Справа № 359/4797/13-ц Головуючий у І
інстанції Ткаченко Д.В.Провадження №
22-ц/780/5770/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Верланова С.М., Іванової
І.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний Нотаріус Бориспільського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом та визнання права власності на
нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом та
визнання права власності на нерухоме
майно, посилаючись на те, що у 2004 році
померла її мати, після смерті якої
відкрилась спадщина на частину
житлового будинку АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами.
На момент смерті матері вона та брат
були зареєстровані і проживали в
одному будинку разом з померлою за
зазначеною адресою, тільки в різних
його частинах, оскільки будинок
розділений на два входи.

Вказувала, що оскільки вона проживала в
будинку разом з матір'ю на момент її
смерті, то прийняла спадщину разом з
братом. Після смерті брата ІНФОРМАЦІЯ_1
їй стало відомо про існування
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28 грудня 2004року, відповідно
до якого 1/2 частина житлового будинку
АДРЕСА_1, належна матері, була оформлена
на нього, як на спадкоємця. Брат, не
вказавши при прийнятті спадщини
державному нотаріусу про існування
іншого спадкоємця, позбавив її права на
спадкування частини спадщини, яка
відкрилась після смерті матері.

Посилаючись на наведене та в уточненій
позовній заяві на те, що свідоцтво про
право спадщину за законом було видано і
на частину приміщення, що належало їй
за договором дарування, просила
задовольнити позов.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 3 жовтня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_4 Після її смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1

На зазначене спадкове майно 28 грудня 2004
року ОСОБА_5 видано свідоцтво про право
на спадщину за законом. Згідно
свідоцтва про смерть, виданого
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Іншим співвласником 1/2 частини
домоволодіння є ОСОБА_1 на підставі
договору дарування від 16 серпня 2002
року, за яким померла ОСОБА_4 подарувала
їй частину вказаного домоволодіння.

Згідно з технічним паспортом житловий
будинок АДРЕСА_1 складається з двох
окремих квартир, оскільки був
поділений добровільно на дві
ізольовані частини. На ці окремі
квартири оформлено дві будинкові
книги, згідно яких спадкодавець ОСОБА_6
була зареєстрована в одній квартирі, а
ОСОБА_1 з 25 листопада 2003 року
зареєстрована в іншій квартирі.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України.

Судом першої інтонації вірно
зазначено, що належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що вона
на момент смерті матері дійсно
проживала разом з нею в належній ОСОБА_4
частині домоволодіння позивачкою не
було подано.

З матеріалів справи, зокрема уточненої
позовної заяви, вбачається, що
позивачка зазначала, що свідоцтво про
право на спадщину за законом від 28
грудня 2004 року видане і на частину
споруд, власником яких є вона згідно
договору дарування від 16 серпня 2002
року, однак зазначена обставина не була
підтверджена жодним з допустимих та
належних доказів, тобто позивачкою не
було доведено факту порушеного права.

Крім того, судом першої інстанції було
вірно зазначено, що відповідно до ст.256
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За ст.267 ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про недоведеність позовних вимог та
відсутність законних підстав для
задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Верланов С.М.

Іванова І.В.