Провадження №2/761/4748/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

14 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю представника позивача
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування, суд, -

в с т а н о в и в :

представник позивача ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним
позовом до в якому просив визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1 у м. Києві в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтуванні позовних вимог
зазначив, що позивач являється рідною
сестрою спадкодавця, свого брата
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Його спадкоємцями за законом являються
сторони: позивач ОСОБА_2 та відповідач
ОСОБА_3 (племінник ОСОБА_4.). Після
звернення у встановлений законом строк
до нотаріальної контори із відповідною
заявою про прийняття спадщини,
нотаріальна контора відмовила їй у
зв»язку із ненаданням
правовстановлюючого документа на
квартиру, що зумовило ОСОБА_2
звернутись до суду із вказаним позовом
та захистити свої права шляхом
визнання права власності в порядку
спадкування на ? частину спадкового
майна після смерті брата.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з наведених
в ньому підстав і просив задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явився, про день, час і
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, причину неявки суду не
повідомив, заяви про розгляд справи у
свою відсутність не надав.

Суд, з урахуванням думки представника
позивача, якій не заперечував проти
заочного розгляду справи у відсутності
відповідача, вважає можливим
розглядати справу у його відсутність
на підставі ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення
представника позивача, вивчивши надані
докази, судом встановлені наступні
обставини і відповідні ним
правовідносини.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_4, який мешкав у АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.38).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на належну йому на праві
приватної власності квартиру АДРЕСА_5 в
м. Києві та в Першій Київській
державній нотаріальній конторі
заведено спадкову справу №731 щодо
майна померлого (а.с. 35-104).

Згідно матеріалів вищевказаної
спадкової справи єдиними спадкоємцями
померлого за законом являються ОСОБА_2,
сестра померлого, що підтверджується
свідоцтвом про народження, свідоцтвом
про одруження та ОСОБА_3 - племінник
померлого, що підтверджується рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
19.11.2007 року в справі за заявою ОСОБА_3,
зацікавлена особа: Головне управління
юстиції в м.Києві про встановлення
факту родинних відносин (а.с.73).

У встановлений законом термін та
порядок, позивачка звернулась до
Першої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, що підтверджується
копією відповідної заяви від 13.11.2007 р.
за вх. № 2637, на підставі якої було
зареєстровано вказану спадкову справу
№ 731/2007 (а.с.7).

Однак, в подальшому нотаріальна
контора відмовила їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/2 частку вищевказаної
квартири у зв'язку з ненаданням нею
правовстановлюючого документа на
квартиру та зазначенням необхідності
звернутись до суду для визнання права
власності в порядку спадкування, що
підтверджується відповідним листом
№10680/02-14 від 26.11.2013 за підписом
завідуючого Першої київської
державної нотаріальної контори (а.с.6).

Згідно вимог ч.1 ст.68 Закону України
«Про нотаріат», серед іншого, нотаріус
при видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом перевіряє факт
смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства за
законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, та склад спадкового
майна.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.І ст.1298 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
видається спадкоємцям після
закінчення шести місяців із часу
відкриття спадщини, тому спір про
спадкування може бути вирішений лише
після закінчення цього спору.

На відповідний запит нотаріуса, БТІ
своїм листом №23286 від 17.08.2007 ровідомило,
що станом на 14.08.2007 по даним книг
реєстрації Бюро ціла квартира АДРЕСА_4
на праві власності зареєстрована на
ім»я ОСОБА_4 на підставі реєстраційного
посвідчення, виданого БТІ 22.06.1992 на
підставі довідки ЖБК «Київ» від 11.05.1992
року (а.с.50).

Також, своїм листом №41514 (И-2014) від
7.10.2014 БТІ повторно повідомило
вищевказану інформацію про належність
ОСОБА_4 вказаної квартири на праві
власності (а.с.116).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Вищевказані правовстановлюючі
документи, на підставі яких була
проведена реєстрація права власності
на квартиру у позивачки відсутні.

Позивачка надати правоустановчі
документи на зазначене майно не змогла,
в результаті чого листом нотаріальної
контори від 26.11.2013 р. їй було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до умов вказаної норми
такий позов може бути пред'явлений до
будь-якої особи, яка власними діями
(бездіяльністю) заявила про свої
претензії на річ, яка перебуває у
власності іншої особи, оспорює або не
визнає право власності позивача.

Нормами ст.3 ЦПК України визначають, що
кожна особа має в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
та за законом.

Відповідно до ст.1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою і часом відкриття спадщини є
день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє
місце проживання спадкодавця, і таким є
квартира АДРЕСА_1

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями
за заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги.

Позивачка є сестрою померлого ОСОБА_4,
що підтверджується відповідним
записом у свідоцтві про народження,
свідоцтвом про одруження.

Також, до кола спадкоємців померлого
ОСОБА_4 крім неї і вноситься його
племінник, яким є відповідач у справі.

Вимоги ст. 1262 ЦК України передбачають,
що у другу чергу право на спадкування
за законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід, як з боку
батька, так і збоку матері.

Згідно ч. З ст. 1266 ЦК України племінники
спадкодавця успадковують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (сестрі, братові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

Таким чином, позивачка - сестра
померлого та відповідач - племінник
померлого відносяться до спадкоємців
другої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на наведене позивачка і
відповідач мають право на 1/2 частки
спадщини кожний.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч.І ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право дрийняти спадщину чи не
прийняти її.

Позивачка прийняла спадщину, що
підтверджується копією відповідної
заяви на адресу Першої державної
нотаріальної контори, копія якої
долучена до позовної заяви.

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу, право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до норм ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим

правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування»,
зазначено, що свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, установленому
цивільним законодавством. За наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися

до суду за правилами позовного
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права.

Виходячи із вищенаведеного, суд
прийшов до висновку, що позивачка має
право захистити свої права шляхом
визнання права власності на ?? частини
квартиру в порядку спадкування за
законом.

Оскільки позивачем доведено
оспорювання та невизнання саме
відповідачем ОСОБА_3 її права
власності за законом на належну їй
частину спадкового майна, а також за
умови відсутності правовстановлюючих
документів на спадкове нерухоме майно,
тому обраний позивачкою спосіб захисту
права власності визначений правильно,
а саме визнання права власності на ?
частину вказаної квартири в порядку
спадкування за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
прийшов до висновку про задоволення
позову.

Судові витрати розподілені згідно
правил, встановлених ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 203, 207, 215, 1221, 1223, 1233-1236, 1241, 1298 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 132, 179, 208,
209, 212-215, 218, 222-224, 294, 296 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и
в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на майно в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 у м. Києві в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :