ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до кредитної
спілки «Слобода Кредит», арбітражного
керуючого - ліквідатора Максичко
Дмитра Олександровича, третя особа -
ОСОБА_5, про стягнення заборгованості
із заробітної плати, відшкодування
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
певні дії; за зустрічним позовом
кредитної спілки «Слобода-Кредит» до
ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення
спостережної ради за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 2 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 9 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з позовом до КС «Слобода
Кредит», арбітражного керуючого -
ліквідатора Максичко Д.О.,
третя особа - ОСОБА_5, у якому з
урахуванням уточнень просив стягнути з
відповідачів заборгованість по
заробітній платі в сумі 40 174 грн.,
компенсацію за щорічно невикористані
відпустки в сумі 3 427 грн. 35
коп., вихідну допомогу в розмірі 3 441
грн., у рахунок відшкодування моральної
шкоди 18 тис. грн., 3% річних від
простроченого боргу, інфляційні
витрати та витрати по сплаті судового
збору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
наказом від 25 грудня 2010 року
його було призначено на посаду голови
правління КС «Слобода-Кредит».
Постановою Господарського суду
Харківської області в рамках процедури
банкрутства його було відсторонено
від виконання обов'язків голови
правління, але звільнено не було, а тому
вважає, що йому необхідно сплатити
заробітну плату за увесь час її
невиплати.

КС «Слобода-Кредит» звернувся до суду
із зустрічним позовом до
ОСОБА_3, у якому просило визнати
недійсним рішення спостережної ради
від 24 грудня 2010 року (протокол № 9 від 24
грудня 2010 року), посилаючись на те, що
при обранні на посаду голови кредитної
спілки було встановлено, що ОСОБА_3 не
відповідав критеріям, які зазначені в
Законі України «Про кредитні спілки»
щодо освіти та кваліфікації ОСОБА_3

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 2 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду
Харківської області від 9 жовтня 2014
року, у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний
позов КС «Слобода-Кредит» задоволено.
Визнано недійсним рішення
спостережної ради КС «Слобода-Кредит»
від 24 грудня 2010 року (протокол № 9 від 24
грудня 2010 року засідання спостережної
ради) щодо призначення на посаду
голови правління КС «Слобода-Кредит»
ОСОБА_3 Вирішено питання про судовий
збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позову, та відмовити у задоволенні
зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні первісного позову та
задовольняючи зустрічний позов
виходив із того, що призначення
ОСОБА_3 на посаду голови правління
спілки було проведено з порушенням
вимог закону, та з цих підстав визнав
недійсним протокол спостережної ради
про його призначення головою правління
спілки; оскільки ОСОБА_3 неправомірно
був призначений на посаду голови
правління спілки, відтак й не мав права
на отримання заробітної плати.

Проте з такими висновками судів в
повній мірі погодитись не можна.

Судами установлено, що 24 грудня 2010 року
згідно протоколу № 9
спостережної ради КС «Слобода-Кредит»
ОСОБА_3 було призначено на посаду
голови правління спілки.

Відомості про те, що ОСОБА_3 є
керівником КС «Слобода-Кредит» були
внесені в Єдиний Державний реєстр
підприємств та організацій України
(а.с. 7).

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 27 липня
2011 року та наказом виконуючого
обов'язки КС «Слобода-Кредит» - ОСОБА_6,
ОСОБА_3 було відсторонено від виконання
обов'язків керівника спілки, а на
підставі постанови того ж суду від 28
вересня 2011 року спілка
визнана банкрутом та відкрита
ліквідаційна процедура (т. 1
а.с. 23).

КС «Слобода-Кредит» звертаючись до
суду з позовом про визнання недійсним
протоколу спостережної ради про
призначення ОСОБА_3
керівником спілки указували на те, що
останній не відповідає вимогам, які
встановлені для голови правління КС
«Слобода-Кредит», визначеними актами
законодавства та Статутом спілки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
справ та інтересів міститься в
ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є
вичерпним, і суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений законом або
договором.

Суди, визнаючи недійсним протокол
спостережної ради про призначення
ОСОБА_3 на посаду спілки, з підстав його
невідповідності зайнятій посаді, у
порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України не звернули уваги на те, що
норми КЗпП України не містять таких
підстав, за яких можна було б визнати
недійсним протокол (наказ) про
призначення особи на посаду.

Так, обставини на які посилалася спілка
у позові, як на підставу для визнання
недійсним протоколу спостережної ради
про призначення ОСОБА_3 на
посаду голови правління КС
«Слобода-Кредит» є підставою для
припинення трудового договору за ст. 7
КЗпП України, такий позов до суду не
пред'явлено у відповідності із ч. 1 ст. 11
ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 24 КЗпП
України трудовий договір укладається,
як правило, в письмовій формі.
Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивача фактично було допущено до
роботи з 24 грудня 2010 року, а
відсторонено від виконання покладених
на нього обов'язків 27 липня 2011 року.

Заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України,
ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).

Оскільки ОСОБА_3 було відсторонено від
роботи у передбаченому законодавством
порядку, а збереження за ним заробітної
плати в такому випадку чинним
законодавством не передбачено, він не
міг виконувати роботу і не виконував
її, то відсутні підстави для проведення
йому виплат у зв'язку із
відстороненням.

З огляду на викладене у суду не було
підстав для стягнення на користь
позивача з відповідача коштів на
оплату заробітної плати за час його
відсторонення від виконання
покладених на нього обов'язків.

Однак, звертаючись до суду касаційної
інстанції, ОСОБА_3
посилався на те, що йому підприємством
не було виплачено заробітну плату з 1
липня 2011 року по 27 липня 2011 року (часу
його відсторонення від виконання
покладених на нього обов'язків
керівника спілки) та не виплачено
компенсацію за невикористані
відпустки, які входять до структури
заробітної плати (у матеріалах справи
такі дані відсутні).

Так, суди встановивши, що ОСОБА_3 було
призначено на посаду керівника
правління КС ««Слобода-Кредит, у
порушення норм процесуального права не
перевірили його доводів та не з'ясували
чи не має підприємство заборгованості
по заробітній платі перед ОСОБА_3 (з
урахуванням часу відсторонення від
роботи позивача, за який оплата праці
не проводиться), та безпідставно
відмовили в позові у цій частині з тих
підстав, що останнього було незаконно
призначено на цю посаду, чим позбавили
позивача оплати за виконану ним роботу
на посаді керівника спілки, та фактично
залишили спір не вирішеним.

З огляду на викладене постановлені
судами рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими, вони
підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 2 липня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 9 жовтня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникСудді:А.О.
Лесько С.Ф. Хопта М.Є. Червинська В.А.
Черненко