Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ17 грудня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі: головуючогоГвоздика
П.О.,суддів: за участю представника
позивачаГорелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,
ОСОБА_2,Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_5 до Державної
виконавчої служби України, Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт
Сервіс», Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Правекс-Банк», про визнання
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна та протоколу
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна недійсними, скасування акта
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки та державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, визнання права власності на
нерухоме майно, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення
апеляційного суду м. Києва від 10 липня
2014 року,в с т а н о в и л а:У травні 2013
року позивач звернулася до суду з даним
позовом, зазначивши в його
обгрунтування, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби
знаходився виконавчий лист від 30
травня 2011 року № 2-7871/10, виданий
Печерським районним судом м.
Києва, про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом
іпотеки - за договором іпотеки від 29
липня 2008 року № 002/08Р, укладеним між
ОСОБА_5 та ПАТ «Комерційний банк
«Правекс-Банк». 29 грудня 2012 року
проведені прилюдні торги з реалізації
предмета іпотеки, за результатами яких
квартиру продано ПАТ КБ «Правекс-Банк»
за ціною 18 550 000 гривень, у зв'язку з чим
державний виконавець 24 січня 2013
року видав акт про реалізацію предмета
іпотеки. Посилаючись на те, що під час
проведення прилюдних торгів були
допущені порушення вимог Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, які
вплинули на результат торгів, позивач
просила суд визнати прилюдні торги та
протокол їх проведення від 29 грудня 2012
року недійсними; скасувати акт
державного виконавця про реалізацію
предмета іпотеки та державну
реєстрацію права власності на
зазначену квартиру за ПАТ КБ
«Правекс-Банк» та визнати право
власності на вказану квартиру за
нею.Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсними
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна, що є
предметом іпотеки, а саме: квартири
АДРЕСА_1, які були проведені 29 грудня
2012 року. Визнано недійсним протокол
від 29 грудня 2012 року № 00-0019/12 проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна
(предмета іпотеки), що є власністю
ОСОБА_5 Скасовано акт від 24 січня 2013
року № 531/12 державного виконавця про
реалізацію предмета іпотеки.
Скасовано державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1, за
ПАТ КБ «Правекс-Банк». Визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_5 Рішенням апеляційного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 березня 2014 року рішення
апеляційного суду скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. Рішенням
апеляційного суду м. Києва від 10 липня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
у задоволенні позову. Не погоджуючись з
рішенням апеляційного суду,
представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, оскаржив
його в касаційному порядку,
посилаючись на те, що спірна квартира,
яка є предметом іпотеки, належить
ОСОБА_5 і ОСОБА_7 на праві спільної
сумісної власності. У касаційній
скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного. За змістом ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст.
57 цього Закону, здійснюється шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах.
Рухоме майно, вартість якого не
перевищує сто п'ятдесят
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, товари побутового вжитку, а
також інше рухоме майно (у разі якщо
стягувач не заперечує проти цього)
реалізуються на комісійних умовах.
Нерухоме майно, транспортні засоби,
повітряні, морські та річкові судна
реалізуються виключно на прилюдних
торгах (аукціонах). Прилюдні торги є
спеціальною процедурою, за
результатами якої укладається договір
купівлі-продажу. Такий договір, як
правочин, можна визнати недійсним у
судовому порядку з підстав
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами 1-3, 5 та 6
ст. 203 ЦК України. При цьому підставою
для визнання прилюдних торгів
недійсними є порушення встановлених
законодавством правил проведення
торгів, визначених Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі -
Тимчасове положення) яким передбачені
певні правила проведення прилюдних
торгів, а саме: правила, які визначають
процедуру підготовки, проведення
торгів (опублікування інформаційного
повідомлення певного змісту про
реалізацію нерухомого майна;
направлення письмового повідомлення
державному виконавцю, стягувачу та
боржнику про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна;
правила, які регулюють сам порядок
проведення торгів, та правила, які
стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів. Відповідно до
ч. 3 ст. 43 Закону України «Про іпотеку»
та п. 3.5 Тимчасового положення (в
редакції, чинній на час проведення
прилюдних торгів) спеціалізована
організація, яка проводить публічні
торги, не пізніше як за 15 днів до дня
проведення публічних торгів публікує
в порядку, визначеному Положенням про
Єдиний державний реєстр виконавчих
проваджень, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 20
травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21 травня 2003 року за № 388/7709, на
відповідному веб-сайті інформацію
про нерухоме майно, що реалізується.
Оголошення про проведення прилюдних
торгів має бути розміщене не пізніше
семи днів з моменту укладення
договору про реалізацію майна, а у
випадку проведення повторних торгів -
не пізніше семи днів з моменту
переоцінки майна. Одночасно ця
інформація може бути розміщена в
засобах масової інформації. Згідно
з пунктом 3.9 Тимчасового положення якщо
реалізації підлягає житловий будинок,
квартира, то в інформації додатково
зазначаються: розмір житлової та
нежитлової площі будинку, квартири;
адресу чи місцезнаходження; правовий
режим квартири, будинку; обмеження на
використання квартири, будинку,
процент зносу та інші відомості.На
обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначала,
що при проведенні прилюдних торгів з
реалізації її майна було порушено
Тимчасове положення, зокрема, заявка
державного виконавця на реалізацію
арештованого майна (предмета іпотеки)
була оформлена з порушенням вимог
зазначеного положення, а на офіційному
веб-сайті «Система реалізації
конфіскованого та арештованого майна»
була розміщена неповна інформація про
квартиру.Скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове про
відмову у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що дії
державного виконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення аукціону, мають самостійний
спосіб оскарження і не можуть бути
підставою для визнання аукціону
недійсним.Крім того, зазначив, що при
проведенні 29 грудня 2012 року прилюдних
торгів державним виконавцем не були
порушені п. п. 3.2, 3.4 Тимчасового
положення, а позивачем у порушення п. 4
ст. 10, ст. 60 ЦПК України не надано
доказів на підтвердження того, що
інформація, яка розміщена на веб-сайті,
була недостатньою для залучення
більшої кількості потенційних
покупців, а також збільшення ціни
продажу квартири. Такі висновки
апеляційного суду є законними та
обґрунтованими.Відповідно до ст. 337 ЦПК
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального
права.Доводи касаційної скарги про
порушення судами норм матеріального та
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, зводяться до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
оцінки, і висновків суду не
спростовують. Оскаржувані судові
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального й матеріального права,
а тому передбачених ст. 338 ЦПК України
підстав для його скасування не
вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а: Касаційну скаргу
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.
Рішення апеляційного суду м. Києва від
10 липня 2014 року залишити без
змін.Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий
П.О. Гвоздик Судді:
Н.А. Горелкіна
О.І.
Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г.
Іваненко