АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18грудня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Саліхова В.В.

КирилюкГ.М.

при
секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Юридична компанія «Медея» про
стягнення заборгованості по виплаті
заробітної плати, за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Медея» та за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014
року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «ЮК «Медея» про
стягнення заборгованості по виплаті
заробітної плати, яка складалася з:
невиплаченої заробітної плати у сумі 8
306,31 грн., середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні в
період з 1 січня 2013 року по 31 січня 2014
року в сумі 18 102,12 грн., в період з 1
лютого 2014 року по 30 вересня 2014 року в
розмірі 11 827,68 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ЮК
«Медея» на користь ОСОБА_2 заробітну
плату за період із січня 2012 року по
грудень 2012 року в розмірі 8 306,31 грн. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЮК «Медея»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

ОСОБА_2 у поданій ним апеляційній
скарзі просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
його позовні вимоги задовольнити
повністю.

____________________________________________________

Справа № 761/4128/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14933/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Пономаренко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
подану ним апеляційну скаргу
підтримав, у задоволенні апеляційної
скарги відповідача просив відмовити.

Відповідач ТОВ «ЮК «Медея» звернулося
до суду з електронним повідомленням, у
якому просило відкласти розгляд справи
у зв'язку із терміновим відрядженням
представника товариства до м. Харкова,
проте доказів поважності неявки суду
не надано, причини неявки судом визнано
неповажними, у зв'язку із чим колегія
суддів вважала за можливе слухати
справу у відсутність представника
відповідача на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів не знаходить
підстав для їх задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що ОСОБА_2 звільнений з посади
директора ТОВ «Юридична компанія
Медея» за власним бажанням з 1 грудня 2013
року відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України
(а.с. 44, 45).

Також встановлено, що позивач володіє 35
% статутного капіталу товариства
відповідача (а.с. 43).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в ст. 116 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Згідно довідки від 28 березня 2014 року
позивачу нараховано і виплачено 8 694,01
грн. заробітної плати за період з 1січня
2012 року по 31січня 2013 року та вказано, що
затримки у виплаті заробітної плати
немає (а.с. 23).

Довідкою від 15 травня 2014 року
підтверджено виплату позивачу вже 10512,05
грн. розрахунку при звільненні із
зазначенням, що довідка надана згідно
звітів щодо сплати ПДФО та ЄСВ,
оскільки сам ОСОБА_2 не передав в
повному обсязі відомостей про виплату
заробітної плати (а.с. 76).

На підтвердження вказаного, стороною
відповідача були надані відомості на
виплату ОСОБА_2 грошей з січня 2012 по
грудень 2012 із підписом позивача про
отримання нарахованої ним заробітної
плати (а.с.48-60).

ОСОБА_2 заперечував справжність свого
підпису на вказаних відомостях та
пояснив, що їх не підписував.

Разом із тим, згідно висновків
проведеної у справі
судово-почеркознавчої експертизи
підписи від імені ОСОБА_2 в графі
«Підпис про одержання» і відомостях на
виплату грошей «ЮК Мєдея» з січня 2012 по
грудень 2012 виконані рукописним
способом кульковою ручкою без
попередньої технічної підготовки чи
застосування технічних засобів і
виконані не ОСОБА_2, а іншою особою із
наслідуванням його підпису (а.с. 108-116).

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо підтвердження при
розгляді справи обставин того, що
позивач фактично не отримав нараховану
йому заробітну плату за період з січня
по грудень 2012 року на загальну суму 8
306,31 грн., а тому позовні вимоги в
зазначеній частині підлягають
задоволенню.

Не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді оскаржуваного
рішення обставини викладені у
апеляційній скарзі відповідача з
приводу необхідності відмови в позові
у зазначеній вище частині.

Так, безпідставними є посилання
вказаної апеляційної скарги на те, що 31
січня 2013 року ОСОБА_2 було отримано у
банківській установі 8 259,56 грн., а тому
вимоги про стягнення вказаної суми є
такими, що не підлягають задоволенню, з
огляду на висновки проведеної
почеркознавчої експертизи.

Обґрунтованими є також висновки суду
щодо того, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача у
відповідності до вимог ст.117 КЗпП
України заборгованості за час затримки
розрахунку при звільненні в період з
01.01.2013 по 31.01.2014 в сумі 18 102,12 грн., в
період з 01.02.2014 по 30.09.2014 в розмірі 11 827,68
грн. не підлягають задоволенню з огляду
на наступне.

Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Частиною 5 ст.97 КЗпП України
встановлено, що оплата праці
працівників здійснюється у
першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
праці.

Судом вірно встановлено, що позивач, як
керівник ТОВ «Юридична компанія Медея»
був тією особою, що здійснювала
нарахування заробітної плати,
отримував кошти в банківських
установах на її виплату, здійснював
виплату заробітної плати та
забезпечував ведення фінансової
звітності, тому він, як розпорядник
коштів товариства був зобов'язаний в
день звільнення нарахувати і виплатити
собі всі розрахункові кошти, які
належали йому до виплати.

Відповідно до акта прийому-передачі
документів від 01.02.2013, згідно якого
позивач передав, а новий керівник
товариства прийняв, - видаткові
відомості про виплачену заробітну
плату передано не було (а.с. 47).

Залишаючи оскаржуване рішення без змін
та відмовляючи у задоволенні
апеляційної скарги позивача щодо
необхідності повного задоволення його
вимог колегія суддів також виходить із
того, що дії самого позивача, як
керівника товариства, призвели до
порушень законодавства в частині
своєчасного розрахунку при звільненні.

Обставини упередженості суду першої
інстанції, неналежної оцінки зібраних
у справі доказів, а також помилковість
не стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
при встановленні факту порушення права
на оплату праці шляхом невиплати самої
заробітної плати також не впливають на
правильність висновків суду з огляду
на встановлені обставини справи.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції законними та такими,
що відповідають дійсним обставинам
справи.

Інші доводи скарги є безпідставними.

З огляду на викладене та враховуючи, що
судом першої інстанції розглянуто
справу повно та всебічно, з'ясовано
фактичні обставини, вірно встановлено
правовідносини сторін та правильно
застосовано відповідну норму закону,
що їх регулює, апеляційна скарга має
бути відхилена на підставі п.1 ч.1 ст.307
ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргутовариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Медея» та апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
В.В. Саліхов

Г.М. Кирилюк