У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Врадіївського районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 25
листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4,
про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 214 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що з 13 вересня 1997
року перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 За час спільного
подружнього життя ними були придбані:
житловий будинок АДРЕСА_1
Миколаївської області; автомобіль
Mitsubishi Carisma, держаний номерний знак
НОМЕР_1. Проте 5 лютого 2013 року
відповідач, з метою приховати майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, без її згоди,
перереєстрував зазначений автомобіль
на чоловіка своєї рідної сестри -
ОСОБА_4, шляхом укладення фіктивного
договору купівлі-продажу через
торгівельну організацію за
довідкою-рахунком від 2 лютого 2013 року,
у зв'язку з чим держаний номерний знак
автомобіля змінився на НОМЕР_2.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3,
уточнивши позовні вимоги, просила суд
визнати спільною сумісною власністю
подружжя житловий будинок за
вищевказаною адресою та визнати за нею
та відповідачем право власності на
1/2 його частку за кожним; стягнути з
ОСОБА_2 на її користь грошову
компенсацію вартості 1/2 частки
автомобіля в розмірі 52 234 грн та судові
витрати.

Рішенням Врадіївського районного суду
Миколаївської області від
10 жовтня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 25 листопада
2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3
житловий будинок АДРЕСА_1
Миколаївської області. Визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на по
1/2 частці за кожним з них на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за вказаною адресою.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2
частки автомобіля Mitsubishi Carisma в розмірі
52 234 грн та 871 грн 84 коп. на відшкодування
сплаченого судового збору. У решті
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржувані судові рішення в частині
стягнення з нього грошової компенсації
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального й
процесуального права, та передати
справу в цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_4, про поділ майна
подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Врадіївського районного
суду Миколаївської області від 10
жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від
25 листопада 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник