Справа № 751/8718/14 Провадження №
22-ц/795/2316/2014 Головуючий у I інстанції
-Овсієнко Ю. К. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Коваленко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 29 вересня 2014 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області та скасування
постанови,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 29
вересня 2014 року, якою відмовлено в
задоволенні її скарги, та задовольнити
скаргу. Апелянт вважає хибним висновок
районного суду про те, що в діях
державного виконавця відсутні
порушення вимог Закону України „Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті", оскільки
вказаний Закон не визначає, на яку
стадію примусового стягнення (арешт,
вилучення, реалізація) діє мораторій, а
на яку не діє.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, суд
приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, 10 квітня 2008 року
між ЗАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №800003604, згідно якого
банк надав позичальнику кредит в
іноземній валюті, а саме в сумі 56 000
доларів США (а.с. 5).

Для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором в той же день
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали банку в
іпотеку нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 6).

На підставі рішення Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
11.08.2010 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова 20.01.2011 року було
видано виконавчий лист №6-2584/10 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
„Альфа-Банк" заборгованості в сумі
424015,35 грн., який знаходився на
примусовому виконанні у Відділі
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області №6-2584/10, виданий
20.01.2011 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова, про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ „Альфа-Банк"
заборгованості в сумі 424015,35 грн.

При виконанні вказаного
виконавчого листа постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень від 07
серпня 2014 року накладено арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення
стягнення 424015,35 грн. (а.с. 4).

Не погоджуючись з вказаною постановою,
ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою
про визнання неправомірними дій
державного виконавця та скасування
постанови, посилаючись на те, що
кредитний договір, за яким вона є
боржником, укладався в іноземній
валюті. В забезпечення вказаного
кредитного договору було укладено
договір іпотеки квартири площею 62,4
кв.м, яка є єдиним місцем проживання
боржника і на яку нотаріусом
накладалася заборона відчуження.
Таким чином, згідно Закону України
„Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" примусове стягнення
(відчуження без згоди власника) такого
майна заборонено.

Відмовляючи в задоволенні скарги,
суд першої інстанції виходив з того, що
дії державного виконавця вчинені в
межах його компетенції та наданих йому
повноважень.

Такий висновок суду ґрунтується
на матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону
України „Про виконавче провадження"
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може
накладатись державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (стаття 57 Закону
України „Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 Закону України
„Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", який набрав чинності 07 червня
2014 року, встановлено, що протягом дії
цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухомого житлове майно, яке
вважається предметом застави згідно із
статтею 4 Закону України „Про заставу"
та/або предметом іпотеки згідно із
статтею 5 Закону України „Про іпотеку",
якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи, що накладення арешту на
майно ОСОБА_1 в межах виконавчого
провадження не є дією державного
виконавця по відчуженню належного їй
майна (квартири, що знаходиться в
іпотеці), оскаржувана постанова не
суперечить вимогам Закону України
„Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", якою встановлено мораторій
саме на відчуження майна громадян
України, а тому підстави для
задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апеляційної скарги не містять
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали суду першої інстанції, оскільки
остання постановлена з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 29 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: