У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД Еліт Сервіс» в
особі Львівської філії, Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_6, про
визнання прилюдних торгів недійсними
та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на нерухоме
майно за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 10 червня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Львівської області від 27 червня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати недійсними прилюдні торги від 7
грудня 2012 року, проведені Львівською
філією ТзОВ «ТД Еліт Сервіс» з
реалізації арештованого нерухомого
майна - предмета іпотеки нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, загальною площею
433,0 кв.м та нежитлові будівлі
гаражно-складських приміщень.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що в
кінці лютого 2013 року з постанови
державного виконавця він дізнався про
те, що належне йому майно було
реалізовано з прилюдних торгів, проте
коштів від реалізації було
недостатньо, тому виконавчий документ
повернуто стягувачеві. Зазначав, що
Львівською філією ТзОВ «ТД Еліт
Сервіс» було призначено первинні
прилюдні торги на 10 жовтня 2012 року, які
не відбулися. Вказував, що згідно акту
переоцінки від 12 листопада 2012 року
об'єкт реалізації було переоцінено з 735
796 грн на 551 847 грн та продано 7 грудня 2012
року на повторних торгах. На його думку,
процедура реалізації його майна
проведена з порушенням законодавства.

У червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом про визнання права
власності на нерухоме майно, в якому
просив визнати за ним право власності
на нежитлову будівлю, загальною площею
433,0 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1, та
нежитлові будівлі гаражно-складських
приміщень площею 155,8 кв.м, що
розташовані по

АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 7
грудня 2012 року ним на прилюдних торгах
було придбане нерухоме майно, а саме:
нежитлову будівлю площею 433,0 кв.м по
АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі
гаражно-складських приміщень площею
155,8 кв.м по

АДРЕСА_2. Зазначав, що він є
добросовісним набувачем вказаного
майна, отже і його власником.

Рішенням Трускавецького міського суду
Львівської області від

10 червня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано прилюдні торги від 7 грудня 2012
року, проведені Львівською філією ТзОВ
«ТД Еліт Сервіс» з реалізації
арештованого нерухомого майна -
предмета іпотеки нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1, загальною площею 433,0 кв.м. та
нежитлових будівель
гаражно-складських приміщень,
недійсними.

У задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 27 червня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсними прилюдних торгів
від 7 грудня 2012 року, проведених
Львівською філією ТзОВ «ТД Еліт
Сервіс» з реалізації арештованого
нерухомого майна - предмета іпотеки
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1,
загальною площею 433,0 кв.м, та нежитлових
будівель гаражно-складських приміщень,
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким позов ОСОБА_4
задоволено, але з інших підстав.

Визнано недійсними прилюдні торги від 7
грудня 2012 року, проведені Львівською
філією ТзОВ «ТД Еліт Сервіс» з
реалізації арештованого нерухомого
майна - предмета іпотеки нежитлової
будівлі по

АДРЕСА_1, загальною площею 433,0 кв.м, та
нежитлових будівель
гаражно-складських приміщень.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення в частині, яка не скасована
апеляційним судом, та апеляційний суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання прилюдних
торгів від 7 грудня 2012 року недійсними і
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про задоволення позову з інших підстав,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, при
вирішенні справи, правильно застосував
Тимчасове положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна, в
редакції від 30 листопада 2009 року, яка
діяла на час проведення прилюдних
торгів.

В обґрунтування доводів касаційної
скарги ОСОБА_6 вказує на порушення
апеляційним судом норм матеріального
права, при цьому посилається на Закон
України «Про іпотеку». Проте, в рішенні
апеляційного суду зазначено, що Закон
України «Про іпотеку», яким керувався
суд першої інстанції, спірних
правовідносин не регулює. Суд
апеляційної інстанції в своєму рішенні
зазначив, що реалізація спірного майна
повинна була проводитись за
процедурою, передбаченою Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна,

п. 4.2 якого був порушений при проведенні
прилюдних торгів.

Рішення суду першої інстанції містить
висновок щодо відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 про визнання
права власності на спірне майно та
містить мотиви, за яких дійшов такого
висновку. Суд апеляційної інстанції з
таким висновком погодився і в цій
частині рішення суду першої інстанції
залишив без змін.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції в частині, яка не скасована
апеляційним судом, та рішення
апеляційного суду не дають підстав для
висновку про те, що судом при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду
Львівської області від 10 червня 2013 року
в не скасованій апеляційним судом
частині та рішення апеляційного суду
Львівської області від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська