Справа № 288/1161/13-ц
Провадження № 2/288/23/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Сікан В. М.,

при секретарях - Скирдін Е.С.,
Дашинській Н.Є.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представників позивача -
ОСОБА_2,ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа: Андрушівське
Міжрайонне управління Головного
управління Держсанепідем служби у
Житомирській області про усунення
перешкод в користуванні власністю та
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій вказує, що
предметом позову є усунення перешкод у
користуванні будинком, подвір'ям та
земель ною ділянкою, виділеною
позивачу для обслуговування будинку
через порушення норм санітарного
стану, що порушує його права повноцінно
користуватися будинком, подвір'ям та
земельною ділянкою, а також права на
безпечне для життя і здоров'я довкілля.

Позивач зі своєю сім'єю тривалий час
проживає у власному будинку по АДРЕСА_1
Попільнянського району, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно та копією паспорта.

Декілька років з ними по сусідству по
АДРЕСА_2 Попільнянського району
Житомирської області проживає сім'я
ОСОБА_4, ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_7.

Більше 3-х років тому відповідач
облаштував біля огорожі домоволодіння
позивача яму для складання гною, туалет
із вигрібною ямою та загорожу для
утримування свійської птиці, зокрема
качок. Усі ці об'єкти господарювання
виділяють неприємний сморід,
унеможливлюють присутність на своїй
території позивача та членів його
сім'ї, заважають проведенню робіт і
відпочинку на їхньому подвір'ї, на
своїй земельній ділянці і навіть у
будинку. Відповідач забруднює
довкілля, створює загрозу здоров'ю,
життю та безпеці, позбавляють позивача
та членів його сім'ї права на свіже
повітря біля будинку, бо доводиться
тримати кватирки увесь час зачиненими
аби сморід та зловонні запахи не
потрапляли до будинку. Своїми діями
відповідач обмежує права позивача по
користуванню своєю власністю та
погіршують екологічну ситуацію на його
подвір'ї і природні якості питної води.
Позивач неодноразово просив
відповідача вжити заходів по
недопущенню розповсюдження смороду з
його домоволодіння та перенести
джерела смороду на належну відстань
від його господарства, але він не
реагує і продовжує порушувати права
позивача, не зважаючи на вимоги
санепідемстанції.

Так, 13.08.2012 року, тобто серед літа,
коли сморід із будинковолодіння
відповідача став нестерпним, позивач
звернувся із заявою до Попільнянської
районної санепідемстанції про порушен
ня його прав. 28.08.2012 року працівники
Попільнянської районної
санепідемстанції разом із
представниками сільської ради
перевірили заяву позивача та склали
відповідний акт про фактичні обставини
справи. В результаті того, що
відповідачем були порушені права
позивача, то головний лікар
Попільнянської районної
санепідемстанції направив відповідачу
розпорядження з метою усунення
порушень та на підставі ст. ст. 18, 22
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення» та Державних
будівельних норм-360-92, в якому зазначив
необхідність відновлення порушених
прав позивача та усунення перешкод у
користуванні їхнім будинком та
подвір'ям. Головний лікар
Попільнянської районної
санепідемстанції вимагала «перенести
загін для утримання свійської птиці на
відстань не менше 15 м від житлового
будинку та 20 м від джерела
водопостачання» та надали відповідачу
термін на усунення недоліків до 12.09.2012
року.

Продовжуючи свої протиправні дії,
відповідач і далі порушує права
позивача і членів його сім'ї, та ігнорує
вимоги санепідемстанції та Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення» та Державних будівельних
норм -360-92.

У липні 2013 року, коли уже не сила було
терпіти знущання і сморід пе ревищив
усякі межі, позивач знову звернувся із
заявою до санітарно-епідеміологічної
служби району.

12.07.2013 року працівниками
Андрушівського районного управління
санепідемслужби заяву позивача було
розглянуто та складено відповідний акт
про фактичні обставини справи, в якому
зазначається, що відповідач знову
порушує права позивача та створює
нестерпні умови для здоров'я сім'ї
позивача, шляхом порушення санітарних
правил, передбачених Законом України
«Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» та Державними будівельними
нормами - 360-92.

У результаті того, що відповідачем
знову були порушені права позивача, то
в. о. начальника Андрушівського
міжрайонного управління
санепідемслужби 15.07.2013 року направив
відповіда чу припис, з метою усунення
порушень їхніх прав та запобігання
порушень санітарного законодавства та
керуючись СанПиН № 5.02.12/н п. 5.5.
«Санітарних правил и норм розміщення,
обладнання та експлуатації малих ферм
для утримання тварин (скота, птиці,
звірів) в населених пунктах», Державних
будівельних норм України «Планування і
забудова міських і сільських поселень»
ДБН 360-92, в якому зазначив про
необхідність відновлення порушених
прав та зобов'язав відповідача до 05.08.2013
року усунути перешкоди в користуванні
своєю власністю.

Дії відповідача порушують права
позивача особисто та всієї його сім'ї в
результаті неналежного та
антисанітарного утримання свійської
птиці (качок) поблизу їхнього будинку,
облаштування туалету, вигрібної ями та
місця складання гною на близькій
відстані від будинку та від колодязя в
порушення вимог діючого законодавства,
в результаті порушення норм Закону
України «Про забезпечення
санепідемблагополуччя населення» та
Державних будівельних норм 360-92. Уже
більше 2-х років позивач та члени його
сім'ї не можуть нормально
користуватися своїм будинком, своєю
земельною ділянкою та подвір'ям,
оскільки там стоїть сильний сморід.

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. Ст. 41 Конституція України
визначає, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, а використання власності не
може завдавати шкоди правам, свободам
та гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі. Ці
конституційні норми покладають на
власника обов'язки та орієнтовно
вказують на його зобов'язання.

У відповідності з ч. 2 ст. 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'я зані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном. У відповідності до ч. 1 ст.15 ЦК
України кожна особа має право на захист
судом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Право користування власністю - це
юридично забезпечена можливість
власника добувати належного йому майна
корисні властивості. В даному випадку
позивач та члени його сім'ї позбавлені
такої можливості в повному обсязі.

Крім того, внаслідок неправомірних
та незаконних дій з боку відповідача
позивачу та членам його сім'ї була
заподіяна моральна шкода, яка полягає в
порушенні їхніх прав користування
будинком та земельною ділянкою, в
зв'язку з чим, позивач і його сім'я не
мали можливості в повному обсязі
використовувати свої права щодо
господарювання на землі, відпочивати
на території свого подвір'я,
облаштовувати подвір'я, а натомість
прикладали певні зусилля для
відновлення своїх прав. Постійно
отримують фізичний та психологічний
спротив із боку відповідача та членів
його родини, вислуховують їхні образи
та нецензурну лайку. При цьому позивач
змушений відстоювати свої права,
витрачати додаткові зусилля для їх
відновлення. Позивачу стидно перед
членами сім'ї та громадянами, які
заходять до нього в гості. Вказані дії
відповідача негативно пливають на
його життя та кожного із членів його
сім'ї та на всю сім'ю в цілому, оскільки
позивач та члени родини не мають
можливості навіть знаходитись на
подвір'ї, де стоїть постійний сморід, а
відповідач при першій нагоді починає
вчиняти сварки та скандали. Вказані
вище обставини, спричинили ряд
негативних наслідків та моральні
втрати і страждання для позивача
особисто і членів його сім'ї. Права
власника житлового будинку, квартири
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний роз суд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Право власності є непорушним, тому
ніхто не може протиправно позбавити
власника його права чи обмежити його.

Для надання позивачу правової
допомоги та захисту своїх інтересів у
суді як цивільного позивача позивач
звернувся за правовою допомогою до
адвоката, на що витратив 3000,0 гривень.

Позивач просить усунути перешкоди у
користуванні його земельною ділянкою
та будинком шляхом зобов'язання
відповідача перемістити свій туалет,
вигрібну яму, яму для складання гною та
загін для тримання свійської птиці на
відстань, передбачену Розпорядженням
головного лікаря Попіль нянської
районної санепідемстанції та Приписом
в. о. начальника Андрушівського
міжрайонного правління
санепідемслужби та діючим
законодавством.Стягнути з відповідача
на його користь моральну шкоду в сумі 6
000 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його
представники, позовні вимоги
підтримали, просили задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач та його представник, в
судовому засіданні, позов не визнавали,
заперечували проти його задоволення.

Представники третьої особи
просили відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
їх представників, представника третьої
особи, свідків, дослідивши матеріали
справи та письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Позивач проживає у власному будинку
по АДРЕСА_1 Попільнянського району, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно, витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно та копією паспорта.

По сусідству із вказаним
домоволодінням по АДРЕСА_1
Житомирської області проживає
відповідач із сім'єю, що
підтверджується паспортом земельної
ділянки під індивідуальне
будівництво.

В свою чергу відповідач облаштував
біля огорожі домоволодіння позивача
яму для складання гною, туалет із
вигрібною ямою та загорожу для
утримування свійської птиці, зокрема
качок. Усі ці об'єкти господарювання
виділяють неприємний сморід,
унеможливлюють присутність на своїй
території позивача та членів його
сім'ї, заважають проведенню робіт і
відпочинку на їхньому подвір'ї, на
своїй земельній ділянці і навіть у
будинку.

Дані обставини підтверджуються
актами Попільнянської районної
санепідемстанції про порушен ня прав
позивача.

Так, 28.08.2012 року працівники
Попільнянської районної
санепідемстанції разом із
представниками сільської ради
перевірили заяву позивача та склали
відповідний акт про фактичні обставини
справи і головним лікарем
Попільнянської районної
санепідемстанції було направлено
відповідачу розпорядження з метою
усунення порушень та на підставі ст. ст.
18, 22 Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення» та Державних
будівельних норм-360-92, в якому зазначив
необхідність усунення порушених прав
позивача та усунення перешкод у
користуванні їхнім будинком та
подвір'ям.

Крім того, Головним лікарем
Попільнянської районної
санепідемстанції вимагалось від
відповідача перенести загін для
утримання свійської птиці на відстань
не менше 15 м від житлового будинку та 20
м від джерела водопостачання надавщи
відповідачу термін на усунення
недоліків до 12.09.2012 року.

Таким чином в суді доведено, що
відповідач ігнорує вимоги
санепідемстанції та Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» та Державних будівельних
норм -360-92.

12.07.2013 року працівниками
Андрушівського районного управління
санепідемслужби було повторно
складено відповідний акт про порушення
зі сторони відповідача санітарних
правил, передбачених Законом України
«Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» та Державними будівельними
нормами - 360-92.

Начальником Андрушівського
міжрайонного управління
санепідемслужби 15.07.2013 року було
направлено відповіда чу припис, з метою
усунення порушень санітарного
законодавства та керуючись СанПиН №
5.02.12/н п. 5.5. «Санітарних правил и норм
розміщення, обладнання та експлуатації
малих ферм для утримання тварин (скота,
птиці, звірів) в населених пунктах»,
Державних будівельних норм України
«Планування і забудова міських і
сільських поселень» ДБН 360-92, в якому
зазначив про необхідність відновлення
порушених прав та зобов'язав
відповідача до 05.08.2013 року усунути
перешкоди в користуванні своєю
власністю.

Вищезазначені обставини вказують
на порушення прав позивача.

Відповідно до статті 13 Конституції
України власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. Ст. 41 Конституція України
визначає, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, а використання власності не
може завдавати шкоди правам, свободам
та гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі. Ці
конституційні норми покладають на
власника обов'язки та орієнтовно
вказують на його зобов'язання.

У відповідності з ч. 2 ст. 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'я зані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном. У відповідності до ч. 1 ст.15 ЦК
України кожна особа має право на захист
судом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Під час розгляду справи в суді було
з'ясовано, що яму для складання гною та
загорожу для утримування свійської
птиці, зокрема качок відповідачем було
знесено, що підтверджується
відповідним актом райсанепідемслужби.

Разом з тим, на час прийняття рішення
приписи санітарної служби щодо
влаштування вбиральні та вигрібної
ями, які побудовані з порушенням Правил
ДБН 360-92 позивачем не виконані, а тому в
цій частині позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Для надання позивачу правової
допомоги та захисту своїх інтересів у
суді як цивільного позивача позивач
звернувся за правовою допомогою до
адвоката, на що витратив 3000,0 гривень, що
підтверджується відповідною
квитанцією.

Суд вважає за необхідне
задоволити частково позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
з відповідача, оскільки статтею 23 ЦК
України передбачено, що особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Моральну шкоду, зважаючи на її
сутність, не можна відшкодувати в
повному обсязі, оскільки немає (і не
може бути) точних критеріїв майнового
виразу душевного болю. Зважаючи на це,
будь-яка компенсація моральної шкоди
не є (не може бути) адекватною дійсним
стражданням, тому будь-який її розмір
може бути суто умовний вираз.

Враховуючи конкретні обставини у
справі, глибину моральних страждань
позивача, існування взаємно
неприязних стосунків між сторонами та
виходячи з принципів розумності,
виваженості та справедливості, суд
вважає доцільним визначити позивачу
розмір морального відшкодування в сумі
2000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-8, 10, 11, 18, 57-61, 79, 88,
208, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 3, 319, 386,
391, 392, 405 ЦК України; ст. 150, 156 ЖК України;
ст.ст. 90, 152, 158 ЗК України; ст.ст. 13, 41
Конституції України; Законом України
«Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» та Державними будівельними
нормами - 360-92; Наказом Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.2005 року «Про
затвердження Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій»;
суд, -

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою ОСОБА_1, шляхом перенесення
туалету та вигрібної ями, які
знаходяться по АДРЕСА_1
Попільнянського району Житомирської
області, відповідно до вимог Державних
будівельних норм та правил 360-92.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, 115 гривень сплаченого судового
збору, 1500 гривень витрачених на
правову допомогу, 2000 гривень
спричиненої моральної шкоди, а всього
3615 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Сікан В. М.