РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10428/14-ц

пр. № 2/759/4049/14

01 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваль О.А.

при секретарі - Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, треті особи: ОСОБА_4,
Приватне акціонерне товариство
Страхова компанія "Лафорт" про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП, обґрунтовуючи свої позовні вимоги
тим, що 20.08.2013 року відбулась ДТП за
участю водія ОСОБА_4, який керував, на
підставі трудової угоди з ОСОБА_2 його
автомобілем «RENAULT VAGNUM», державний номер
НОМЕР_1 та його автомобіля «RENAULT KANGOO»,
державний номер НОМЕР_2 під його
керуванням.

Внаслідок зазначеного ДТП його
автомобіль «RENAULT KANGOO» був пошкоджений,
згідно звіту № 52/09/13 від 13.09.2013 року,
проведеного в рамках кримінального
провадження, вартість заподіяної йому
матеріальної шкоди становить 112 656 грн.
46 коп. Також ним були понесені витрати
на суму 11 440 грн. по оплаті за зберігання
автомобіля з 08.09.2013 року по 28.01.2014 рік.

Крім того, йому довелося понести
витрати на лікування у розмірі 15 820 грн.
85 коп. Так, після вказаного ДТП його
відразу було госпіталізовано до
Коростишівської центральної лікарні,
де проходив обстеження та отримав
лікування з 20.08.2013 року по 22.08.2013 року, з
22.08.2013 року по 28.08.2013 року знаходився на
стаціонарному лікуванні в клініці
нейрохірургії та неврології Головного
військово-медичного клінічного центру
«ГВКГ», з 28.08.2013 року знаходився вдома
під наглядом лікарів. 13.12.2013 року йому
було проведено спеціальну ком»ютерну
томографію шийного відділу хребта,
рекомендовано консультацію
невропатолога. 16.01.2014 року отримав
консультацію нейрохірурга, який надав
відповідні рекомендації, зокрема
нагляд невропатолога за місцем
проживання, курси відповідної
реабілітаційної терапії на шийний
відділ хребта; щадний режим для шийного
відділу хребта. З 10.01.2014 року по 24.01.2014
рік знаходився на амбулаторному
лікуванні, рекомендовано: уникати
тривалого статичного навантаження та
переохолодження; сезонна профілактика;
плавання; ЛФК; санаторно-курортне
лікування.

Разом із вказаним йому заподіяно і
моральну шкоду, яку він оцінює в 60000
грн. та обґрунтовує завданням йому
тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
що значною мірою негативно вплинуло на
звичайний спосіб і уклад життя, його
фізичне та психічне здоров'я, а також
небажанням, а ні відповідача, а ні
винуватця ДТП відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду.

18.02.2014 року Коростишівський районний
суд Житомирської області постановив
вирок, яким винним у чиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а
відтак в зазначеній
дорожньо-транспортній пригоді визнано
ОСОБА_4 Оскільки, такий в момент
зазначеного ДТП перебував у трудових
відносинах з ОСОБА_2, позивач просив
стягнути саме з нього заподіяну йому
матеріальну шкоду у розмірі 139 917 грн. 31
коп. та моральну у розмірі 60000 грн.

В процесі розгляду справи було
з»ясовано, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована Страховою компанією
«Лафорт», яку судом було залучено до
розгляду в якості третьої особи, а в
подальшому і те, що остання в стані
припинення, на підставі судового
рішення про визнання юридичної особи
банкрутом, у зв»язку з чим за
клопотанням представника позивача
Моторне (транспортне) страхове бюро
України було залучено до розгляду цієї
справи в якості співвідповідача.

У зв»язку із вище зазначеним,
представник позивача уточнив позовні
вимоги, згідно яких просив стягнути з
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на користь позивача в
якості відшкодування завданої йому
матеріальної шкоди 50 000 грн. та
моральної шкоди у розмірі 60 000 грн., а з
ОСОБА_2 в якості відшкодування завданої
йому матеріальної шкоди 49 917 грн. 31 коп.

Вказані вимоги з уточненнями
представник позивача підтримав у
судовому засіданні, просив їх
задовольнити з підстав зазначених у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки не повідомив,
направив суду свої письмові
заперечення до позову, згідно яких
просив в позові відмовити, зазначаючи,
що його цивільно-правова
відповідальність застрахована ПрАТ
Страховою компанією "Лафорт"
відповідно до Полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальностівлсників наземних
транспортних засобів АВ/9787759 , а тому
саме вказана страхова компанія і має
відшкодовувати позивачу завдані йому
збитки.

Відповідач Моторне (транспортне)
страхове бюро України у судове
засідання явку свого представника не
забезпечив, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
письмово просив розглядати справу без
їх участі, у позові відмовити, у зв»язку
з тим, що Моторне (транспортне) страхове
бюро України, згідно Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» несе відповідальність за
страховика - учасника МТСБУ у разі
визнання його банкрутом та/або
ліквідованим та у разі недостатності
коштів та майна страховика, коли
стосовно ПрАТ СК "Лафорт" відкрито
Господарським судом м.Києва лише
ліквідаційну процедуру без
затвердження ліквідаційного балансу,
тобто без доказів недостатності коштів
та майна страховика "Лафорт".

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання
не з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки не повідомив, третя
особа Приватне акціонерне товариство
Страхова компанія "Лафорт" в судове
засідання свого представника також не
направила, повідомлялась судом
належним чином, зокрема і через
відповідного арбітражного керуючого,
про причин неявки не повідомила, у
зв»язку з чим суд вважає за можливе
розглядати справу без участі не
з»явившихся у судову засіданні
учасників процесу на підставі наявних
та наданих суду доказів по справі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
заперечення відповідачів, надані
докази у справі у їх сукупності, суд
дійшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2013 року
приблизно о 05-30 год. на автодорозі
Київ-Чоп в Коростишівському районі зі
сторони м. Житомир в напрямку м.Київ
відбулася дорожньо-транспортна
пригода за участю водія ОСОБА_4, який
керував автомобілем «RENAULT VAGNUM»,
державний номер НОМЕР_1, що належить
відповідачу ОСОБА_2 та автомобіля «RENAULT
KANGOO», державний номер НОМЕР_2 під
керуванням позивача, що належить
останньому на праві приватної
власності, внаслідок чого, позивачу
було завдовно тілесні ушкодження
середньої тяжкості та значною мірою
пошкоджено автомобіль.

Вироком, який набрав чинності,
Коростишівського районного суду
Житомирської області від 18.02.2014 року
ОСОБА_4 визнанно винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України та притягнуто до відповідної
кримінальної відповідальності,
визнано порушення останнім Правил
дорожнього руху, внаслідок чого і
сталася вказана ДТП та заподіяння
тілесних ушкоджень середньої тяжкості
ОСОБА_1, пошкодження його автомобіля.

Статтею 61 ЦПК України
передбачені підстави звільнення від
доказування, зокрема ч.4 вказаної
статті, яка визначає, що вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обовязкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дії особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина третьої особи ОСОБА_4
у скоєній ДТП є доведеною.

Встановлено, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль «RENAULT KANGOO»,
державний номер НОМЕР_2, власнику якому,
тобто ОСОБА_1, згідно Звіту про оцінку
вартості збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу за № 52/09/13 від 13.09.2013 року
заподіяно матеріального збитку на суму
112 656 грн. 46 коп.

Встановлено і те, що в момент
управління та відповідно в момент
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4
належним ОСОБА_2 автомобілем, зокрема
«RENAULT VAGNUM», державний номер НОМЕР_1,
ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах
з ОСОБА_2, що підтверджується формою
трудового договору між працівником і
фізичною особою, яка використовує
найману працю від 18.09.2012 року та
трудовою книжкою ОСОБА_4, згідно яких
вбачається, що останній прийнятий на
роботу ОСОБА_2 18.09.2012 року та звільнений
за згодою сторін 30.08.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Отже, з аналізу вказаних норм
вбачається, що не несе
відповідальності перед потерпілим за
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом. Тобто таку
відповідальність має нести
роботодавець.

З»ясовано, що цивільно-правова
відповідальності ОСОБА_2, застрахована
ПрАТ Страховою компанією "Лафорт",
відповідно до Полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальностівлсників наземних
транспортних засобів АВ/9787759.

Згідно вказаного Полісу ліміт за
шкоду заподіяну майну встановлений у
розмірі 50 000 грн. та 500 гр. франшизи.

Згідно п. 9.1. ст.9 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у відповідній редакції,
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика - це грошова сума, в межах
якої страховик зобов'язаний провести
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути

визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому законом
порядку оцінену шкоду, заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Якщо транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується урозмірі, який відповідає
вартості транспортного засобу до
дорожньо-транспортноїпригодита
витратам по евакуації транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди. Право на залишки
транспортного засобу отримує
страховик чи МТСБУ (п. 30.3 ст. 30 вказаного
Закону).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Отже, з огляду на зазначені норми та
встановлений у Полісі ПрАТ СК"Лафорт"
обов»язкового страхування
цивільно-правової
відповідальностівлсників наземних
транспортних засобів АВ/9787759 ліміт
відповідальності страховика, різниця
матеріального збитку нанесеного
пошкодженням автомобіля ОСОБА_1
підлягає стягненню саме з ОСОБА_2, як
роботодавця винної в ДТП особи.

Така різниця заподіяної
матеріальної шкоди позивачу та ліміту
страхової відповідальності складає 63
156 грн. 46 коп. з розрахунку: 112 656 грн. 46
коп. (згідно звіту про оцінку вартості
збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу за № 52/09/13 від 13.09.2013 року) - 49 500 (50
000 грн. ліміт відповідальності згідно
Полісі ПрАТ СК"Лафорт" обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальностівлсників наземних
транспортних засобів АВ/9787759 - 500 грн.
франшиза, згідно цього ж Полісу = 49 500) = 63
156 грн. 46 коп.

Проте, враховуючи межі заявлених
вимог позивачем, з ОСОБА_2 на його
користь підлягає стягненню
матеріальна шкода у розмірі 49 917 грн. 31
коп., задовольнивши таким чином
повністю позовні вимоги в частині
вимог позивача до вказаного
відповідача.

В частині позовних вимог
заявлених позивачем до відповідача
Моторного (транспортного) страхового
бюро України задоволенню не підлягають
з огляду на таке.

Відповідно до абзацу ґ пункту 41.1 ст.41
Закону України « Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння у разі
недостатності коштів та майна
страховика-учасника МТСБУ, що
визнаний банкрутом та/або
ліквідований, для виконанняйого
зобов'язань за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що 25.09.2014 року
Господарським судом м. Києва прийнято
рішення про визнання боржника ПрАТ
СК"Лафорт" банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру в порядку ст.51
Закону України « Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Як зазначено в п. 1 постанови № 15
Пленуму Верховного Суду України «про
судову практику в справах про
банкрутство» зазначено, з метою
правильного та однакового
застосування закону про банкрутство
Пленум ВСУ постановляє, роз'яснити
судам, що провадження у справах про
банкрутство регулюється Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», який містить
спеціальні норми та пріоритет у
застосуванні при розгляді справ про
банкрутство щодо інших законодавчих
актів України.

Враховуючи, що відносно до ПрАТ
СК"Лафорт" відкрито процедуру
банкротства, на спірні правовідносини
поширюється дія Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
відповідно до якого вимоги за
зобов`язаннями боржника , визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедури банкрутства,
можуть пред`являтись в межах
ліквідаційної процедури, тобто повинні
розглядатись відповідно до вказаного
Закону.

Згідно ч.1, 2 ст. 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом 30 днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.Вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання або не заявлені взагалі
не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

Згідно з ст.23 Закону України « Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство.

З»ясовано, що позивач звертався до
господарського суду м. Києва з заявою
про включення його до реєстру вимог
кредиторів ПрАТ СК"Лафорт", але не
дочекавшись завершення процедури
ліквідації ПрАТ СК"Лафорт" додатково
звернувся із позовом до МТСБУ, що
оцінюється судом відповідним чином.

Крім того, відповідно до положень п.20. 3
ст.20 Закону України « Про обов`язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі
ліквідації страховика за рішенням
визначених законом органів обов'язки
за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності виконує
ліквідаційна комісія. Обов'язки
страховика за такими договорами, для
виконання яких у страховика, що
ліквідується, недостатньо коштів
та/абомайна,приймає на себе МТСБУ.
Виконання обов'язків у повному
обсязі гарантується коштами
відповідного централізованого
страхового резервного фонду МТСБУ на
умовах, визначених цим Законом.

Згідно п.7 ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі ліквідації страховика
або визнання його банкрутом страховик
зобов'язаний передати до МТСБУ всі
матеріали щодо укладених ним договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що на
час розгляду справи процедуру
ліквідації ПрАТ СК"Лафорт" не
завершено, матеріалів щодо укладених
договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів цією
страховою компанією не передано.

Тоді як, відповідно до зазначеного
Закону передбачено обов'язкові умови
для проведення МТСБУ регламентних
виплат за страховика, що визнаний
банкрутом, а саме підтвердження факту
визнання страховика банкрутом;
наявність невиконаних зобов'язань
страховика за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів; недостатність
коштів та майна страховика для
виконання його зобов'язань за
договорами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.

У зв»язку з чим позовні вимоги до МТСБУ
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

З огляду на що з ОСОБА_2 на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн.
60 коп.

Керуючись ст.ст. 1172, 1187, 1194 ЦК
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Законом України « Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
постановою № 15 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про банкрутство», ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 64, 88,
212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_1 в якості відшкодування
матеріальної шкоди 49 917 (сорок дев»ять
тисяч дев»ятсот сімнадцять) грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копій цього
рішення.

Суддя: