У х в а л а

10 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Скай
Кепітал» до ОСОБА_1, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-консалтинговий центр»,
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватне
підприємство Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», ОСОБА_4,
приватний нотаріус Первомайського
міського нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_5, про
визнання дій неправомірними, зняття
арешту з майна та визнання правочинів
недійсними, за касаційними скаргами
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області та ОСОБА_6,
поданої в інтересах ОСОБА_1, на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 5 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 17 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ПАТ «СЕБ Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Фідо
Банк», що відступило право вимоги ТОВ
«Скай Кепітал», звернулося з позовом,
посилаючись на те, що на виконанні ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області
знаходиться виконавче провадження
№ 25517861 з примусового виконання
виконавчого листа №2-640/10 від 10 грудня
2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ПАТ «СЕБ Банк»
заборгованості за кредитним договором
від 10 жовтня 2008 року в розмірі 3 449 995 грн
16 коп.

26 травня 2011 року державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області
було складено акт, яким описано та
арештовано майно, а саме: нежитлове
приміщення магазину, загальною площею
706,40 кв.м. та земельна ділянка площею
0,1001га, розташовані по АДРЕСА_1,
що належать на праві власності ОСОБА_4 і
перебували в іпотеці ПАТ «СЕБ
Банк». 26 липня 2011 року на адресу банку
надійшло повідомлення про оцінку
майна. 4 серпня 2011 року ПАТ «СЕБ Банк»
надіслало на адресу виконавчої служби
заперечення щодо оцінки майна та
просило призначити рецензування. 19
серпня 2011 року банком отримана
рецензія на звіт, а 25 серпня 2011 року -
повідомлення про проведення прилюдних
торгів. 2 вересня 2011 року Миколаївською
філією ПП «СП «Юстиція»
були проведені торги з реалізації
вказаного майна. Переможцем торгів
стала ОСОБА_1, яка придбала майно за
початковою ціною - 164 826 грн. 5 вересня 2011
року старшим державним виконавцем ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області було
складено акт про примусову реалізацію
арештованого нерухомого майна на
прилюдних торгах. ПАТ «СЕБ Банку» про
результати торгів стало відомо 7
вересня 2011 року.

Незважаючи на діючі арешти, накладені
судом на спірне майно, 8
вересня 2011 року приватним нотаріусом
ОСОБА_5 було видано свідоцтво № 1935 про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів ОСОБА_1 та зареєстровано право
власності у БТІ в м. Первомайська. 11
березня 2013 року ОСОБА_1, відповідно до
договору купівлі-продажу,
продала вказане майно ОСОБА_3

Посилаючись на те, що торги були
проведені з порушенням вимог закону,
оскільки оцінка майна проведена
неправильно, порушено право стягувача
на оскарження результатів
рецензування звіту про оцінку майна,
повідомлення про проведення торгів
було оприлюднене до виготовлення
рецензії звіту про оцінку майна, оцінка
земельної ділянки проведена
неповноважною особою, в порушення п. п.
4.2 та 7.1 Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна № 68/5, торги відбулися лише за
участі одного покупця, позивач просив
суд визнати неправомірними дії ВПВР
УДВС ГУЮ у Миколаївській області щодо
арешту та реалізації майна - предмета
іпотеки, а саме: нежитлового приміщення
та земельної ділянки, розташованих по
АДРЕСА_1; виключити спірне майно з акту
опису та арешту майна від 26
травня 2011 року, складеного державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області; визнати
прилюдні торги, проведені 2
вересня 2011 року ПП «СП Юстиція» з
реалізації арештованого спірного
майна, недійсними; визнати недійсним
акт про примусову реалізацію
арештованого майна на прилюдних торгах
від 5 вересня 2011 року; визнати недійсним
свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів, виданого
ОСОБА_1 8 вересня 2011 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5; визнати недійсним
договір купівлі-продажу нежитлового
приміщення та земельної ділянки по
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
11 березня 2013 року.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 5 березня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано дії підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області щодо арешту та реалізації
предмету іпотеки, а саме: нежитлових
приміщень та земельної ділянки,
розташованих по АДРЕСА_1,
неправомірними.

Виключено з акту опису й арешту майна
від 26 травня 2011 року, складеного
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, вищевказане нерухоме майно.

Визнано прилюдні торги проведені 2
вересня 2011 року ПП
«Спеціалізоване підприємство ЮСТИЦІЯ»
з реалізації арештованого майна, а
саме: нежитлового приміщення та
земельної ділянки, розташованих по
АДРЕСА_1, що належать на праві власності
ОСОБА_4, недійсними та такими, що не
відбулися.

Визнано акт про примусову реалізацію
арештованого майна на прилюдних торгах
від 5 вересня 2011 року недійсним.

Визнано свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів №
1935, видане ОСОБА_1 8 вересня 2011 року
приватним нотаріусом Первомайського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
недійсним.

Скасовано заходи забезпечення позову у
вигляді заборони вчиняти будь-які
угоди з нежитловими приміщеннями та
земельною ділянкою площею 0,1001га, що
розташовані по АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 31 березня 2014 року вирішено
питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 17 червня 2014
року рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 5 березня 2014 року в частині
вимог про визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо арешту та
реалізації спірного майна скасовано,
провадження у справі в цій частині
закрито.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, просить змінити
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильним застосування
норм матеріального права.

У касаційній скарзі підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області просить скасувати оскаржувані
судові рішення та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильним застосування
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягають
відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання недійсними прилюдних торгів
недійсними, суди обґрунтовано виходили
з того, що реалізація іпотечного майна
з прилюдних торгів в порядку
примусового виконання судового
рішення щодо стягнення заборгованості
за кредитним договором, суперечила
визначеній судовим рішенням процедурі
продажу зазначеного майна згідно
порядку, що встановлений ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», а саме: шляхом
продажу банком предмету іпотеки
будь-якій особі покупцеві за
початковою ціною, встановленою судом, з
наданням стягувачу всіх повноважень,
необхідних для продажу.

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним договору
купівлі-продажу майна, що було придбане
за результатами прилюдних торгів, суди
обґрунтовано виходили з того, що
останній покупець спірного майна є
добросовісним його набувачем, а відтак,
захист порушених прав позивача мав
відбуватись шляхом подання
індикаційного позову, а не шляхом
визнання недійсним зазначеного
договору.

Закриваючи провадження в частині вимог
про визнання неправомірними дій
державного виконавця щодо арешту та
реалізації спірного майна, апеляційний
суд дійшов обґрунтованого висновку, що
вимоги в цій частині підлягають
розгляду в порядку, передбаченому
Розділом VII ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
процесуального права, а тому підстав
для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційних скаргах доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області та ОСОБА_6, поданої в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 5
березня 2014 року в його не зміненій
частині та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 17 червня 2014
року залишити без змін залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.І.
Амелін

В.П. Гончар

В.О. Савченко