Справа №589/1640/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Литовка М.І.Номер
провадження 22-ц/788/2072/14 Суддя-доповідач -
Шевченко В. А. Категорія - 54
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Міський
ринок м. Шостки» про поновлення на
роботі, скасування наказів, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а
н о в и л а :

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 16 жовтня 2014
року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
вимог.

Колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, позивач з 06 лютого
2004 року працював у відповідача на
посаді відповідального чергового, а в
подальшому сторожа (а. с. 51, 52).

Пунктом 3 правил внутрішнього
трудового розпорядку КП «Міський ринок
міста Шостка» передбачено, що
працівники зобов'язані честно і
сумлінно дотримуватися дисципліни
праці, своєчасно і точно виконувати
розпорядження керівника, а також
обов'язки визначені посадовими
інструкціями (а. с. 68-70).

Відповідно до посадової інструкції
позивач, як сторож, ніс
відповідальність за порушення
трудової дисципліни, правил і норм
техніки безпеки.

Поряд з іншим, на нього покладався
обов'язок і щодо прибирання снігу (а. с.
64, 65, 66-67).

З цими обов'язками ОСОБА_3 був особисто
ознайомлений, що підтверджується його
підписами в журналах реєстрації
інструктажів (а. с. 114-115, 118-119).

Крім того, те, що позивач знав свої
обов'язки визнав і він сам у суді
апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники
зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

12 лютого 2014 року інженер з
господарської діяльності ОСОБА_4 своїм
письмовим розпорядженням доручив
безпосередньо позивачеві прибрати
сніг біля вагончика (а. с. 117).

Утім 13 лютого 2014 року було виявлено, що
позивач зазначеного завдання не
виконав і надавати пояснення з цього
приводу відмовився, про що було
зазначено в докладній інженера на ім'я
директора (а. с. 31, 59).

Наказом директора КП «Міський ринок
міста Шостка» № 6 від 14 лютого 2014 року,
за вказане порушення трудової
дисципліни сторожу ОСОБА_3 було
оголошено догану. Від ознайомлення з
наказом останній, як слідує з
відповідного акту, відмовився (а. с. 60,
61).

24 березня 2014 року інженер з
господарської діяльності при
перевірці зміни виявила, що сторож
ОСОБА_3 з'явився на роботу в нетверезому
стані і надавати пояснення теж
відмовився, про що вона також склала
доповідну на ім'я директора (а. с. 57).

У цей же день директором підприємства з
участю працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6 був
складений акт про появу позивача на
роботі в нетверезому стані
(характерний запах, порушення мови і
координації рухів) та про
відсторонення його від роботи о 9 год. 30
хв. (а. с. 56).

Наказом № 11 від 24 березня 2014 року по КП
«Міський ринок міста Шостка» ОСОБА_3
був звільнений з підприємства за п. 3 ч. 1
ст. 40 КЗпП України за систематичне
невиконання покладених на нього
трудових обов'язків (а. с. 60).

Профспілковий комітет КП «Міський
ринок міста Шостка» 26 березня 2014 року
надав згоду на звільнення ОСОБА_3 на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с.
37).

Наведені обставини також підтвердили
допитані в суді першої інстанції як
свідки касир ОСОБА_7, головний
бухгалтер ОСОБА_6, інженер з
господарського забезпечення ОСОБА_4,
заступник директора ОСОБА_8Л та
двірники ОСОБА_9 і ОСОБА_10

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

У пункті 23, абз. 2 пунтку 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06 листопада 1992 року (з наступними
змінами) роз'яснено, що за
передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами
працівник може бути звільнений лише за
проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення за
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті
заходи дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або не зняті достроково, і ті
громадські стягнення, які застосовані
до працівника за порушення трудової
дисципліни відповідно до положення або
статуту, що визначає діяльність
громадської організації, і з дня
накладення яких до видання наказу про
звільнення минуло більше одного року.

Нетверезий стан працівника або
наркотичне чи токсичне сп'яніння
можуть бути підтверджені як медичним
висновком, так і іншими видами доказів
(ст. 27 ЦПК), яким суд має дати відповідну
оцінку.

З урахуванням викладеного суд прийшов
до обгрунтованого висновку, що
застосування до позивача зазначених
вище стягнень у виді догани та
звільнення проведено в передбаченому
діючим трудовим законодавством
порядку, з дотримання положень ст. ст. 40,
43, 147, 149 КЗпП України, а тому правильно
відмовив у задоволенні його позову по
поновлення на роботі.

Вимоги ж про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного та
відшкодування моральної шкоди є
похідними від поновлення на роботі, а
тому суд теж вірно їх відхилив.

Доводи позивача, про те, що суд не
врахував пояснень свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо відсутності
факту перебування його на роботі в
нетверезому стані не заслуговують на
увагу, оскільки ці особи, не є
працівниками підприємства і не були
присутніми при складанні акту 24
березня 2014 року.

Інші викладені у скарзі дані теж
висновків суду не спростовують та не
містять обставин, які були б підставою
для зміни чи скасування рішення суду,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 16 жовтня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -