У Х В А Л А

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І.,
Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
Васильківської міської ради Київської
області, Управління Держземагенства у
Васильківському районі Київської
області, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування та державного акта на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою ОСОБА_9 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до
суду з позовом до
Васильківської міської ради Київської
області, Управління Держземагенства у
Васильківському районі Київської
області, ОСОБА_9, ОСОБА_10, у якому
просили скасувати рішення
Васильківської міської ради Київської
області від 17 серпня 2012 року № 03.28-27-УІ,
яким ОСОБА_9 було затверджено проектну
документацію щодо відведення їй
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку для будівництва
індивідуального житлового будинку та
господарських споруд, загальною площею
0,10 га, по АДРЕСА_1; визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯИ
№ від 29 грудня 2012 року, виданий
на ім'я ОСОБА_9; скасувати
рішення Васильківської міської ради
Київської області від 04 квітня 2012 року
№ 07.03-23-УІ, яким надано дозвіл на
розробку проекту із землеустрою щодо
відведення у власність ОСОБА_10
земельної ділянки по АДРЕСА_2,
орієнтовною площею 0,05 га, для
будівництва індивідуального житлового
будинку та господарських споруд.

Посилались на те, що вони
проживають АДРЕСА_1, яка є вулицею з
одностороннім напрямком руху
транспортних засобів. Вказаними
рішеннями міської ради ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 були надані земельні
ділянки за рахунок земельної ділянки,
на якій розташоване місце, передбачене
для розвороту транспортних засобів,
внаслідок чого створюються перешкоди у
належному користуванні вказаною
вулицею.

Під час розгляду справи позивачами
були подані уточнення позовних вимог
про виключення зі складу позивачів
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У свою чергу, позивачі ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовилися від
позовних вимог до відповідача ОСОБА_10

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2014 року, позов
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано
рішення Васильківської міської ради
Київської області від 17 серпня 2012 року
№ 03.28-27-УІ та державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ від 29 грудня 2012 року, виданий
на ім'я ОСОБА_9

У задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 судові
витрати у справі в розмірі 11 293
грн.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_9,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, посилаючись на
приписи ст. ст. 152, 155 ЗК України, ст. 391 ЦК
України, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив із
доведеності факту порушення прав та
інтересів позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
щодо вільного користування вулицею
Червонофлотською у м. Василькові
Київської області внаслідок виділення
ОСОБА_9 на вказаній вулиці земельної
ділянки, що створює перешкоди для
розвороту транспорту.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
останній не має права власності чи
користування відповідною земельною
ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, тому
виділенням ОСОБА_9 на вказаній вулиці
земельної ділянки його права не
порушуються.

У цій частині судові рішення ніким
не оскаржуються, тому на предмет
законності та обґрунтованості судом
касаційної інстанції не перевіряються.

Проте з висновками судів у частині
вирішення позову до ОСОБА_9 повністю
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що рішенням
Васильківської міської ради Київської
області від 17 серпня 2012 року № 03.28-27-УІ
ОСОБА_9 затверджено проектну
документацію щодо відведення у
власність земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку та господарських споруд по
АДРЕСА_1, передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
(кадастровий № :11:006:007) загальною
площею 0,10 га, надано дозвіл на
виготовлення державного акта на право
власності на вказану земельну ділянку.

29 грудня 2012 року ОСОБА_9 видано
державний акт серії
ЯИ № на право власності на
земельну ділянку по
АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є мешканцями
вул. Червонофлотської у м.
Василькові Київської області.

Згідно зі ст. 9 Закону України від 08
вересня 2005 року «Про автомобільні
дороги» та п. 1.10 Правил дорожнього руху
України будь-яка дорога чи вулиця має
знаходитись у межі смуги відведення.
Смуга відведення - земельні ділянки, що
надаються в установленому порядку для
розміщення дороги. Складовими
автомобільної дороги загального
користування у межах смуги відведення
є: земляне полотно, проїзна частина,
дорожнє покриття, смуга руху, споруди
дорожнього водовідводу, штучні
споруди, інженерне облаштування.

За змістом вказаних норм
автомобільна дорога, вулиця (дорога) -
це частина території, в тому числі в
населеному пункті, призначена для руху
транспортних засобів і пішоходів, з
усіма розташованими на ній спорудами
та засобами організації дорожнього
руху, і обмежена по ширині зовнішнім
краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.
Цей термін включає також спеціально
побудовані тимчасові дороги, крім
довільно накатаних доріг (колій).

Тобто, необхідною ознакою та умовою
наявності будь-якої дороги є наявність
смуги відводу, проїзної частини та
дорожнього покриття.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивачі посилались на те, що вони
проживають АДРЕСА_1, яка обмежується
одностороннім рухом та є тупиковою.
Виділена у власність ОСОБА_9 земельна
ділянка знаходиться на проїзній
частині вулиці та на місці,
призначеному для розвороту
транспортного засобу, внаслідок чого
створює перешкоди для розвороту та
роз'їзду транспортних засобів.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
10 червня 2014 року № 17/13-14
розташування земельної ділянки,
наданої відповідачу ОСОБА_9 по АДРЕСА_1,
по відношенню до земельних ділянок, що
перебувають у володінні позивачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8, а також по відношенню до всіх
забудов, розташованих по АДРЕСА_1,
ліквідує єдино існуючий роз'їзний
майданчик, який ще виконує функції
майданчика розвороту транспортних
засобів. При розташуванні земельної
ділянки, наданої у власність
відповідачу ОСОБА_9 по
АДРЕСА_1, порушуються вимоги приписів п.
3.11, 3.22 ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування та забудова міських і
селищних поселень» щодо необхідності
розміщення майданчиків розвороту та
роз'їздів для транспортних засобів
(а. с. 135-147).

Вирішуючи спір по суті, суди
виходили із доведеності факту
порушення прав та інтересів позивачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вільного
користування вулицею Червонофлотською
у м. Василькові Київської області
внаслідок виділення на цій вулиці у
власність відповідачу ОСОБА_9
земельної ділянки.

У той же час, на порушення приписів
ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не
встановивши характеру спірних
правовідносин та норми права, яка
застосовується до цих правовідносин,
не звернули уваги на те, що план
зонування та детальний план території
мікрорайону (кварталу), де розташована
земельна ділянка АДРЕСА_1, не
розроблені та не затверджені. У
матеріалах справи відсутній
генеральний план м. Василькова
Київської області, який встановлював
би порядок організації дорожнього,
транспортного і пішохідного руху по
вул. Червонофлотській.

Також у матеріалах справи відсутні
будь-які докази та правове
обґрунтування того, що майданчик для
розвороту транспортних засобів по
АДРЕСА_1 повинен бути розташований саме
на земельній ділянці, яка була надана у
власність ОСОБА_9

Більше того, згідно з висновком
відділу Держкомзему у м. Василькові
Київської області від 17 січня 2012 року №
13/03-12 будь-які обмеження на
використання земельної ділянки по
АДРЕСА_1, що надана у власність ОСОБА_9, -
відсутні (а. с. 65).

Цьому висновку будь-якої оцінки суди
не надали.

З огляду на таке висновки судів щодо
наявності порушення прав позивачів
внаслідок передачі у власність ОСОБА_9
земельної ділянки є передчасними.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що 04 липня 2014 року позивачі
звернулися до суду із заявою про
уточнення позовних вимог, зокрема
просили вилучити з числа осіб, якими
подано позов, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У резолютивній частині рішення суд
першої інстанції з урахуванням
вказаних уточнень вирішив спір лише
відносно позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3

У той же час, суд не звернув уваги на
те, що приписами ЦПК України не
передбачено такої процедури як
вилучення осіб із числа осіб, якими
подано позов.

Крім того, в ході розгляду справи
позивачі, уточнивши позовні вимоги,
відмовилися від позовних вимог до
ОСОБА_10

Статтею 174 ЦПК України передбачено
право позивача відмовитися від позову.

У разі якщо позивач відмовився від
позову і відмова прийнята судом
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі.

Проте, не вирішивши по суті
зазначену заяву позивачів та не
з'ясувавши правові наслідки відмови
від позову до ОСОБА_10, суд не ухвалив
будь-якого процесуального рішення в
частині відмови у позові до ОСОБА_10, а
обмежився лише у мотивувальній частині
рішення вказівкою на зазначені
уточнення позивачів.

Крім того, стягуючи з ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_4 судові витрати у справі
в розмірі 11 293 грн, суд розмір стягнутої
суми не обґрунтував, з цього приводу не
навів будь-яких висновків.

Порушення судами при розгляді
справи норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України)
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для її
правильного вирішення, тому ухвалені
судові рішення не можуть вважатись
законними і обґрунтованими та в силу
ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити
частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 18 вересня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. П. Гончар

Судді:
В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко