УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області та ОСОБА_5,
третя особа - суддя Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області Кобиляцька-Шаховал Інна
Олександрівна, про визнання дій
неправомірними, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом до
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області та ОСОБА_5,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6,
який до дня смерті проживав по АДРЕСА_1.
Після його смерті залишилось спадкове
майно, яке складалось з квартири
АДРЕСА_1 та грошових внесків в
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» Дніпропетровської
обласної дирекції. Рішенням
Нікопольського міськрайсуду
Дніпропетровської області від 25 квітня
2012 року ОСОБА_8 було визнано
спадкоємцем після смерті її батька.
Однак рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 серпня
2012 року було скасовано вищевказане
рішення Нікопольського міськрайсуду
Дніпропетровської області від 25 квітня
2012 року та ухвалено нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 було
відмовлено. Також рішенням
Нікопольського міськрайсуду
Дніпропетровської області від 25 жовтня
2012 року їй було визначено
додатковий строк у три місяці для
прийняття спадщини. 23 листопада 2012 року
Другою Нікопольською державною
нотаріальною конторою було
зареєстровано її заяву про прийняття
спадщини після смерті її батька на
підставі вищевказаного рішення. Згідно
відповіді банку від 10 грудня 2012 року,
грошові кошти у розмірі 27 998,66
грн., які входили до складу спадкового
майна, отриманні ОСОБА_5 Листом від 21
грудня 2012 року Другою Нікопольською
державною нотаріальною конторою її
було повідомлено про неможливість
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, у зв'язку із чим їй
необхідно звертатися до суду. На даний
час ОСОБА_5 повернув їй грошові кошти
від продажу квартири та частково
грошові кошти, отриманні ним у банку в
розмірі 9200 грн. Іншу частину грошових
коштів у розмірі 18 798,66 грн. ОСОБА_5
повертати відмовився, в зв'язку з чим
вона змушена звертатися до суду за
захистом своїх прав.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від
25 грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 18 598,66 грн., на повернення судових
витрат - 235,40 грн., а всього 18 834,06 грн.
Вирішено питання розподілу
судових витрат. У задоволенні решти
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить оскаржувані судові рішення
скасувати та передати справу на новий
розгляд до апеляційного суду.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга не
може бути задоволена з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, яким надано належну оцінку,
дійшов вірного висновку про те, що саме
ОСОБА_5 безпідставно набув у свою
власність належні позивачу спадкові
грошові кошти і нерухоме майно та
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 безпідставно набуті
грошові кошти у розмірі 18598,66 грн., як
різницю між спадковою сумою в розмірі
27998,40 грн. та повернутою сумою в
розмірі 9400 грн.

Доводи касаційної скарги не
впливають на законність та
обґрунтованість рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська
від 25 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська

3

Справа № 6-17576св14

Справа № 6-17576св14Головуючий у суді І
інстанції: Решетнік М.О.

Доповідач у суді ІІ інстанції: Макаров
М.О. Доповідач: Фаловська І.М.