБА_5, не встановив чи
виникли матеріально-правові відносини
між сторонами виходячи з підстав та
предмету позову, що розглядався.

Допущені судом апеляційної інстанції
порушення норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179, 303 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
цього суду.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 3 липня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник