Справа № 341/281/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2440/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т.В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука
І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Гавриляк Є.М.,

з участю ОСОБА_2 та
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Галицького районного суду від 10 жовтня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

04.02. 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом
до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В заяві зазначив, що з 26.08.2008 року по
24.12.2013 року перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі, під час якого
придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що спірна квартира
придбана виключно за кошти, зароблені
ним у Італії та за отриманий ним у
Італії кредит, а свідоцтво про право
власності видано на відповідачку,
ОСОБА_3 просив визнати квартиру
спільним майном подружжя та визнати за
ним право власності на 1/2 частину
квартири.

Рішенням Галицького районного суду від
10 жовтня 2014 року позов задоволено.

Постановлено визнати спільною
сумісної власністю подружжя квартиру
АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кожному по 1/2
частині квартири та залишено квартиру
у спільній частковій власності.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність рішення
суду.

Судом не було враховано того, що
договір на дольову участь у
будівництві вона уклала 04 січня 2006
року, тобто ще задовго до реєстрації
шлюбу. З 2003 року вона працювала в Італії
і на зароблені кошти придбала квартиру.
Згідно акту-здавання приймання
завершених будівництвом житлових
приміщень від 2009 року їй була передана
спірна квартира, а 05 березня 2011 року
вона отримала свідоцтво про право
власності на цю квартиру.

В той же час, відповідач ще у 2009 році
створив нову сім'ю та виїхав на роботу в
Італію, не цікавився життям та
здоров'ям дитини та не надавав
матеріальної допомоги.

Апелянт вважає безпідставним
посилання у рішенні суду на те, що
позивач отримав кредит в Італії для
оплати за договором про дольову участь
у будівництві, оскільки ним не подано
доказів для чого він отримував кредит
та доказів переказу їй цих коштів.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну
скаргу підтримали з мотивів, наведених
у ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та представників сторін,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з
26.08.2008 року по 24.12.2013 року сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі і у
них є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
після розлучення сторін проживає з
матір'ю.

Встановлено, що 04.01.2006 року ОСОБА_2
уклала з приватною фірмою «Галицький
двір» договір на дольову участь у
будівництві трикімнатної квартири
АДРЕСА_1. Вартість будівництва
договором встановлена незмінною і
становила 28700 євро по курсу 5,97 грн. за
євро.

Також встановлено, що кошти по договору
на дольову участь у будівництві були
внесені з 23 лютого 2010 року по 02 березня
2010 року, що підтверджено копіями
платіжних доручень. (а.с. 113-118). Загальна
сума сплачених коштів становила 171339
грн., що відповідає умовам договору про
вартість квартири 28700 євро по курсу 5,97
за євро.

Відповідно до ст.60 СК майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

При таких обставинах справи суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі
на те, що вона придбала квартиру за
власні кошти ще до реєстрації шлюбу не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджені належними доказами.

Підстав для скасування рішення суду за
доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Галицького районного суду від
10 жовтня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

І.В. Бойчук

П.І. Проскурніцький