СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/6335 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Борденюк В.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
10.12.2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Желепи О.В., Заришняк Г.М.
При секретарі - Осмолович В.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційними
ОСОБА_1 та представника ПАТ КБ
на рішення Святошинського районного
суду м.Києва від 20.03.2014 р.
в справі за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ТОВ
«Траєкторія», ОСОБА_1
про стягнення кредитної
та за зустрічним позовом ТОВ
«Траєкторія» до ПАТ КБ «Приватбанк»,
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_1
про визнання договору поруки
заслухавши доповідь судді Мараєвої
Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 20.03.2014 р. частково
задоволено первісний позов ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ТОВ
«Траєкторія», ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості, а саме :
стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за договором кредиту у
розмірі 47 117,23 дол. США та судовий збір; в
задоволені позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ТОВ «Траєкторія» про
стягнення як з поручителя кредитної
заборгованості за договором кредиту -
відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «Траєкторія» до
ПАТ КБ «Приватбанк», 3- особа : ОСОБА_3
про визнання договору поруки
припиненим - задоволено. Визнано
припиненим договір поруки №452/1-і від
28.09.2004 року, що був укладений між ТОВ
«Траєкторія» до ПАТ КБ «Приватбанк» з
метою забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник ПАТ КБ
«Приватбанк», просить це рішення
змінити, в задоволенні зустрічного
позову відмовити, а первісний позов ПАТ
КБ «Приватбанк» задовольнити
повністю; в апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить це рішення скасувати і
постановити нове рішення по суті
позовних вимог.

В апеляційних скаргах посилалися на
його незаконність, зокрема, на те, що
суд неповно з"ясував обставини справи,
не дав належної оцінки доказам,
порушив норми матеріального і
процесуального права.

Апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, 28.09.2004 р. між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №КІУРРК0000035п (а.с.18
-21), за умовами якого відповідачу було
надано кредитні кошти на суму 29 155,00 дол.
США на строк до 28.09.2007 р., із процентною
ставкою за користуванням кредиту - 1,34%.

Також, 28.09.2004 р., з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором, між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки №КІУРРК035п, за яким
ОСОБА_1 зобов'язується перед
кредитором відповідати за невиконання
ОСОБА_2 усіх її зобов'язань перед ПАТ КБ
«Приватбанк» за вказаним кредитним
договором (а.с.28 -29).

Крім того, 28.092004 р. з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором відповідачкою ОСОБА_2, між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ
«Траєкторія» було укладено договір
поруки № 452/1-і, за яким ТОВ «Траєкторія»
зобов'язується перед кредитором
відповідати за невиконання ОСОБА_2
усіх її зобов'язань перед ПАТ КБ
«Приватбанк» за вказаним кредитним
договором (а.с.36-37).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу.

Відповідачка своїх зобов»язань за
вказаним кредитним договором не
виконала.

У зв»язку із неналежним виконанням
зобов'язань за договором кредиту в
ОСОБА_2 виникла заборгованість за
кредитним договором, яка станом на
03.09.2012 р. склала 47 17,23 дол. США, що
еквівалентно 376 466,67 грн., загальний
розмір заборгованості позичальника
складається із 44 751,30 дол.США- боргу за
кредитом, 1 776,37 дол.США - боргу за
відсотками за користування кредитом і
559,59 дол.США - пені за прострочення
кредитних зобов'язань.

Перевіривши здійснений кредитором
розрахунок заборгованості
позичальника, суд першої інстанції
правильно дійшов висновку щодо його
обґрунтованості, що підтверджується
наданими банком розширеним
розрахунком боргу позичальника,
виписками з особових рахунків ОСОБА_2,
примірників меморіальних ордерів за
спірний період (а.с. 136-180).

Суд правильно дійшов висновку, що
доводи представника ОСОБА_1 щодо
припинення вказаного договору поруки
від 28.09.2004 р. в силу положення ч.4 ст.559 ЦК
України, у зв'язку із тим, що банк не
звертався до нього із вимогою про
виконання основного зобов'язання
протягом строку, що не перевищує шість
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Так, за змістом ч.4 ст.559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом
пред»явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Згідно п.12 договору поруки від 28.09.2004 р.
сторони дійшли згоди про те, що порука
за цим договором припиняється після
закінчення трьох років з дня настання
терміну за повернення кредиту за
кредитним договором (а.с. 29).

Згідно змісту додаткової угоди № 7 до
договору кредиту № КІУРРК0000035п від
18.09.2004 р. сторони погодили, що кінцевим
строком повернення кредиту є 28 вересня
2015 року; при цьому обсяг зобов»язань за
кредитним договором не збільшувався.

Проте, згідно укладеної між ОСОБА_2 та
позивачем (банком) додаткової угоди № 6
від 26.09.2008 р. до договору кредиту від
28.09.2004 р., сторонами договору було
збільшено основне обов'язання за
кредитним договором у частині
збільшення відсоткової ставки оплати
за користування кредитом - до 1,42% на
місяць.

Згідно додаткової угоди № 5 від 26.09.2008 р.
до договору поруки від 28.09.2004 р. ОСОБА_1
як поручитель погодився на відповідне
збільшення основного кредитного
зобов'язання ОСОБА_2 перед банком.

За таких обставин суд правильно
дійшов висновку щодо відсутності
підстав для визнання договору поруки
№ КІУРРК035п від 18.09.2004 р., укладеного з
ОСОБА_1, припиненим.

Суд правильно вважав, що це є законною
підставою для солідарного стягнення з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку
заборгованості за договором кредиту
від 28.09.2004 р. у розмірі 47 117,23 дол. США, що
за курсом НБУ станом на 3.09.2012 року,
становило 376 466,67 грн.

Що стосується вимог банку про
стягнення з ТОВ «Траєкторія» вказаної
кредитної заборгованості, як із
поручителя ОСОБА_2, то суд правильно
вважав, що вимоги зустрічного позову
підлягають задоволенню.

Так, обґрунтовуючи зустрічний позов,
поручитель ТОВ «Траєкторія»
посилалися, зокрема, на те, що із
товариством не узгоджувалось
збільшення основного зобов'язання за
договором кредиту від 28.09.2004 р.
укладенням між ОСОБА_2 і банком
додаткових угод до кредитного
договору № 5 від 28.09.2007 р. і № 6 від 26.09.2008
р.

Так, судом встановлено, що дійсно між
банком та позичальником укладалися
додаткові угоди до кредитного
договору від 28.09.2004 р., а саме : угоди №
5 від 28.09.2007 р. і № 6 від 26.09.2008 р.

Проте, вказані додаткові угоди із
поручителем ТОВ «Траєкторія» не
узгоджувалися і відповідні додаткові
угоди до основного договору поруки не
укладалися.

Жодних належних і допустимих доказів
того, що цей поручитель будь-яким іншим
чином надав свою згоду на збільшення
основного кредитного зобов»язання
ОСОБА_2 позивачем (банком) не надано.

Тому, суд правильно дійшов висновку
щодо припинення поруки стосовно ТОВ
«Траєкторія» відповідно до ч.1 ст.559 ЦК
України.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог
первісного позову та задоволення
зустрічного позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л
и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
представника ПАТ КБ «Приватбанк» -
відхилити, а рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 20.03.2014 р. -
залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :