Справа №359/5319/14-ц
Провадження №2/359/1684/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого
Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання
Коробові О.П.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

за участю відповідача
ОСОБА_3,

за участю представника відповідача
ОСОБА_4,

за участю третьої особи,

яка не заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, ОСОБА_5,

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
Бориспільського районного відділу
управління Державної міграційної
служби України в Київській області про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим будин-ком; про
зняття з реєстрації місця проживання
особи,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заяв-ляє самостійні вимоги щодо
предмета спору - ОСОБА_5, про вселення в
жилий будинок; про зобов'язання не
чинити перешкоди у користуванні жилим
будинком; про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу жилого
будинку та земельної ділянки в частині,
що стосується покупця; про визнання
покупцем за договорами купівлі-продажу
жи-лого будинку та земельної ділянки;
про визнання права власності на жилий
будинок та земельну ділянку; про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,

встановив:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним первісним позовом та
обґрунтовує його тим, що вона є
власницею жилого будинку по АДРЕСА_2
Бориспільського району. Її матір
ОСОБА_9 та вітчим ОСОБА_3 проживали в
цьому жилому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_9 померла. ОСОБА_3 продовжив
прожива-ти в жилому будинку. Він почав
зловживати спиртними напоями, псувати
та викрадати май-но, перешкоджати
користуватись жилим будинком. Тому
ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
жилим будинком по АДРЕСА_2
Бориспільського району, та зобов'язати
Бориспільський РВ УДМС України в
Київ-ській області зняти з реєстрації
місце проживання ОСОБА_3 в цьому жилому
будинку.

ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов та
обґрунтовує його тим, що він та його
дру-жина ОСОБА_9 мали намір придбати у
ОСОБА_8 жилий будинок по АДРЕСА_2
Бориспільського району. ОСОБА_8
повідомив їм про те, що цей жилий
буди-нок був предметом іпотеки, якою
було забезпечено виконання кредитного
договору, укладе-ного з ПАТ «ОТП Банк».
У зв'язку з віком ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не
мали можливість укласти договір про
зміну сторони в кредитному договорі.
Тому ОСОБА_1, її тітка ОСОБА_10 та ОСОБА_3
уклали з ОСОБА_8 та ПАТ «ОТП Банк»
багатосторонній договір, за яким
ОСОБА_8 за згодою ПАТ «ОТП Банк» перевів
на ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_3 борг за
кредитним договором. ОСОБА_3 та ОСОБА_9
пере-дали ОСОБА_8 грошові кошти. Після
цього ОСОБА_8 уклав з ОСОБА_1 договори
купівлі-продажу, за яким ОСОБА_8
відчужив у власність ОСОБА_1 жилий
будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2
Бориспільського району. В листопаді 2013
року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 погасили борг за
кредитним договором. Ці обставини
свід-чать про те, що справжніми
покупцями жилого будинку та земельної
ділянки були ОСОБА_3 та ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла. Після
цього ОСОБА_1 змінила замки у вхідних
дверях в жилий будинок. ОСОБА_3 не може
ввійти в жилий будинок та проживати в
ньому. Тому ОСОБА_3 просив суд вселити
його в жилий буди-нок по АДРЕСА_2
Бориспільського району; зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкоди у
користуванні жилим будинком; визнати
договори купівлі-продажу жилого
будинку та земельної ділянки удаваними
в частині, що стосуються покупця;
визнати ОСОБА_3 покупцем за цими
договорами; та визнати жилий будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_2
Бориспільського району об'єктом
власності ОСОБА_3

В ході розгляду цивільної справи
ОСОБА_3 частково змінив предмет
зустрічного позову та просить вселити
його в жилий будинок по АДРЕСА_2
Бориспіль-ського району; зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкоди у
користуванні цим жилим будинком;
визнати договори купівлі-продажу
жилого будинку та земельної ділянки
недійс-ними в частині, що стосується
покупця; визнати ОСОБА_3 покупцем за
цими договорами; визнати за ОСОБА_3
право власності на жилий будинок та
земельну ділянку по АДРЕСА_2
Бориспільського району; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№820166, виданий 27 грудня 2012 року ОСОБА_1

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтримують
пер-вісний позов та просять суд
задовольнити його. Вони заперечують
проти зустрічного позову та просять
суд відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
заперечують проти первісного позову та
просять суд відмовити в його
задоволенні. Вони підтримують
зустрічний позов та просять суд
задовольнити його.

ОСОБА_5 підтримує первісний позов та
просить суд задовольнити його. Вона
за-перечує проти зустрічного позову та
просить суд відмовити в його
задоволенні.

Інші учасники цивільного процесу не
з'явились у судове засідання. Вони
неодноразово завчасно у встановленому
порядку повідомлялись про час та місце
розгляду цивільної спра-ви.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, третьої особи, яка не
заявляє само-стійні вимоги щодо
предмету спору, допитавши свідків та
дослідивши письмові докази, суд дійшов
до висновку, що первісний позов не
підлягає задоволенню, а зустрічний
позов нале-жить задовольнити частково
з таких підстав.

Встановлено, що 13 січня 2010 року ОСОБА_8
уклав з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу
домоволодіння, посвідчений приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрований в реєстрі за №13 (а.с.31-34).
За цим дого-вором ОСОБА_8 відчужив у
власність ОСОБА_1 жилий будинок по
АДРЕСА_2 Бориспільського району.

В той же день ОСОБА_8 уклав з ОСОБА_1
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, посвідчений приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального окру-гу ОСОБА_11,
зареєстрований в реєстрі за №17 (а.с.27-30).
За цим договором ОСОБА_8 відчужив у
власність ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,0948 га з кадастровим номе-ром
:01:005:0094 з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розташовану по АДРЕСА_2
Бориспільського району.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підста-вах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорю-ваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.217 цього Кодексу
недійсність окремої частини правочину
не має наслід-ком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що право-чин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Як роз'яснив Верховний Суд України в
узагальненні судової практики
розгляду цивіль-них справ про визнання
правочинів недійсними, якщо при
вирішенні позову про визнання договору
купівлі-продажу недійсним із підстав,
що насправді покупцем є інша особа, суд
встановить, що фактично майно було
придбане за її кошти і для неї, вказаний
договір виз-нається недійсним лише в
частині, що стосується покупця, і
покупцем за цим договором виз-нається
особа, за рахунок коштів якої і для якої
фактично укладався цей договір.

Встановлено, що 17 жовтня 2007 року ЗАТ
«ОТП Банк» уклав з ОСОБА_8 кредитний
договір №ML-0DE/12/2007 (а.с.106-107), за яким ЗАТ
«ОТП Банк» надав ОСОБА_12 кредит в
розмірі 120000 доларів США для придбання
ним жилого будинку та земельної
ділянки по АДРЕСА_2 Бориспільського
району. ОСОБА_8 зобов'язався щомісячно
до 17 жовтня 2032 року повертати кредит по
частинам та сплачувати відсотки за
користування ним.

13 січня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» уклав з
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_8
договір про заміну боржника у
зобов'язанні №1 (а.с.108), за яким ОСОБА_13
за згодою ПАТ «ОТП Банк» перевів на
ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 борг за
кредитним договором.

В той же день ПАТ «ОТП Банк» уклав з
ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 додатковий
договір №2 до кредитного договору
(а.с.109-110), за яким ОСОБА_5, ОСОБА_14 та
ОСОБА_3 зобов'язались щомісячно до 17
грудня 2020 року повертати кредит по
частинам та сплачувати відсотки за
користування ним.

14 січня 2010 року ОСОБА_9 передала ОСОБА_8
грошові кошти в розмірі 28000 доларів США
за придбання жилого будинку по АДРЕСА_2
Бориспільського району. Ця обставина
підтверджується копією розписки
(а.с.163).

Крім того, 26 квітня 2010 року ОСОБА_1
уклала з ОСОБА_15 договір
купівлі-продажу квартири, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_16,
зареєстрований в реєстрі за №806
(а.с.160-161). За цим договором ОСОБА_1
відчужила ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_1. За
це ОСОБА_15 сплатила ОСОБА_1 грошові
кошти в розмірі 48000 доларів США.

Зі змісту першого запису у виписці з
особового рахунку (а.с.115) вбачається, що
в той же день грошові кошти в розмірі
44000 доларів США були сплачені ПАТ «ОТП
Банк» з ме-тою повернення кредиту та
сплати відсотків за користування ним.

Ці обставини спростовують доводи
ОСОБА_3 про те, що він був справжнім
покуп-цем та за його грошові кошти був
придбаний жилий будинок та земельна
ділянка по АДРЕСА_2 Бориспільського
району. Тому суд вважає, що відсутні
підстави для визнання недійсними
договорів купівлі-продажу цих об'єктів
нерухомого майна в частині, що
стосується покупця; та для визнання
ОСОБА_3 покупцем за цими договорами.

В матеріалах цивільної справи
містяться інші докази, якими сторони
підтверджували свої вимоги і
заперечення. Однак ці докази не
стосуються предмета доказування та
вважа-ються неналежними у розумінні ч.1
ст.58 ЦПК України.

Так, з довідки ПАТ «ОТП Банк» №32-2-2/1344
від 25 вересня 2014 року (а.с.114)
вбача-ється, що на рахунок, відкритий на
ім'я ОСОБА_3 для повернення кредиту,
були внесені грошові кошти в розмірі
61518 доларів США. Однак цей доказ не
свідчить про те, що саме ОСОБА_3
сплачував ці грошові кошти з метою
виконання зобов'язань за кредитним
дого-вором. Адже частина цих грошових
коштів в розмірі 44000 доларів США була
отримана за продаж квартири ОСОБА_1
Крім того, з виписки з особового
рахунку (а.с.115-135) вба-чається, що
грошові кошти, внесені на рахунок
ОСОБА_3, перераховувались з іншого
рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_5

З копії розписки, що міститься в
матеріалах цивільної справи (а.с.155),
вбачається, що 10 січня 2010 року ОСОБА_4
позичив ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі
300000 гри-вень. Крім того, 14 січня 2010 року
у виконання договору купівлі-продажу
квартири (а.с.207-208) ОСОБА_17 передав
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 грошові кошти в
розмірі 12554 гривень. 6 вересня 2011 року у
виконання іншого договору
купівлі-продажу земельної ділян-ки
(а.с.209) ОСОБА_18 передала ОСОБА_9 грошові
кошти в розмірі 39880 гривень. Однак у
виписці з особового рахунку (а.с.115-135)
відсутня інформація про те, що ОСОБА_3
вніс ці грошові кошти на його рахунок,
відкритий для повернення кредиту. Крім
того, в матеріалах цивільної справи
відсутні докази на підтвердження того,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 передали ці грошові
кошти ОСОБА_8

В матеріалах цивільної справи
містяться копії звітів суб'єктів
підприємницької діяль-ності ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (а.с.136-154, 216-223), в яких
задекларовані їх прибутки протягом 2008 -
2011 років. Однак в матеріалах цивільної
відсутні докази на підтвердження того,
що ці прибутки витрачались на
проведення розрахунку з ОСОБА_8 або на
повер-нення кредиту та сплату
відсотків за користування ним.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_3
подав копію договору купівлі-продажу
квартири від 31 травня 2000 року (а.с.201-202)
та копії договорів купівлі-продажу
частини житлового будинку від 31 травня
2000 року та 11 березня 2003 року (а.с.203-206).
Однак ці договори були укладені значно
раніше та не мають жодного відношення
до укладення оспо-рюваних договорів
купівлі-продажу жилого будинку та
земельної ділянки.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27 та ОСОБА_28 показали, що
справжніми покупцями жилого будинку та
земельної ділянки по АДРЕСА_2
Бориспільського району були ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 Однак достовірність цих
показань спростовується договором про
заміну боржника у зобов'язанні №1 від 13
січня 2010 року (а.с.108), додатковим
договором №2 до кредитного договору
від 13 січня 2010 року (а.с.109-110), договором
купівлі-продажу квартири від 26 квітня
2010 року (а.с.160-161) та першим записом у
виписці з особового рахунку,
відкритого для повер-нення кредиту
(а.с.115). Крім того, передача грошових
коштів в розмірі, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, не може під-тверджуватись
показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнан-ня його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а та-кож у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Встановлено, що ОСОБА_3 не є власником
жилого будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_2 Бориспільського району. Тому
він не має права вимагати визнан-ня за
ним права власності на ці об'єкти
нерухомого майна.

Крім того, 27 грудня 2012 року на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки ОСОБА_1 отримала державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №820166 (а.с.25-26). Договір
купівлі-продажу земельної ділянки не
визнаний недійсним. Тому відсутні
підстави для визнання недійсним
оспорюваного державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України за
згодою власника будинку (квартири) член
його сім'ї вправі вселяти в займане ним
жиле приміщення інших членів сім'ї.

Встановлено, що 13 січня 2010 року ОСОБА_9
за згодою її дочки ОСОБА_1 вселила
ОСОБА_3 в жилий будинок по АДРЕСА_2
Бориспільського райо-ну. Ця обставина
підтверджується копією будинкової
книги (а.с.11-13). У такий спосіб ОСОБА_3
набув право користування жилим
будинком як члени сім'ї власника. З
копії свідоц-тва про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с.47) вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 по-мерла. Однак
ця обставина не припинила право ОСОБА_3
на користування жилим будин-ком.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЖК України член
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), може бути виселений
виключно у випадках, передбачених
частиною першою статті 116 цьо-го
Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 цього Кодексу якщо
член сім'ї власника жилого будинку
(квартири) систематично руйнує чи псує
жиле приміщення, або використовує його
не за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших про-живання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу власника
жилого будинку (квартири) осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

В матеріалах цивільної справи відсутні
докази на підтвердження того, що ОСОБА_3
систематично руйнує чи псує жилий
будинок, або систематичним порушенням
правил спів-життя робить неможливим
для ОСОБА_1 проживання з ним в одному
жилому будинку. Крім того, ОСОБА_1 не
подала докази на підтвердження того, що
з метою виправлення поведінки ОСОБА_3
до нього вживались заходи впливу, та
вони виявились безрезультат-ними.

З огляду на ці обставини суд вважає, що
відсутні підстави для визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
жилим будинком по АДРЕСА_2
Бориспільського району.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.

Встановлено, що ОСОБА_3 не визнаний
таким, що втратив право користування
жи-лим будинком по АДРЕСА_2
Бориспільського району. Тому підстави
для зняття з реєстрації його місця
проживання в цьому жилому будинку
відсутні.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим при-міщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_26, ОСОБА_25,
ОСОБА_24 та ОСОБА_23 показали, що після
смерті матері ОСОБА_1 змінила замок у
вхідних дверях в жилий будинок по
АДРЕСА_2 Бориспільського ра-йону.
ОСОБА_3 позбавлений можливості ввійти в
жилий будинок та проживати в ньому.
ОСОБА_1 відмовляється впустити ОСОБА_3 в
жилий будинок.

З огляду на ці обставини суд вважає, що
у такий спосіб порушується право
ОСОБА_3 на користування жилим будинком.
З метою відновлення порушеного права
належить всели-ти ОСОБА_3 в жилий
будинок по АДРЕСА_2 Бориспільського
району та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити
йому перешкоди у користуванні цим
жилим будинком.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Встановлено, що при пред'явленні
первісного позову ОСОБА_1 сплатила
судовий збір в розмірі 245 гривень. При
пред'явленні зустрічного позову ОСОБА_3
сплатив судо-вий збір в розмірі 3654
гривень. Ці обставини підтверджуються
квитанціями (а.с.1, 65). У задоволенні
первісного позову відмовлено,
зустрічний позов задоволений в частині
вимог немайнового характеру.

З огляду на ці обставини суд вважає, що
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 нале-жить
стягнути витрати на оплату судового
збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.
Підстави для відшкодування ОСОБА_1
витрат на оплату судового збору
відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209,
ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_6
до ОСОБА_29, Бориспільського районного
відділу управління Державної
міграційної служби України в Київській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
будинком; про зняття з реєстрації місця
проживання особи відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не
заяв-ляє самостійні вимоги щодо
предмета спору - ОСОБА_5, про вселення в
жилий будинок; про зобов'язання не
чинити перешкоди у користуванні жилим
будинком; про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу жилого
будинку та земельної ділянки в частині,
що стосується покупця; про визнання
покупцем за договорами купівлі-продажу
жи-лого будинку та земельної ділянки;
про визнання права власності на жилий
будинок та земельну ділянку; про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку
задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 в жилий будинок по
АДРЕСА_2 Бориспільського району.

Зобов'язати ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3
перешкоди у користуванні жилим
будинком по АДРЕСА_2 Бориспільського
району.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмета спору - ОСОБА_5, в частині
вимог про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу жилого
будинку та земельної ділянки в частині,
що стосується покупця; про визнання
покупцем за договорами купівлі-продажу
жилого будинку та земельної ділянки;
про визнання права власності на жи-лий
будинок та земельну ділянку; про
визнання недійсним державного акту на
право влас-ності на земельну ділянку
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
ви-трати на оплату судового збору в
розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Бориспільський міськрайонний суд:
ОСОБА_1 - протягом 10 днів з дня
оголошення рішення суду, іншими
учасниками цивільного процесу -
протягом 10 днів з дня вручення його
копії.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду
Є.О.
Борець