АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Судової палати з
розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого
Болотова Є.В.,

суддів:
Іванченка М.М., Поліщук Н.В.,

при секретарях:
Товарницькій А.В., Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит» в
особі філії «Центральне регіональне
управління» публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті
особи - приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Голосіївський районний відділ
державної міграційної служби України у
м. Києві, реєстраційна служба головного
управління юстиції у м. Києві та служба
у справах дітей Голосіївської районної
в м. Києві державної адміністрації про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

за апеляційними скаргами ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на заочне рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 19 лютого 2014 року, -

встановила:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Банк Фінанси та Кредит» в
особі філії «Центральне регіональне
управління» публічного акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»
звернулося до суду з даним позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення.

Посилалося на те, що 21 листопада 2006 року
між позивачем та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 50-06-Ил/02.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 листопада 2006
року банк та ОСОБА_2 уклали іпотечний
договір.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 листопада 2006
року між банком та ОСОБА_3 укладено
договір поруки №50-06-П/02.

ОСОБА_2 порушила умови договору, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка станом на 18 серпня 2013 року
становить 3 928 833 грн. 03 коп.

Заочним рішенням Голосіївського
районного суду м. Києва від 19 лютого 2014
року вказаний позов задоволено
частково.

Звернено стягнення на предмет іпотеки,
а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 40,90 кв.м., яка належить на праві
власності ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
19.12.2003 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим №5030у,
зареєстрованого КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» 04 січня 2004 року в
реєстровій книзі №189-45 під реєстровим
№ 35530, у рахунок погашення
заборгованості перед публічним
акціонерним товариством «Банк
«Фінанси та Кредит» за кредитним
договором №50-06-Ил02 від 21.11.2006 року, що
складається з заборгованості по
основному боргу кредиту у розмірі 63 252,
92 доларів США, сума простроченої
заборгованості по основному боргу
кредиту 39 349, 22 доларів США, строкової
заборгованості по відсоткам у розмірі 1
025,02 доларів США, заборгованості по
відсоткам у розмірі 61 543, 87 доларів США,
заборгованості по пені за прострочення
заборгованості по основному боргу та
відсоткам у розмірі 2 609 420 грн.

Зазначено спосіб реалізації предметів
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів з продажу квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 40,90 кв.м.

Встановлено початкову ціну предмету
іпотеки для його подальшої реалізації
у сумі 678 000 грн. 00 коп.

Надано публічному акціонерному
товариству «Банк Фінанси та Кредит»
право вчиняти будь-які дії та
отримувати будь-які документи,
необхідні для укладення договору
купівлі-продажу предмету іпотеки -
квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2,
на праві власності, в тому числі: право
отримати у приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 дублікат договору
купівлі - продажу від 19 грудня 2003 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 5030у,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7; право отримати у
відповідних установах, організаціях,
підприємствах незалежно від форм
власності та підпорядкування чи
органів нотаріату технічний паспорт на
квартиру, яка є предметом іпотеки;
право отримати в органах державної
реєстрації прав, нотаріуса витяги з
державного реєстру прав на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; право
подавати від імені ОСОБА_2 в органи
державної реєстрації прав, нотаріусу
документи, необхідні для здійснення
державної реєстрації права власності
на квартиру, що входять до складу
предмету іпотеки, згідно отриманих
дублікатів правовстановлюючих
документів та отримувати останні,
також подавати відповідні заяви,
документи та отримувати інші документи
від імені іпотекодавця, які пов'язані з
оформленням права власності; право
здійснювати будь-які платежі, що
стосуються предмету іпотеки; право
банку на отримання довідки про склад
сім'ї або зареєстрованих у предметі
іпотеки осіб.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
малолітню ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 238 грн. 12 коп.

Стягнено з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі по 19 грн. 12 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати заочне рішення суду від 19
лютого 2014 року і ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати заочне рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати заочне рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_2, їх
представник вимоги апеляційних скарг
підтримали.

Представник банку проти задоволення
апеляційних скарг заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, заслухавши
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції не знайшов підстав для
зменшення пені.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду не можна.

Судом вірно встановлено, що 21 листопада
2006 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 50-06-Ил/02
(а.с.15).

Відповідно до умов договору банк надав
ОСОБА_2 кредит у сумі 105 000 доларів США зі
сплатою 15% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 листопада 2006
року банк та ОСОБА_2 уклали іпотечний
договір.

Предметом іпотечного договору є
квартира АДРЕСА_1 (а.с.20).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 21 листопада 2006
року між банком та ОСОБА_3 укладено
договір поруки №50-06-П/02, за умовами
якого поручитель відповідає перед
банком за неналежне виконання ОСОБА_2
своїх зобов'язань за кредитним
договором (а.с.18).

ОСОБА_2 порушила умови договору, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка складає станом на 18 серпня 2013 року 3
928 833 грн. 03 коп.

27 серпня 2013 року відповідачам
направлялась вимога про усунення
порушень умов кредитного договору №
50-06-Ил/02 та вимога про виселення (а.с. 35,
38), які вони отримали, що
підтверджується, наявними в матеріалах
справи, копіями рекомендованих
повідомлень ( а.с. 37, 39 ).

Відповідно до п. 8.4.8 іпотечного
договору, іпотекодержатель має право
достроково звернути стягнення на
предмет іпотеки у разі неналежного
виконання іпотекодавцем будь-яких умов
кредитного договору.

Зазначена умова договору узгоджується
з нормами ст. 33 Закону України «Про
іпотеку».

Згідно з роз'яснень, які містяться в п. 43
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року, згідно з
частиною четвертою статті 9, статті 109
Житлового кодексу України, статей 39 - 40
Закону України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

При ухваленні рішення судом вірно
встановлені фактичні обставини та
дотримані вищенаведені вимоги закону і
відповідні роз'яснення.

Як вбачається із змісту та доводів
апеляційних скарг, відповідачами
розрахунок заборгованості не
оспорюється (а.с. 43-49).

Разом з тим, колегією суддів розрахунок
заборгованості перевірено.

Зазначений розрахунок є повним, чітким
та зрозумілим. Містить відомості про
розмір заборгованості за кредитом,
відсоткам, пені. В ньому також наявна
інформація про погашення кредиту,
відповідні періоди та розміри
платежів.

Оспорюючи розрахунок в суді
апеляційної інстанції, представник
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначив лише, що
даний розрахунок є неправильним. При
цьому, не навів конкретних помилок,
неточностей чи безпідставних
нарахувань. Не надано також, на
підтвердження своїх заперечень,
будь-яких доказів ( висновок
спеціаліста тощо ).

Саме, з урахуванням вищенаведених
обставин, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
призначення по справі експертизи.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За загальним правилом період, за який
нараховується пеня за прострочення
виконання зобов'язання, не може
перевищувати один рік (пункт перший
частини другої статті 258 ЦК України).
При цьому виходячи з правової природи
пені, яка нараховується за кожен день
прострочення, право на позов про
стягнення пені за кожен окремий день
виникає щодня на відповідну суму, а
позовна давність за позовом про
стягнення пені відповідно до статті 253
ЦК України обчислюється по кожному дню,
за який нараховується пеня, окремо,
починаючи з дня, коли кредитор дізнався
або повинен був дізнатися про
порушення права.

Розрахунок розміру пені відповідає
вищенаведеним вимогам закону.

Стягнувши пеню, суд правильно
застосував норму пункту 1 частини 2 ст.
258 ЦК України.

Разом з тим, суд не звернув свої уваги
на положення частини третьої статті 551
ЦК України, зокрема, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків.

Таким чином, оскільки розмір пені
становить 2 609 420 грн., який значно
перевищує розмір нарахованих збитків,
колегія суддів знаходить можливим
зменшити її розмір до 1 319 412 грн. 74 коп.

Колегія суддів оцінює критично доводи
апеляційної скарги ОСОБА_4 про
порушення прав неповнолітньої дитини,
оскільки вона народилася та була
зареєстрована у спірній квартирі,
після укладення кредитного та
іпотечного договорів.

Доводи ОСОБА_3 про припинення поруки не
ґрунтуються на нормах ст. 559 ЦК України
та умовах договору поруки.

Доводи апелянтів про порушення банком
процедури виселення їх з спірної
квартири спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами, які дають
підстави до протилежних висновків.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що заочне рішення суду від 19
лютого 2014 року в частині стягнення пені
підлягає зміні.

В решті заочне рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак підстав
для його скасування за доводами
апеляційних скарг немає.

Доводи апеляційних скарг в цій частині
не дають підстав для висновку про те, що
при розгляді справи судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального або неправильне
застосування норм процесуального
права.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відповідно до його положень, протягом
дії цього Закону не може бути примусово
стягнуте (відчужене без згоди власника)
нерухоме житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв.
м для житлового будинку.

Як вбачається з матеріалів справи
квартира АДРЕСА_1 є іпотечним майном.
Позичальник та поручитель є
громадянами України. Іпотечний договір
укладено в забезпечення виконання
зобов'язань за споживчим кредитом.
Позивач є кредитною установою. Кредит
отримано в іноземній валюті. Спірна
квартира є місцем постійного
проживання позичальника та поручителя.
Доказів, що у власності позичальника та
поручителя є інше нерухоме житлове
майно, матеріали справи не містять.
Загальна площа спірної квартири не
перевищує 140 кв. м.

Таким чином, за наявності загальних
правових підстав для звернення
стягнення на майно, колегія суддів
вважає, що звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення не слід
звертати до виконання, протягом дії
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», що набрав законної
сили з 07.06.2014 року.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст.
307, ст. 309, ч. 1, ч. 2 ст. 314 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 19 лютого 2014
року змінити в частині стягнення пені,
зменшивши її розмір з 2 609 420 грн. до 1 319 412
грн. 74 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення не звертати до виконання,
протягом дії Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», що набрав
законної сили з 07.06.2014 року.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набраня ни
законної сили.

Головуючий
Болотов Є.В.

Судді:
Іванченко М.М.

ПоліщукН.В.