РІШЕННЯ
Справа №200/13790/14

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Провадження
№2/200/3352/14

21 жовтня 2014р. Бабушкінський райсуд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Решетніка М.О.

при секретарі - Медведєвій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ПАТ «КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 «Про звернення
стягнення», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилається на те,
що 27 березня 2007р. між ПАТ «КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір
№DNR0GK00000358 у розмірі 45000 доларів США
строком до 26 березня 2027р. зі сплатою 12,00%
річних за користування кредитними
коштами. Відповідач зобов’язувався
використовувати кредит на вказані у
договорі цілі та забезпечити
повернення отриманих коштів і сплату
нарахованих відсотків, щомісячно
вносити грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом відповідно
до Графіку, відсотками за користування
кредитом, шляхом внесення готівки або
перерахування безготівкових коштів.

Свої зобов’язання за вказаним
договором вони виконали. ОСОБА_1 не
виконав свої зобов’язання. У зв’язку з
чим, станом на 07.07.2014р., заборгованість
становить 139132,18 доларів США, що по курсу
НБУ становить 1638977грн.08коп. та
складається з: заборгованості по
кредиту – 44902,48 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом – 32440,00 доларів
США, заборгованість по комісії за
користуванням кредитом – 6030,00 доларів
США, пеня за несвоєчасне виконання
зобов’язання за договором – 55759,70
доларів США.

В якості забезпечення виконання
зобов’язань 27 березня 2007р. між ними та
відповідачем було укладено також
договір іпотеки №DNR0GK00000358, згідно з
яким останній надав у іпотеку належну
йому квартиру №70, загальною площею
37,80кв.м., житловою площею 18,80кв.м., яка
знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ ж/м Тополя-1, буд.18,
корп.2.

Відповідно до зазначених договорів
просять в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 1638977грн.08коп. зверненути
стягнення на іпотечне майно, шляхом
укладання від імені відповідачки
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеку у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від фори
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки; виселити відповідача та інших
осіб, які зареєстровані і проживають у
вищевказаній квартирі зі зняттям їх з
реєстраційного обліку, та відшкодувати
понесені витрати по справі.

В судове засідання сторони не
з’явилися, в поданій до суду заяві
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити їх у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та розглянути справу у їх відсутності.
Відповідач причину неявки суду не
повідомив, в зв’язку з чим судом
ухвалено про заочний розгляд справи в
порядку ст.224 ЦПК України.

Розглянувши справу у відповідності до
ст.11 ЦПК України, якою передбачено, що
цивільні справи судом розглядаються
виключно в межах заявлених позовних
вимог, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні,
27.03.2007р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та
відповідачем був укладений договір
№DNR0GK00000358, відповідно до якого останній
отримав кредит у розмірі 45000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.03.2027 року.

В забезпечення виконання зобов’язань
за кредитним договором між сторонами
був укладений також договір іпотеки
№DNR0GK00000358 від 27.03.2007р., згідно з яким
відповідач надав у іпотеку належну
йому квартиру №70, загальною площею
37,70кв.м., житловою площею 18,80кв.м., яка
знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, буд.18,
корп.2.

Згідно зі ст.ст.526,651 ЦК України
зобов’язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, у разі істотного порушення
договору іншою стороною, договір може
бути розірвано за рішенням суду.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов’язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов’язання.

У відповідності до умов
вищезазначеного договору позивач
зобов'язався надати відповідачеві
кредит в зазначеній сумі, а відповідач
в свою чергу, зобов'язався повернути
кредит в обумовлені договором строк та
умовах, сплатити обумовлені відсотки.

Позивач взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі. Відповідач не виконав свої
зобов'язання стосовно своєчасного
погашення заборгованості у
встановлені договором строки, в
зв’язку з чим станом на 07.07.2014р.,
заборгованість становить 139132,18 доларів
США, що по курсу НБУ становить
1638977грн.08коп. та складається з:
заборгованості по кредиту – 44902,48
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом –
32440,00 доларів США, заборгованість по
комісії за користуванням кредитом –
6030,00 доларів США, пеня за несвоєчасне
виконання зобов’язання за договором –
55759,70 доларів США. Зазначене свідчить
про істотне порушення договору з боку
відповідача, зокрема обов’язку
щомісячно певними сумами погашати
кредит та сплачувати відсотки.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки в рішенні
суду зазначаються спосіб реалізації
предмета іпотеки із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст.26
цього закону, яка передбачає продаж
предмета іпотеки шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем.

Відповідно до п.п.16.7., 16.7.1, 16.7.2., 16.8
договору іпотеки, з метою задоволення
своїх вимог іпотекодержатель має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадках, якщо в момент настання
термінів виконання яких-небудь
зобов’язань, передбачених кредитним
договором, вони не будуть виконанні.
Звернути стягнення на предмет іпотеки
незалежно від настання термінів
виконання будь-якого із зобов’язань за
кредитним договором у випадках:
відмови іпотекодавця в переоформленні
будь-якого із договорів іпотеки,
поруки, договорів страхування, згідно
кредитного договору; порушення
іпотекодавцем зобов’язань по цьому
договору у т.ч. при порушенні порядку
заміни предмета іпотеки; прийняття
судом рішення про визнання
Іпотекодавця недієздатним або
дієздатним; порушення кримінальної
справи відносно Іпотекодавця;
неможливість звернення стягнення на
майно, заставлене з метою забезпечення
виконання зобов’язань за цим
Договором, з будь-якої причини (у т.ч.
втрати, знищення, ушкодження або
недосяжності предмета іпотеки для
Іпотекодержателя з будь-яких причини);
встановлення невідповідності
дійсності відомостей, які містяться в
даному Договорі, або інших документів,
наданих Іпотекодавцем; пред’явлення
Іпотекодавцем Предмета іпотеки в
користування третім особам без
письмової згоди Іпотекодержателя;
тривалої відсутності Іпотекодавця в
місці постійного проживання, керуючись
нормами ЦК України та нормами діючого
законодавства; в інших випадках,
передбачених діючим законодавством.

Згідно до п.18.13 договору іпотеки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
у випадках, передбачених п.п.16.7.1, 16.7.2, 16.9
цього договору, здійснюється
відповідно до чинного законодавства
України та цього договору. Якщо банк у
випадку порушення іпотекодавцем умов
кредитного договору набуває права
звернення стягнення на предмет
застави, може використовувати таке
право у випадках: затримання сплати
частини кредиту та/або відсотків
щонайменше на один календарний місяць;
або перевищення сумою заборгованості
суми кредиту більш як на 10%; або
несплати позичальником більше однієї
виплати, яка перевищує 5% суми кредиту;
або іншого істотного порушення умов
даного договору. Сторони дійшли згоди,
що Іпотекодержавитель має право
звернути стягнення на Предмет іпотеки
і в разі дострокового розірвання
Кредитного договору або зміни його
умов, при наявності невиконаних
зобов’язань на момент розірвання.

Згідно до п.12.3 договору іпотеки на
підставах, передбачених чинним
законодавством, на предмет іпотеки
може бути звернене стягнення.

Встановлено, що про наявність
заборгованості та необхідності в
зв’язку з цим звернення стягнення на
предмет іпотеки позивач повідомляв
відповідача в порядку та у спосіб,
визначений договором іпотеки, однак
заборгованість погашена не була.

Відповідно до ст..36 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що сторони
іпотечного договору можуть вирішити
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору або
відповідного застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в іпотечному договорі. Таке
застереження в Договорі іпотеки є (п.27):
звернення стягнення на предмет іпотеки
за вибором іпотекодержателя може бути
здійснено в позасудовому порядку
шляхом: переходу до Іпотекодержателя
права власності на предмет іпотеки, про
що Іпотекодержатель зобов’язаний
письмово повідомити Іпотекодавця4 або
продажу Предмету іпотеки будь-якій та
будь-яким способом, в тому числі на
біржі, на підставі договору
купівлі-продажу у порядку ст..38 Закону
України «Про іпотеку», для чого
Іпотекодавець надає Іпотекодержателю
право укласти такий договір за ціною та
на умовах, визначених на власний розсуд
Іпотекодеражетля, і здійснити всі
необхідні дії від імені Іпотекодавця, у
т.ч. отримати витяг з Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Як вже зазначалось вище, зазначеною
нормою Закону передбачена можливість
задоволення вимог іпотекодержателя
шляхом продажу предмета іпотеки
будь-якій особі-покупцеві і за рішенням
суду.

В зв’язку з викладеним суд вважає за
необхідне звернути стягнення на
предмети іпотеки за договором іпотеки
№ DNR0GK00000358 від 27.03.2007р., а саме: квартиру
№70, загальною площею 37,70кв.м., житловою
площею 18,80кв.м., яка знаходиться за
адресою: м.Дніпропетровськ ж/м Тополя-1,
буд.18, корп.2, та належить на праві
власності ОСОБА_1, для задоволення
грошових вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» за
кредитним договором № DNR0GK00000358 від
27.03.2007р. в сумі 139132,18 доларів США, що по
курсу НБУ становить 1638977грн.08коп. та
складається з: заборгованості по
кредиту – 44902,48 доларів США,
заборгованість по процентам за
користування кредитом – 32440,00 доларів
США, заборгованість по комісії за
користуванням кредитом – 6030,00 доларів
США, пеня за несвоєчасне виконання
зобов’язання за договором – 55759,70
доларів США, шляхом продажу вказаного
предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з
укладенням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ «КБ
«Приватбанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.9 ЖК
України ніхто не може бути виселений
із займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і
порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців.

Разом з тим ч.1 ст.40 цього ж Закону
визначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч.2 ст.40 цього ж Закону законодавець
встановлює певний порядок дій
іпотекодержателя для виселення: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов’язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий
будинок або житлове приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК
України.

Вимога про добровільне залишення
житлового приміщення може бути
направлена разом з вимогою,
передбаченою ч.1 ст.35 Закону України
«Про іпотеку».

Зазначений порядок позивачем було
дотримано: відповідачу 31.05.2014р.
направлялась вимога-претензія про
необхідність погасити заборгованість,
у випадку невиконання чого
попереджалась про звернення стягнення
на квартиру, з якої вона мала
виселитись протягом одного місяця.

Разом з тим із матеріалів справи
вбачається, що відповідач мешкає за
адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1,
18/2/70, однак про склад осіб, які
проживають в іпотечній квартирі, та
наймача квартири і членів його сім’ї,
позивачем доказів не надано, а тому
вимога ПАТ «КБ «Приватбанк» про
виселення ОСОБА_1 є безпідставною, в
зв’язку з чим в задоволенні цієї
вимоги необхідно відмовити.

Крім того на підставі ст.88 ЦПК України,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
оплачені ним при подачі позову судові
витрати у розмірі 4019грн.40коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.3,10,11,57,60,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки № DNR0GK00000358
від 27.03.2007р., а саме: квартиру №70,
загальною площею 37,70кв.м., житловою
площею 18,80кв.м., яка знаходиться за
адресою: м.Дніпропетровськ ж/м Тополя-1,
18, корп.2 та належить на праві власності
ОСОБА_1, для задоволення грошових вимог
ПАТ «КБ «Приватбанк» за кредитним
договором №DNR0GK00000358 від 27.03.2007р. в сумі
139132,18 доларів США, що по курсу НБУ
становить 1638977грн.08коп. та складається
з: заборгованості по кредиту – 44902,48
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом –
32440,00 доларів США, заборгованість по
комісії за користуванням кредитом –
6030,00 доларів США, пеня за несвоєчасне
виконання зобов’язання за договором –
55759,70 доларів США, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ «КБ «Приватбанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ
«Приватбанк» на повернення судових
витрат – 4019грн.40коп.

В іншій частині позовних вимог ПАТ «КБ
«Приватбанк» - відмовити.

Строк апеляційного оскарження рішення
– 10 днів.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідача, котра може бути
подана протягом десяти днів із дня
отримання копії заочного рішення.

Суддя