Справа № 473/4253/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області у складі:
головуючої судді Ротар М.М., при
секретарі Фінько О.П.

За участю представника
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства “Дельта Банк” до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2014 року позивач
ПАТ “Дельта Банк” звернувся до суду з
позовом до відповідачів, в якому
вказував, що 09.10.2007 року між ПАТ
“Кредитпромбанк”, правонаступником
якого є ПАТ “Дельта Банк” та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, згідно з умовами
якого Банк надав кредитні кошти у
розмірі 300000 дол. США з розрахунку 13,6%
річних за користування кредитом на
строк з 09.10.2007 року по 08.10.2022 рік.

Виконання зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
порукою відповідно до укладеного між
ПАТ “Кредитпромбанк” та ОСОБА_3
договором поруки від 09.10.2007 року.
Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2
належним чином не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором у
зв'язку з чим станом на 20.05.2014 року
утворилася заборгованість у сумі:
2719939,58 грн. - заборгованість за кредитом;
341760,04 грн. - заборгованість за
відсотками, представник позивача
просив стягнути в солідарному порядку
з відповідачів заборгованість за
кредитним договором у розмірі 3061699,62
грн.

В подальшому представник
позивача збільшив позовні вимоги та
просив стягнути з відповідачів в
солідарному порядку заборгованість
на загальну суму 4077064,22 грн.

В судовому засіданні від
представника позивача надійшла заява
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно, що належить на праві
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

При цьому, в обґрунтування
даної заяви зазначено, що підставою
для застосування вказаного виду
забезпечення позову є порушення
відповідачем взятих на себе
зобов’язань та умов Договору в
частині сплати заборгованості за
кредитом та процентів за користування
ним. Посилаючись на викладене,
представник позивача просив заяву про
забезпечення позову задовольнити,
оскільки, неприйняття заходів
забезпечення позову може зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову
допускається на будь – якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду (ч.3
ст.151 ЦПК України).

За правилами п.1 ч.1 ст.152 ЦПК
України позов майнового характеру
дозволяється забезпечувати шляхом
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або інших осіб.

При цьому, виходячи з
правової природи забезпечення позову,
під останнім слід розуміти вжиття
судом, у провадженні якого знаходиться
справа, заходів щодо охорони
матеріально-правових інтересів
позивача та спрямованих проти
несумлінних дій відповідача, який може
сховати майно, розтратити його,
продати, знецінити або вчинити інші
дії, що можуть призвести в майбутньому
до певних складнощів при виконанні
рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України за №9 від 22
грудня 2006 р. „Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову”, суддя розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами.

Між тим, в заяві про
забезпечення позову не зазначено
достатніх та обґрунтованих підстав
вважати, що не вжиття заходів
забезпечення позову може в подальшому
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду. Зокрема, у
заяві про забезпечення позову, заявник
не вказує на яке саме майно відповідача
потрібно накласти арешт та місце його
знаходження, вартість такого майна з
відповідним підтвердженням
останнього, не надає даних на
підтвердження належності відповідачам
будь–якого майна.

Відсутність зазначених
відомостей у заяві позбавляє
можливості суд дійти висновку про те,
що не вжиття заходів забезпечення
позову може у майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, співмірність такого виду
забезпечення позову з розміром
заявлених позовних вимог, а також
робить неможливим виконання такої
ухвали.

Крім того, суд повинен брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені в зв’язку з застосуванням
відповідних заходів.

Керуючись ст.ст.151-153,209,210 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
“Дельта Банк” про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
“Дельта Банк” до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області шляхом подачі і
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
М.М.Ротар