АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

11 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Слюсар Т.А.

при секретарі - Мороз
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення витрат на поховання

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 р.,

встановила:

в березня 2013 р. ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила, з урахуванням уточнень до
позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2, яка є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4
витрати на його поховання в загальній
сумі 9 966 грн. 92 коп.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 р. позов було
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача - ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилалася на те, що вона з 2003 р.
проживала разом з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.
ОСОБА_4 помер і спадкоємицею після його
смерті є ОСОБА_2 Оскільки останні роки
свого життя ОСОБА_4 важко хворів, на
його лікуванні вона витратила 15 000 грн.,
а на поховання та влаштування
поминального обіду - 11 277 грн. 97 коп.,
позивач просила стягнути вказані кошти
з ОСОБА_2

В березні 2014 р. представник позивача -
ОСОБА_6 подала заяву про зменшення
розміру позовних вимог та просила
стягнути на користь позивача витрати
на поховання та поминальний обід в
розмірі 9 966 грн. 92 коп.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 р. позов було
задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач здійснила витрати на
поховання в сумі 4 584 грн. 80 коп. та на
влаштування поминального обіду в сумі
5 382 грн. 12 коп. При цьому суд визнав
належними та допустимими доказами по
справі надані позивачем накладні,
товарні чеки та рахунок.

Однак, такий висновок суду першої
інстанції повністю визнати законним
та обґрунтованим не можна, оскільки
він не відповідає встановленим по
справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Представник
відповідача - ОСОБА_3 пояснив в судовому
засіданні, що про смерть ОСОБА_4 ОСОБА_2
стало відомо від його рідної сестри -
ОСОБА_7 Поховання ОСОБА_4 відбулось
20.03.2012 р. в смт. Цибулів
Монастирищенського району Черкаської
обл.

Суд першої інстанції правильно
визначив, що витрати на проведення
поховання ОСОБА_4 та поминальний обід
були сплачені ОСОБА_1

Заперечуючи проти заявлених до ОСОБА_2
вимог, представник ОСОБА_3 стверджував,
що саме ОСОБА_7 займалась організацією
поховання ОСОБА_4, а тому ОСОБА_1 не
понесла жодних витрат. Однак вказаний
довід також не можна визнати
обґрунтованим, оскільки жодного
документу щодо сплати ОСОБА_7 витрат на
поховання надано не було.

В матеріалах справи міститься копія
Лікарського свідоцтва про смерть
ОСОБА_4, яке було видано ОСОБА_7 (а/с 16 т.
1). Представники сторін визнали в
судовому засіданні, що вказане
свідоцтво було надано ОСОБА_1 для
проведення поховання ОСОБА_4 і між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 існують нормальні
взаємовідносини.

Всі інші доводи щодо зняття грошей з
банківської картки були також
правильно оцінені судом першої
інстанції. Також суд першої інстанції
визнав, що проведення поминального
обіду в день поховання є обов'язковою
частиною обряду поховання та його
оплата може бути віднесена до витрат на
поховання.

Разом з тим, суд першої інстанції не
дав оцінки наявним в справі доказам
щодо розміру понесених позивачем
витрат. ОСОБА_1 додала до позовної
заяви в якості доказів про понесені
нею витрати, пов'язані з похованням
ОСОБА_8: товарні чеки на придбання
продуктів харчування з магазину
«Гранд» та від ФОП ОСОБА_9, на придбання
черевиків чоловічих від ФОП ОСОБА_10, на
придбання миючих засобів з магазину
«Лілея», на придбання ритуальних
товарів (домовина, хрест, подушка,
рушники, простирадло, вінки, стрічки) з
магазину «Реквієм», накладні на
поминальний обід на 70 осіб від ФОП
ОСОБА_11, на послуги духового оркестру
та викопування ями на кладовищі,
церковні послуги та послуги з
перевезення тіла та людей за підписом
протоієрея парафії Свято-Покровської
української православної церкви
ОСОБА_12 (а/с 17-21 т. 1).

Відповідно до ст. 19 Закону
України «Про свободу совісті та
релігійні організації» релігійні
організації у порядку, визначеному
чинним

законодавством, мають право для
виконання своїх статутних завдань

засновувати видавничі,
поліграфічні, виробничі,

реставраційно-будівельні,
сільськогосподарські та інші

підприємства, а також добродійні
заклади (притулки, інтернати,

лікарні тощо), які мають права
юридичної особи.

Згідно з відомостями про юридичну
особу, які містяться в
Інформаційно-ресурсному центрі,
Парафія Свято-Покровської Української
православної церкви Київського
патріархату є релігійною організацією
і її основним видом діяльності є
діяльність релігійних організації за
кодом КВЕД 91.31.0, що передбачає
діяльність релігійних та аналогічних
організацій, діяльність жіночих та
чоловічих монастирів, надання
ритуальних послуг.

Згідно ст.10 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
надання ритуальних послуг
відповідно до необхідного
мінімального переліку окремих
видів ритуальних послуг,
передбаченого пунктом 2 частини другої
статті 8 цього Закону, здійснюється
ритуальними службами або за
договором суб'єктами господарювання
інших форм власності. Вартість таких
послуг встановлюється в порядку і в
межах, встановлених законодавством,
виконавчим органом сільської,
селищної, міської ради.

Надання ритуальних послуг, не
передбачених зазначеним

переліком, а також виготовлення
предметів ритуальної належності

здійснюється за цінами, встановленими
за згодою сторін.

Надання ритуальних послуг та
виготовлення предметів

ритуальної належності здійснюється з
дотриманням вимог державних

стандартів, інших норм і правил,
встановлених законодавством.

На виконання цього Закону
Державним комітетом України з питань
житлово-комунального господарства
було затверджено наказом від 19.11.2003 р.
№193 «Необхідний мінімальний перелік
вимог щодо організації поховання та
ритуального обслуговування
населення».

Відповідно до п. 3 вказаного
наказу на підставі свідоцтва про
смерть замовник звертається до
сільського голови або ритуальної
служби з приводу укладання
відповідного договору-замовлення на
організацію та проведення поховання
(далі - договір-замовлення) не пізніше
ніж за 24 години

до їх проведення. В п. 11 наказу
забороняється надання послуг без
оформлення договору-замовлення.

За таких обставин, надані
накладні за підписом протоірея ОСОБА_12
без оформленого договору-замовлення
не можуть бути належними доказами щодо
оплати ОСОБА_1 ритуальних послуг у
вигляді викопування ями на кладовищі
та духового оркестру, а також
перевезення тіла померлого.

Оплата церковного обряду
відспівування та придбання іншого
товару не входить до необхідного
мінімального переліку ритуальних
послуг.

Надана ОСОБА_1 накладна №179 не
може бути належним доказом щодо сплати
поминального обіду, оскільки в ній не
зазначено дату обіду, місце його
проведення, перелік страв, кількість
порцій та їх вартість. Доказів про
потребу додатково придбавати хліб,
цукерки, фрукти, горілку та
безалкогольні напої для проведення
поминального обіду позивачем надано не
було. Також позивачем не наведено
доказів щодо віднесення до витрат на
поховання придбання черевиків
чоловічих та миючих засобів.

Крім того, товарні чеки на
придбання продуктів харчування
(містяться на а/с 17 т.1) датовані 18.03.2012 р.,
тобто ще до дня смерті ОСОБА_4

Враховуючи викладене, з
відповідача має бути стягнуто лише
вартість ритуальних товарів, які були
придбані ОСОБА_1 в магазині «Реквієм».

Таким чином, рішення суду першої
інстанції слід змінити та зменшити
суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 року змінити
та визначити суму, яка підлягає
стягненню - 1 968 грн. та судовий збір - 243
грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 758/355/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/13220/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Трегубенко Л.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.