пр. № 2/759/5773/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м. Києва Борденюк В.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг»
про визнання права власності на об'єкт
інвестування,

В С Т А Н О В И В :

Позовна заява ОСОБА_1 про визнання
права власності на об'єкт інвестування
подана до суду із порушенням вимог
процесуального Закону, з огляду на те,
що у порушення положення частини 5
статті 119 ЦПК України позивачем не було
надано доказів сплати судового збору
при поданні позову.

Так, у тексті позовної заяви,
обґрунтовуючи наявність підстав для
звільнення від сплати судового збору,
позивач вказав на те, що він є
споживачем за договором №554-Д
інвестування будівництва від 01.09.2003
року, що був укладений між ним і ТОВ «БК
«БудІнвестХолдінг»; відтак, позивач
вважає, що на підставі частини 3 статті
22 Закону України «Про захист прав
споживачів» що він є звільненим від
сплати судового збору при поданні
даного позову.

Водночас, із такою позицією позивача
погодитись не можна, виходячи із
такого.

Споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника (пункт 22 частини 1
статті 1 Закону України «Про захист
прав споживачів»).

Споживачі звільняються від сплати
судового збору за позовами, що
пов'язані з порушенням їх прав (частина
3 статті 22 Закону України «Про захист
прав споживачів»).

Предметом даного позову є вимога
позивача до ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг»
про визнання права власності на об'єкт
незавершеного будівництва, а саме
однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка є
об'єктом інвестування за вказаним
договором №554-Д інвестування
будівництва від 01.09.2003 року. Відтак, у
межах заявленого позову, ОСОБА_2 вважає
себе споживачем за даним договором.

Однак, заявлені позивачем вимоги не
повною мірою стосуються захисту прав
ОСОБА_2, як споживача, джерелом яких є
договір інвестування.

Так, пункт 2.6. Договору передбачає
обов'язок відповідача передати
інвестору квартиру за актом і надати
необхідні документи для оформлення
права власності на неї.

Відтак, вимога позивача про визнання
права власності на об'єкт інвестування
виходить за межі врегульованих
договором взаємних правовідносин між
сторонами договору інвестування.

Тому, у даному разі, такий позов не є
таким, що був поданий ОСОБА_2, як
споживачем за договором №554-Д
інвестування будівництва від 01.09.2003
року.

Наведене свідчить про відсутність
підстав для звільнення позивача від
сплати судового збору при поданні
даного позову із майновими вимогами
про визнання права власності.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» ставка
судового збору за подання позовної
заяви майнового характеру встановлено
ставку судового збору у розмірі 1
відсотка ціни позову, який у даному
разі обраховується із вартості
відшукуваного майна, але не менше 0,2
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно зі статтею 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що заяву подано без
додержання вимог, викладених у статтях
119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача.

За таких обставин дана позовна заява
підлягає залишенню без руху із
наданням заявнику строку для усунення
вказаних недоліків, а саме для подання
належних доказів сплати судового збору
у встановленому законодавством
порядку і розмірі.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 121, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг» про
визнання права власності на об'єкт
інвестування.

Зобов'язати заявника у строк не пізніше
ніж два дні з дня отримання ухвали
усунути недоліки, вказані у
мотивувальній частині ухвали.

В іншому разі заява буде вважатися
неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: