РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Євграфової
Є.П., Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_3,
Фермерського господарства «Скорук
М.А.», треті особи: відділ Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська обласна земельна
агенція», про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
визнання договору оренди землі
поновленим та зобов'язання вчинити дії
щодо укладення додаткової угоди, за
касаційною скаргою Фермерського
господарства «Скорук М.А.» на рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 26
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області 23
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Приватне підприємство «Таврія» (далі -
ПП «Таврія») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, Фермерського
господарства «Скорук М.А.» (далі - ФГ
«Скорук М.А.»), треті особи: відділ
Держкомзему у Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська обласна земельна
агенція», про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
визнання договору оренди землі
поновленим та зобов'язання вчинити дії
щодо укладення додаткової угоди.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області 23 травня 2014 року, визнано
недійсним договір оренди земельної
ділянки загальною площею 8,7102 га,
укладений 26 березня 2012 року між ФГ
«Скорук М.А.» та ОСОБА_3

Визнано поновленим договір оренди
земельної ділянки площею 8,7102 га,
укладений 13 лютого 2007 року між ПП
«Таврія» та ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_3 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ФГ «Скорук
М.А.» просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судом увстановлено, що 13 лютого 2007 року
між ПП «Таврія» та ОСОБА_3 укладено
договір оренди земельної ділянки
площею 8,7102 га, яка належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку.

Пунктом 3.1 договору встановлений строк
його дії - з 13 лютого 2007 року до 23
березня 2012 року.

10 лютого 2012 року ПП «Таврія»
листом-повідомленням № 45 повідомило
ОСОБА_3 про намір скористатися
переважним правом на укладання
договору оренди земельної ділянки на
новий строк та надіслало додаткову
угоду.

26 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ФГ
«Скорук М.А.» укладено договір оренди
належної ОСОБА_3 земельної ділянки
строком на 5 років з дня реєстрації
договору. Державна реєстрація договору
була проведена у відділі Держкомзему у
Нікопольському районі та
зареєстрована у Книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі 27 березня 2012 року № 04082.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачі порушили переважне право
ПП «Таврія» на поновлення договору
оренди земельної ділянки, з огляду на
що порушені права підлягають захисту
саме шляхом визнання укладеного між
ОСОБА_3 та ФГ «Скорук М.А.» договору
оренди недійсним та зобов'язання
ОСОБА_3 вчинити дії щодо укладання з ПП
«Таврія» додаткової угоди.

З висновками суду погодитись не можна з
наступних підстав.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі» по закінченню
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки за умовами
договору, має переважне право перед
іншими особами на укладення договору
оренди землі на новий строк (поновлення
договору оренди землі). При поновленні
договору оренди землі його умови
можуть бути змінені за згодою сторін. У
разі недосягнення домовленості щодо
орендної плати та інших істотних умов
договору переважне право орендаря на
укладення договору оренди землі
припиняється. Орендодавець у місячний
термін розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Судом правильно встановлено, що
указані вимоги закону ОСОБА_3 не
дотримано.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ПП «Таврія», як попередній орендар
земельної ділянки, належним чином
виконувало умови договору, сплачувало
орендну плату, 10 лютого 2012 року згідно з
листом-повідомленням повідомляло
ОСОБА_3 про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди земельної ділянки на
новий строк та надіслало додаткову
угоду. До матеріалів справи надано
список громадян, яким відправлено
листи-повідомлення від ПП «Таврія». У
вказаному списку зазначено прізвище
відповідача ОСОБА_3

Отже, висновок суду про набуття
позивачем переважного права на оренду
землі та порушення такого права
відповідачами внаслідок укладання
спірного договору є правильним.

Між тим, визнаючи такий договір
недійсним, судами не враховано
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їх порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦПК
України.

Разом із тим особа, право якої порушено,
може скористатися не будь-яким, а
конкретним способом захисту свого
права. Спосіб захисту порушеного права
частіше за все визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

На наведені положення закону суд
належної уваги не звернув, не врахував,
що позов заявлено щодо дійсності
договору, укладеного між ОСОБА_3 та ФГ
«Скорук М.А.», стороною якого ПП
«Таврія» не є.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

На наведене суд уваги не звернув, не
врахував, що порушення переважного
права орендаря на продовження договору
оренди не є визначеною законом
підставою для визнання недійсним
договору оренди, стороною якого він не
є.

Вирішення спору в обраний позивачем
спосіб, з яким погодився суд, прав
позивача фактично не поновлює,
залишаючи їх залежними від укладання в
подальшому додаткової угоди із ОСОБА_3

Поновлення такого права можливо шляхом
переведення на орендаря, переважне
право якого порушено, відповідних прав
та обов'язків за договором оренди між
відповідачами (в даній справі).

На порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК
України суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, помилок останнього у
застосуванні норм матеріального права
не виправив, усіх доводів апеляційної
скарги не перевірив та рішення суду
першої інстанції залишив без змін
помилково.

Оскільки неправильне застосування
судами норм матеріального права, що не
підлягали застосуванню, призвело до
неправильного вирішення спору,
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу Фермерського
господарства «Скорук М.А.»
задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 26
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
травня 2014 року скасувати, ухвалити нове
рішення.

У позові Приватного підприємства
«Таврія» до ОСОБА_3, Фермерського
господарства «Скорук М.А.», треті особи:
відділ Держкомзему у Нікопольському
районі Дніпропетровської області
Головного управління Держкомзему
України у Дніпропетровській області,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, визнання договору
оренди землі поновленим та
зобов'язання вчинити дії щодо
укладення додаткової угоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко

Т.О. Писана