У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Попович О.В.,

Парінової І.К.,

Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна», Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
захист прав споживача та визнання
кредитного договору недійсним, за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 в особі його представника
ОСОБА_4 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова
від 12 серпня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна»), Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») про захист прав споживача та
визнання кредитного договору
недійсним, посилаючись на те, що 16
квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ним
укладений кредитний договір № ML708/080/2008.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю б/н.

Згідно з вищевказаним договором ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором
від 16 квітня 2008 року № ML708/080/2008.

Указуючи на положення ст. ст. 11, 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
рішення Конституційного суду України
від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011
у справі про захист прав споживачів,
ОСОБА_3 вважає, що кредитний договір
містить несправедливі щодо нього
умови, тому він має бути визнаний
недійсним.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося
до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
що 16 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_3 укладений кредитний договір
№ ML708/080/2008.

Згідно з кредитним договором, а також
на підставі кредитної заявки ОСОБА_3
від 16 квітня 2008 року банк надав
відповідачу кредит у сумі 83 653,00 дол. США
зі строком остаточного повернення до 17
квітня 2023 року.

ОСОБА_3 в свою чергу, зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути банку вказані кредитні
кошти в строки, зазначені в кредитному
договорі, а також сплатити відповідну
плату за користування цими коштами, в
порядку та на умовах, що визначені
кредитним договором

Згідно з кредитним договором
повернення відповідної частини
кредиту та сплата процентів
здійснюється відповідачем щомісяця у
розмірі та строки визначені графіком
платежів (додаток №1 до кредитного
договору).

У порушення умов кредитного договору
відповідачем не погашено належні до
сплати суми кредиту.

Станом на 13 листопада 2013 року
заборгованість відповідача за тілом
кредиту за кредитним договором складає
73 478,54 дол. США, що за офіційним курсом
НБУ станом на 13 листопада 2013 року
складає 587 313 грн 97 коп.

Згідно з кредитним договором за
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за цим договором,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі 1 % (один відсоток)
від суми несвоєчасно виконаного
зобов'язання, за кожен день прострочки,
пеня сплачується додатково до
прострочених сум.

За несвоєчасне повернення кредиту
відповідачу нарахована пеня в розмірі 2
547 447 грн 19 коп.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю б/н.

Згідно з вищевказаним договором ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором
від 16 квітня 2008 року № ML708/080/2008.

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП
Банк» щодо права вимоги до боржника за
вказаним кредитним договором.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило
позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 серпня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 17 вересня 2014 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено, зустрічні позовні вимоги
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 174 627 грн 94 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат у
справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі
свого представника ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли усіх істотних
умов договору (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог ‒? відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Установлено, що 16 квітня 2008 року між
ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», був укладений кредитний договір.

Згідно з кредитним договором та на
підставі кредитної заявки 16 квітня 2008
року ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 83 653,00
дол. США зі строком остаточного
повернення до 17 квітня 2023 року.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю б/н.

Згідно з вищевказаним договором ПАТ
«ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло на себе
зобов'язання за кредитним договором
від 16 квітня 2008 року № МL708/080/2008.

ОСОБА_3 виконував вимоги укладеного
кредитного договору до 16 грудня 2009
року.

09 жовтня 2013 року на погашення ОСОБА_3
заборгованості за вказаним кредитним
договором було зараховано ще 8 383,61 дол.
США, кошти були отримані після
добровільної реалізації майна, що було
заставою за договором (а. с. 58).

Станом на 13 листопада 2013 року
заборгованість відповідача за тілом
кредиту за кредитним договором складає
73 478,54 дол. США, що за офіційним курсом
НБУ станом на 13 листопада 2013 року
складає 587 313 грн 97 коп.

Відповідно до п. 3.1.1 ст. 3 ч. 2 кредитного
договору за порушення прийнятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором, позичальник зобов'язаний
сплатити банку пеню в розмірі 1 % (один
відсоток) від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання, за кожен день
прострочки, пеня сплачується додатково
до прострочених сум.

Згідно з умовами договору за
несвоєчасне повернення кредиту
відповідачу нарахована пеня в розмірі 2
547 447 грн. 19 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність ‒? це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальний строк позовної давності
становить 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із відсутності
підстав для визнання зазначеного
кредитного договору недійсним,
оскільки він відповідає загальним
засадам судочинства та укладений в
належній формі.

Частково задовольняючи зустрічні
позовні вимоги, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, обґрунтовано вказував
на те, що у зв'язку з неналежним
виконанням умов кредитного договору у
ОСОБА_3 утворилася заборгованість, яку
він має сплатити. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» не пропущено строки позовної
давності для звернення до суду з
позовом про стягнення заборгованості,
оскільки ОСОБА_3 вчинені дії, якими
такий строк було перервано. Розмір пені
нараховано в межах річного строку.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно,
зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права при їх ухваленні,
які передбачені ст. ст.
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування судових рішень, та в
основному зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновком судів по
їх оцінці, тому колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі його
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 серпня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 17 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

О.О. Дьоміна

Судді:
М.В. Дем'яносов

І.К.
Парінова

О.В.
Попович

С.П.
Штелик