Справа № 652/764/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Високопільський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого судді
Дамчука О.О.

при секретареві
Крат С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Високопілля цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом
посилаючись на те, що між ПАТ КБ
ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № б/н від 13.06.2006 року,
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 6000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Згідно умов укладеного
договору кредитний договір
складається з заяви ОСОБА_1, як
позичальника, Умов та правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою.
Відповідач належним чином зобов'язання
не виконує, тому станом на 30.09.2014 року
утворилася заборгованість загальною
сумою 28586,50 грн., яка складається з
наступного: 5708,31 грн. заборгованість за
кредитом; 21040,74 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;
500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1337,45
грн. штраф (процентна складова). Позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 28586,50 грн. та
судові витрати в розмірі 285,87 грн..

В судове засідання представник
позивача за дорученням, Реуцька І.О., не
прибула, надавши до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності за
наявними у справі матеріалами, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
просить задовольнити їх у судовому
порядку.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав та пояснив, що з 2003 року
працював у ВАТ «Укрнафта», працівники
якого отримували заробітну плату через
ПАТ КБ «Приватбанк». В 2006 році
працівниками Високопільського
відділення ХФ ПАТ КБ «Приватбанк»
відповідача запрошено до відділення та
запропоновано кредитну картку.
Відповідач підписав необхідну заяву та
отримав кредитну карту 13.06.2006 року та
після цього почав користуватися
кредитним лімітом встановленим на
кредитній картці не порушуючи умов
договору щодо строків та розмірів
внесення грошей для погашення кредиту.
В 2009 році відповідач звільнився з
роботи та перестав користуватися
кредитною карткою. Відповідно до
розрахунку заборгованості, наданий
позивачем, останній раз відповідач
провів погашення кредиту 17 серпня 2009
року. З цього часу, протягом більше
п'яти років, зі сторони Банку до
відповідача не було жодних звернень, ні
по телефону, ні поштовим зв'язком, щодо
виконання умов кредитного договору.
Згідно з п.п. 6.5, 6.9, 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг, у випадку
порушення держателем умов даного
договору Банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому чи у визначеній
Банком частині. Строки і порядок
погашення по кредиту (кредитний ліміт,
кредитна лінія) по платіжним картам із
встановленим мінімальним обов'язковим
платежем, визначений в Пам'ятці
Клієнта, яка є невід'ємною частиною
договору. Платіж включає плату за
користування кредитом, передбачену
тарифами та частину заборгованості по
кредиту. Отже, поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору. Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно ч.3 ст.
254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Отже, у випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту
настання строку погашення чергового
платежу. Таким чином, право на
звернення до суду за захистом свого
порушеного права у ПАТ КБ «Приватбанк»
за договором № б/н від 13.06.2006 року
виникло у вересні 2009 року (через місяць
після останнього платежу за кредитом),
а Приватбанк звернувся до суду у
листопаді 2014 року, тобто після спливу
всіх строків позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову. Таким чином відповідач просив
застосувати позовну давність до
позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості - відмовити у
зв'язку із спливом позовної давності.

Вислухавши відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягаючими
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
питання чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та яким обставинами вони
підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК
України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлено спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Судом встановлено і вбачається з
матеріалів справи, що відповідно до
заяви позичальника, ОСОБА_1 від 13.06.2006
року, Умов та правил надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою, між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, 13.06.2006
року було укладено кредитний договір
б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав
кредит в розмірі 5000,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 3 % в місяць з розрахунку 360 днів
в році на строк дії платіжної картки.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну одна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Згідно розрахунку заборгованості за
договором № бн від 13.06.2006 року, станом
на 30.09.2014 року заборгованість ОСОБА_1
перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить
28586,50 грн., яка складається з наступного:
5708,31 грн. заборгованість за кредитом;
21040,74 грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом; 500,00 грн.
штраф (фіксована частина); 1337,45 грн.
штраф (процентна складова).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно правил користування платіжною
карткою, які є складовою кредитного
договору , картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності щодо
місячних платежів починається після
несплати чергового платежу, а щодо
повернення кредиту в повному обсязі зі
спливом останнього дня місяця дії
картки, а не закінчення строку дії
договору.

Така правова позиція висловлена у
постанові Верховного суду України від
19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14, яка
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України обов'язкова для застосування
судами.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що позивачем пропущено
строк звернення до суду із вимогою про
стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за
договором № бн від 13.06.2006 року, оскільки
відповідачем останній платіж було
здійснено 17.08.2009 року, (що підтверджено
розрахунком заборгованості, та
випискою про рух коштів), а з вказаним
позовом позивач звернувся лише в
листопаді 2014 року, тобто після спливу
позовної давності, таким чином
позивачу слід відмовити у задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності, про застосування якого
відповідачем до суду подано письмову
заяву.

Керуючись ст. ст. 526, 256, 1050, 1054 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 226 ЦПК України, суд
-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Херсонської області через
Високопільський районний суд
Херсонської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
О.О. Дамчук