УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Леванчука А.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом, у якому
просило стягнути з ОСОБА_3 29 589 грн 35 коп.
заборгованості за договором кредиту.

На обґрунтування своїх вимог
посилалось на ті обставини, що 21
вересня 2006 року між сторонами укладено
кредитний договір, за яким банк надав
відповідачу 5 000 грн встановленого
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості.

Відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань щодо своєчасного
повернення коштів та сплати відсотків
за користування ними, внаслідок чого
станом на 14 січня 2014 року утворилась
заборгованість у сумі 29 589 грн 35 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивач не скористався роз'ясненим
йому правом подавати докази та не
довів суду своїх вимог, не клопотав про
призначення експертизи щодо
підтвердження видачі коштів
відповідачу, тому підстав для
задоволення позову немає.

Проте погодитися з такими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим з виконанням
усіх вимог цивільного судочинства,
згідно із законом, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення
не відповідають.

Судами встановлено, що 21 вересня 2006
року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало, а
ОСОБА_3 отримав 5 000 грн кредитних коштів
у вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку, які він зобов'язався
повернути та сплатити відсотки за
користування грошима в розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
а сторони повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом
(ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції не виконав вимоги
процесуального права щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
не врахував, що позивач, звертаючись до
суду з позовом, на підтвердження своїх
вимог надав договір кредиту, який
підписаний сторонами та є дійсним,
питання про визнання його недійсним у
визначеному законом порядку ніким не
порушувалось, тому він є правомірним
(ст. 204 ЦК України), а встановивши
розбіжності в документах та договорі,
суд не перевірив, яким чином це
вплинуло на його чинність, не надав
оцінки цим обставинам та не навів
відповідних мотивів.

Крім того, не врахував наявність у
справі неоспореного договору та
презумпцію його правомірності, а
пославшись на те, що позивач не надав
доказів на підтвердження своїх вимог
та відмовився від проведення
почеркознавчої експертизи, не
перевірив, на кого законом
покладається обов'язок надати докази
на заперечення заявлених позивачем
вимог та чи не є це обов'язком
відповідача, не перевірив, чи
відповідають такі висновки суду
вимогам ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України.

Не з'ясував, чи виконав позичальник
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, не встановив наявність
заборгованості та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а відтак, чи є
підстави для стягнення боргу, ухвалив
передчасне рішення про відмову у
задоволенні позову з порушенням норм
процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не
усунув, постановив ухвалу з порушенням
норм процесуального права.

Невиконання судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, що є підставою для
скасування ухвалених судових рішень та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу ПАТ
КБ «ПриватБанк» потрібно задовольнити,
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити,
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

А.О. Леванчук