У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Голови окружної
військово-лікарської комісії ГУМВС
України у Дніпропетровській області
Душейка Олександра Володимировича,
терапевта окружної
військово-лікарської комісії ГУМВС
України в Дніпропетровській області
ОСОБА_5, про визнання дій
неправомірними та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 21 травня
2014 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом. Зазначала, що
вона у грудні 2010 року за направленням
підрозділу по роботі з особовим
складом податкової міліції
Дніпропетровської області була
направлена до окружної військової
лікарської комісії ГУМВС України в
Дніпропетровській області для
визначення стану здоров'я з метою
вирішення придатності до служби в
органах податкової міліції. 11 березня
2011 року терапевтом ВЛК ГУМВС України в
Дніпропетровській області
ОСОБА_5 їй було повідомлено, що в акті
медичного огляду як кандидата на
службу в органи податкової міліції
постановлено діагноз НЦД змішаного
типу. Однак на вимогу надати для
ознайомлення цей акт медичного огляду
вона та голова ВЛК ГУМВС України у
Дніпропетровській області Душейко О.В.
відмовились. Посилаючись на наведене,
просила позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21 травня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року рішення суду першої інстанції у
частині обґрунтування відмови у позові
змінено.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить оскаржувані судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд виходив із того, що
відповідачі у справі є посадовими
особами окружної військово-лікарської
комісії ГУМВС України в
Дніпропетровській області, які були
призначені на посаду ГУМВС України в
Дніпропетровській області, а оскільки
позивач оскаржує незаконні дії
посадових осіб органу державної влади
при здійсненні ними своїх повноважень
(посадовими особами окружної
військово-лікарської комісії ГУМВС
України в Дніпропетровській області),
то заподіяна такими діями шкода
відшкодовується державою.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 звернулася в суд до Голови
окружної військово-лікарської комісії
ГУМВС України у Дніпропетровській
області Душейка О.В., терапевта
окружної військово-лікарської комісії
ГУМВС України в Дніпропетровській
області ОСОБА_5 про визнання дій
неправомірними та відшкодування
моральної шкоди.

Дійшовши висновку про те, що
відповідачі у справі є посадовими
особами, апеляційний суд мав з'ясувати
чи підлягає розгляду вказаний спір у
порядку цивільного судочинства з
огляду на те, що позивач просила
визнати дії відповідачів
неправомірними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1
ст. 3 КАС України).

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктний склад учасників
спірних правовідносин та їх характер.

Статтею 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо за
своїм внутрішнім переконанням.
Результати оцінки доказів
відображаються в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

У рішенні апеляційного суду не
наведено доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_5 є посадовою особою
органу державної влади або ж здійснює
делеговані повноваження.

Отже, висновки апеляційного суду в
частині вирішення вимог, які були
предметом розгляду є суперечливими.

Вказані порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, в зв'язку
з чим рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до цього суду.

При новому розгляді справи суду
належить врахувати наведене, визначити
чи всі із заявлених позивачем вимог
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, якщо всі вони
або частина з них підлягає розгляду в
порядку іншого судочинства, -
обговорити питання про закриття
провадження у справі (частині вимог).

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційна скарга ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник