Ухвала іменем україни 24 грудня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоСитнік О.М., суддів: Мазур
Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
Юровської Г.В., розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про збільшення розміру
аліментів на утримання дитини та
стягнення додаткових витрат, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
10 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 04
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_5 про зміну розміру
аліментів та просила збільшити розмір
стягуваних з відповідача аліментів і
встановити їх у твердій грошовій сумі,
яка складатиме 1 200 грн на місяць. Крім
того, просила стягнути з відповідача
фактично понесені додаткові витрати на
сина у розмірі 2 307 грн 50
коп. та додаткові витрати у розмірі 350
грн щомісячно, правову допомогу в
розмірі 800 грн та судовий збір.

Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
30 вересня 2013 року стягнуто аліменти з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення дитиною повноліття. На
даний час відповідач ОСОБА_5 сплачує
аліменти у розмірі 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
оскільки тривалий час не отримує
заробітної плати. Зазначає, що останнім
часом змінився її стан здоров'я, вона
потребує оперативного втручання, також
погіршився і матеріальний стан -
зменшився розмір заробітної плати.
Крім того, позивачка вказує, що
щомісячно несе додаткові витрати у
розмірі 350 грн на розвиток здібностей
до танцю сина ОСОБА_6, який постійно з 2010
у відвідує гурток спортивно-бального
танцю в Палаці культури і техніки
«Дніпро», мати змушена постійно
витрачати додатково кошти на
спеціальне взуття та одяг для
спортивно-бальних танців. За таких
обставин, збільшивши позовні вимоги,
просить суд збільшити розмір
стягуваних з відповідача аліментів і
встановити їх у твердій грошовій сумі,
яка складатиме 1400 грн на місяць. Крім
того, просить суд стягнути з
відповідача фактично понесені
додаткові витрати на неповнолітнього
сина в розмірі 2 307 грн 50 коп., додаткові
витрати у розмірі 350 грн щомісячно.

Рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 10 червня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 04
вересня 2014 року, позов задоволено
частково.

Збільшено розмір
аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 за
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 30 вересня 2013 року на користь
ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з виплат у розмірі Ѕ
частини всіх видів заробітку щомісячно
до 700 (сімсот) гривень щомісячно,
починаючи з 19 лютого 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття з
індексацією стягуваних сум відповідно
до закону. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 фактично понесені додаткові
витрати на утримання дитини ОСОБА_6 у
розмірі 1 290 гривень Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на
утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 175
гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 витрати на правову
допомогу в розмірі 1 300 гривень.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд, ухвалюючи
рішення про збільшення розміру
аліментів та стягнення додаткових
витрат, виходив з того, що відповідач
має нерегулярний, мінливий дохід, а
матеріальне становище позивачки та
стан її здоров'я погіршився, крім того,
позивач несе додаткові витрати на
утримання дитини, які підлягають
стягненню щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Проте погодитись із такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна,
оскільки суд дійшов його з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення судів не
відповідають.

Судом установлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який на даний час розірвано, мають
спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.
с. 3-5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з довідкою Палацу культури і
техніки «Дніпро» від 14 лютого
2014 року № 4 ОСОБА_6 займається з 2010 року
по теперішній час в Палаці культури і
техніки «Дніпро» в колективі
спортивно-бального танцю, на платній
основі. Плата за навчання становить 350
грн щомісячно (а. с. 19).

На підставі вказаної довідки суд
стягнув з відповідача додаткові
витрати на заняття сина ОСОБА_6 в
колективі спортивно-бального танцю
щомісячно і до досягнення дитиною
повноліття, що є порушенням норм
матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей,
хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК
України).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3 зазначено, що до
передбаченої ст. 185 СК України участі в
додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами (розвитком її здібностей,
хворобою, каліцтвом тощо), можна
притягати лише батьків. У цих випадках
ідеться про фактично зазнані або
передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі. При одночасному розгляді вимог
про стягнення аліментів і додаткових
витрат їх має бути визначено у рішенні
окремо.

При цьому апеляційний суд у порушення
ч. 3 ст. 185 СК України не встановив, які
конкретно додаткові витрати на дитину,
фактично понесені матір'ю чи
передбачувані підлягають стягненню; чи
їх необхідно фінансувати наперед чи
покривати після фактичного понесення,
разово чи періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину
повинен обґрунтовуватись відповідними
документами (наприклад, витрати на
спеціальний медичний догляд - довідкою
медичного закладу про вартість
медичних послуг; витрати на лікування,
на санаторно-курортне лікування -
виписками з історії хвороби дитини,
рецептами лікарів, довідками, чеками,
рахунками, проїзними документами тощо).
При стягненні коштів на додаткові
витрати, які повинні бути понесені у
майбутньому, суду необхідно надати
розрахунок або обґрунтування
необхідності майбутніх витрат.

Суд зазначених вимог закону та
передбачений законом порядок
відшкодування додаткових витрат не
врахував та вважав, що додаткові
витрати підлягають стягненню
щомісячно у твердій грошовій сумі.

Крім того, визначаючи час, з якого
підлягає стягненню збільшений розмір
аліментів, суд помилково вважав, що це є
час звернення позивача до суду, тобто з
19 лютого 2014 року, що не відповідає
положенням п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
відповідно до якого судам роз'яснено,
що відповідно до ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них. У
новому розмірі аліменти сплачуються з
дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин рішення судів не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 10 червня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 04
вересня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік Судді:
Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська