АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.

при секретарі:
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою Левчук Олесі
Вікторівни в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 1» на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2014 року у цивільній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 1» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/15110/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2014 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рада 1» (далі по
тексту - ТОВ «Рада 1») до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Рада 1» заборгованість за
житлово-комунальні послуги у розмірі 7
грн. 33 коп., суму 3 % річних у розмірі 0,07
грн., суму інфляційних нарахувань 0,21
грн. та судові витрати у сумі 243 грн. 60
коп.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
Левчук О.В. в інтересах ТОВ «Рада 1»
подала апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи,неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила рішення суду першої
інстанції скасувати та увалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. На думку апелянта, суд
першої інстанції помилково не взяв до
уваги заяву про уточнення позовних
вимог від 10 жовтня 2014 року, відповідно
до якої у відповідача існувала
заборгованість за попередні періоди, а
зарахування кошів відповідача на
погашення основної суму боргу
здійснювалося відповідно до ст. 534 ЦК
України.

В суді апеляційної інстанції Шишова
Ю.С. в інтересах ТОВ «Рада 1» підтримала
апеляційну скаргу та просила її
задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної
скарги, вважав, що спір судом вирішений
правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, відповідно до
свідоцтва про право власності на
квартиру від 09 жовтня 2001 року, виданого
Головним управлінням житлового
забезпечення Київської міської
державної адміністрації на підставі
Наказу Головного управління житлового
забезпечення № 1048-С/КІ, ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 71,20 кв. м. (а.с.19).

03 вересня 2001 року між ТОВ «Рада»
Корпорації «Позняки-жил-буд», яке в
подальшому змінило назву на ТОВ «Рада
1», як житлово-експлуатаційною
організацією, яка обслуговує будинок
АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, як власником
квартири АДРЕСА_1, укладено договір про
участь у витратах на утримання будинку
та прибудинкової території, відповідно
до якого ОСОБА_2 зобов'язався
виконувати умови договору в повному
обсязі (а.с.7-9).

25 листопада 2008 року сторонами укладено
угоду про внесення змін та доповнень до
договору про управління будинком,
надання послуг з утримання будинку,
споруд та прибудинкової території,
відповідно до якого було внесено
доповнення до розділу 3 про права та
обов'язки сторін, за яким збільшено
перелік послуг, які надає ТОВ «Рада 1»
(а.с.10).

В червні 2014 року ТОВ «Рада 1» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги в розмірі 3
207 грн. 75 коп., інфляційної складової в
сумі 29 грн. 40 коп., а також трьох
процентів річних в розмірі 31 грн. 69 коп.,
а всього 3 268 грн. 84 коп.

Під час розгляду справи представник
ТОВ «Рада 1» збільшив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідача 3 215 грн. 07
коп. основної заборгованості, 50 грн. 30
коп. інфляційних втрат, три проценти
річних у сумі 28 грн. 30 коп., а всього 3 293
грн. 67 коп.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
в повному обсязі виконав свої
зобов'язання по оплаті спожитих
житлово-комунальних послуг, лише за
травень місяць 2014 року не доплатив суму
у розмірі 7 грн. 33 коп., які підлягають
стягненню на користь позивача.
Відповідно до ст. 625 ЦК України також
підлягають стягненню 3 % річних у
розмірі 07 коп. та сума інфляційних
нарахувань у розмірі 21 коп.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 18, 30 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.
Розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи копій квитанцій про оплату
комунальних послуг з грудня 2012 року по
квітень 2014 року відповідачем було
оплачено житлово-комунальні послуги в
повному обсязі (а.с.34-36, 47-51).

Разом з тим, відповідно до копії
квитанції за травень 2014 року
відповідачем сплачено 334 грн. 92 коп.,
замість нарахованої суми 342 грн. 25
коп.(а.с. 52).

Таким чином, установивши, що у ОСОБА_2
наявна заборгованість по оплаті
житлово-комунальних послуг лише за
травень 2014 року в розмірі 7 грн. 33 коп.,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
вказаної заборгованості з ОСОБА_2, а
також трьох процентів річних у розмірі
07 коп. та суми інфляційних нарахувань у
розмірі 21 коп., нарахованих на підставі
ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції безпідставно не
застосовано до даних правовідносин
положення ст. 534 ЦК України, яка
визначає черговість погашення вимог за
грошовим зобов'язанням, оскільки
відповідно до положень Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», яким
врегульовані спірні відносини,
споживач зобов'язаний щомісячно
сплачувати за спожиті комунальні
послуги за квитанціями, оформленими у
встановленому Законом порядку із
зазначенням призначення платежу та
періоду, за який вноситься плата.
Кожний такий платіж є окремим грошовим
зобов'язанням. Крім того, з наданих суду
копій квитанцій вбачається, що за
період з грудня 2012 року по квітень 2014
року у відповідача відсутня
заборгованість за житлово-комунальні
послуги.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Левчук Олесі
Вікторівни в інтересах Товариства з
обмеженою відповідальністю «Рада 1»
відхилити

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В.Саліхов