Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5306/14 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ЗКПМЕТ «Запоріжелектротранс», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.11.2013 року йому зажало кість лівої руки дверима тролейбусу № 660 по маршруту № 3, в результаті чого згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1205 від 21.11.2013 року йому спричинено легкі тілесні ушкодження. Він звертався до міліції із заявою про порушення кримінальної справи, постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 23.11.2013 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00004594 від 22.11.2013 року за фактом спричинення тілесних пошкоджень ОСОБА_2, закрито у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача суму відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 559,76 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. та судові витрати у розмірі 150, 00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. та судовий збір в сумі 150 грн.

Стягнуто з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 93,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, суперечливість висновків суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що

апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце слухання справи, надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з хворобою представника, яке було відхилене колегією, оскільки підприємство є юридичною особою, має великий штат працівників, і тому не було позбавлено можливості забезпечити явку іншого представника у судове засідання апеляційного суду.

Судом встановлено, що 21 листопада 2013р. при посадці в тролейбус № 660 маршруту № 3, яким керувала водій ОСОБА_3, при закритті дверей ОСОБА_2 прищемило кість лівої руки, в результаті чого згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1205 від 21.11.2013 року йому спричинено легкі тілесні ушкодження, а саме: рану з синцем на тильній поверхні лівої кісті біля основи першого пальця, яка утворилось від дії тупого предмету, давність утворення ушкоджень не суперечить строку, вказаному потерпілим.

ОСОБА_2 звертався із заявою до органів внутрішніх справ за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень. Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 23.11.2013р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00004594 від 22.11.2013р. за фактом спричинення тілесних ушкоджень, закрито у зв»язку з відсутністю суб»єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В позові ОСОБА_2 просив стягнути на його користь матеріальну шкоду, яка складається з вартості понесених ним витрат у зв»язку із спричиненням йому тілесних ушкоджень: на ліки, засоби та проведення СМЕ, які в загальному розмірі складають 559,76 грн. Також він зазнав моральної шкоди через перенесений стрес внаслідок цієї події, фізичні страждання, погіршення стану здоров»я, порушення сну, а також через тимчасові обмеження у фізичних діях через травмування лівої руки. Розмір шкоди оцінив у 15 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що придбані позивачем ліки та засоби ніяким чином не пов»язані з його тілесними ушкодженнями, оскільки ці ліки застосовуються для лікування артеріальної гіпертензії, серцево-судинних хвороб, підвищеного рівня холестерину, а вартість СМЕ не є прямою дійсною майновою шкодою, завданою неправомірними діями відповідача. Частково задовольняючи позов щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн., суд вважав, що саме такому розміру відшкодування відповідають ті моральні страждання, яких зазнав позивач у зв»язку із спричиненою йому травмою.

Колегія частково погоджується з висновками суду в частині визначення розміру на відшкодування моральної шкоди, оскільки він відповідає всім критеріям, а саме: ступеню тілесних ушкоджень, які визначені як легкі, не потребували тривалого лікування, а отже не були тривалими і моральні страждання, не було змінено укладу життя у зв»язку з цим, не потребувалось значних зусиль на відновлення становища.

Разом з тим, колегія вважає, що не можна погодитись з висновками суду про повну відмову в позовних вимогах про стягнення матеріальної шкоди.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач одразу після подій защімлення його руки дверима тролейбусу 21.11.2013р. звернувся до органів внутрішніх справи Жовтневого РВ, де йому було видано направлення на СМЕ для визначення характеру та тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 65).

Згідно наданого позивачем фіскального чеку за проведення СМЕ та надання висновку ОСОБА_2 було сплачено 93,24 грн. (а.с. 10), але суд правильно вважав, що ці витрати не є матеріальною шкодою, спричиненою діями відповідача, оскільки висновок є доказовою базою у кримінальному провадженні, яке було закрито з реабілітуючих підстав - за відсутністю складу злочину.

Що стосуються решти заявлених витрат, колегія встановила наступне.

Також в матеріалах справи мається Виписка з амбулаторної картки ОСОБА_2 , який після події в тролейбусі 21.11.2013р. звернувся до терапевта зі скаргами на головний біль, загальну слабкість, запаморочення, посилаючись на те, що ці симптоми виникли у нього після стресової ситуації у тролейбусі. Лікарем-терапевтом йому було встановлено діагноз - гіпертонічний криз та призначені наступні ліки: небивал, еналозид, пустирник, валеріана ( а.с. 7). 26.11.2013р. ОСОБА_2 повторно звернувся до лікаря з тими ж симптомами та додатково зі скаргами на безсоння та йому знову було діагностовано гіпертонічний криз та направлено до лікаря-невропатолога, який визнав у потерпілого церебро-астенічний синдром як наслідок перенесеного стресу та призначив ліки: афобазол, вазопро, алора.

Таким чином, цими записами в медичній картці позивача доведено, що призначення вказаних ліків викликані перенесеним стресом, пов»язаним із подіями в тролейбусі, а тому суд безпідставно вважав, що ці ліки не пов»язані із отриманими тілесними ушкодження. Дійсно, цими ліками не лікувались безпосередньо спричинені тілесні ушкодження, але ці ліки були виписані для усунення наслідків стресу у вигляді гіпертонічного кризу та загострень серцевих захворювань.

Враховуючи, що наслідки стресу лікуються безпосередньо після його впливу на стан здоров»я, колегія вважає, що підлягають відшкодуванню витрати на ліки, які за рекомендаціями лікарів придбані позивачем у період з 21.11.2013р. по 31.12.2013р.: небивал 7,82 грн., еналозид - 13,19 грн., 13,26 грн., алора - 35,54 грн., вазопро - 77,35 грн., 78,34 грн. ( а.с. 10), а також простирадло стерильне для здійснення кардіограми - 4,20 грн., а всього на суму - 230,41 грн.

Колегія вважає вказані витрати позивача на зазначені ліки пов»язаними з отриманими ним тілесними ушкодженнями, тому вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, оскільки отримані позивачем ушкодження та погіршення загального стану здоров»я сталося внаслідок необережних дій працівника ЗКПМЄ «Запоріжелектротранс» - водія тролейбусу ОСОБА_3, зважаючи на те, що тролейбус вийшов на лінію технічно справним.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди, яка разом з судовими витратами складає: 230,41 грн. + 150 грн. = 380,41 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року у цій справі скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та частково задовольнити позов в цій частині.

Стягнути з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь ОСОБА_2 суму на відшкодування матеріальної шкоди разом з судовими витратами у розмірі 380 грн. 41 коп.

В іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді