22-ц/772/3221/2014Головуючий в суді першої
інстанції Дернова В. В.Категорія
27Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі головуючого судді
Сала Т.Б., суддів Луценко В.В., Зайцева
А.Ю., при секретарі Торбасюк О.І., за
участю представника ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», представника ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» та апеляційну скаргу ОСОБА_2
на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 26.09.2014 року
ухвалене у цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами,

встановила:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося
в суд вищезазначеним позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному
порядку суми заборгованості за
кредитним договором та договором
поруки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 23 квітня 2007 року між
ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», був укладений Кредитний договір.

Згідно умов Договору Банк надав ОСОБА_2
кредит у розмірі 198000 доларів США, з
яких: перший транш в сумі 32666,67 доларів
США на погашення поточної
заборгованості Позичальника перед
Кредитором першої черги за Кредитним
договором та другий транш в сумі 165333,33
доларів США на купівлю нерухомого
майна, зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 4,99 %
річних + FIDR, строком до 22 квітня 2032 року.

24.04.2007 року, 09.04.2009 року, 10.09.2009 року,
10.09.2009 року та 10.03.2010 року було укладено
додаткові договори до вказаного
кредитного договору.

23.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та відповідачем ОСОБА_3 був
укладений Договір поруки та 10 вересня
2009 року було укладено Додатковий
договір № 1 до цього Договору поруки, а
10 березня 2010 року було укладено
Додатковий договір № 3 до вказаного
Договору поруки, відповідно до умов
яких ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання
нести повну солідарну
відповідальність за невиконання
ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним
договором.

Між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг
Україна» було укладено Договір
купівлі-продажу кредитного портфелю (з
додатковими угодами від 18 березня 2011
року та від 26 грудня 2011 року), за яким
ПАТ «ОТП Банк» продало (відступило) TOB
«ОТП Факторинг Україна» права на
кредитний портфель на загальну суму
заборгованості 66682117,75 доларів США,
45539619,22 грн., 4193209,32 швейцарських франків,
321723,55 євро.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та
TOB «ОТП Факторинг Україна» було також
укладено Договір про відступлення
права вимоги, в тому числі і за вказаним
вище Кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_2 не виконувала належним
чином зобов'язання за кредитним
договором, станом на 05.08.2013 року
утворилась заборгованість.

Позивач (з врахуванням заяв про
збільшення позовних вимог) остаточно
просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 солідарно на свою користь
заборгованість, за Кредитним договором
№ CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року, в сумі 283584,44
доларів США, пеню у розмірі 7882253,71 грн., а
також судовий збір у розмірі 3441 грн. (т.2
а.с.188)

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 26.09.2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за Кредитним договором
№ CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року (з
додатковими угодами) у розмірі 3738455,84
грн., з яких: заборгованість за тілом
кредиту - 1471831,02 грн., що еквівалентно
184140,00 доларів США; заборгованість за
процентами за користування кредитом -
266624, 82 грн., що еквівалентно 33357,29
доларів США, пеня - 2000000 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

З таким рішенням суду не погодилось ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» та подало
апеляційну скаргу в якій просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

При цьому товариство посилається на
порушення судом норм права через
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи. Зокрема, ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» зазначає, що у
висновку експерта останнім допущені
порушення під час постановлених питань
судом у даній цивільній справі, які
спричинили розбіжності в наданих
банком розрахунках.

Також рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 26.09.2014 року
оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі
просила рішення скасувати, ухвалити
нове рішення яким, в задоволенні позову
відмовити у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що оскаржуване
рішення ухвалено з істотним порушенням
норм матеріального та процесуального
права, обставини справи є такими, що не
дослідженні, а висновки суду вважає
упередженими.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягають
відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що
23.04.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», був укладений Кредитний договір
№ CNL-B00/074/2007 (а. с.17-20, т. 1).

За умовами Договору Банк надав ОСОБА_2
кредит у розмірі 198000 доларів США, з
яких: перший транш в сумі 32666, 67 доларів
США на погашення поточної
заборгованості позичальника перед
Кредитором першої черги за Кредитним
договором та другий транш в сумі 165333,33
доларів США на купівлю нерухомого
майна, зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 4, 99 %
річних + FIDR, строком до 22 квітня 2032 року.

24.04.2007 року, 09.04.2009 року, 10.09.2009 року,
10.09.2009 року та 10.03.2010 року було укладено
додаткові договори до Кредитного
договору, які є його невід'ємною
частиною (а. с. 21-31, т.1).

Відповідач ОСОБА_2 не виконувала
належним чином зобов'язання за
кредитним договором у зв'язку з чим
станом на 05.08.2013 року за кредитним
договором № CNL-B00/074/2007 від 23.04.2007 року (з
додатковими угодами) утворилась
заборгованість у розмірі 283584,44 доларів
США, що еквівалентно 2266690,40 грн., з яких:
тіло кредиту - 184140 доларів США, що
еквівалентно 1471831 грн.; проценти - 99444,44
доларів США, що еквівалентно 794859,40 грн.,
а також пеня у розмірі 7881086,73 грн. (а. с. 13,
т. 2; а. с. 29-30, т. 2, а. с. 91, т. 2 - розрахунки
заборгованості).

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та
TOB «ОТП Факторинг Україна» було
укладено Договір купівлі-продажу
кредитного портфелю (з додатковими
угодами від 18.03.2011 року та від 26.12.2011
року, за яким ПАТ «ОТП Банк» продало
(відступило) TOB «ОТП Факторинг Україна»
права на кредитний портфель на
загальну суму заборгованості 66682117,75
доларів США, 45539619,22 грн., 4193209,32
швейцарських франків, 321723,55 євро. Тобто,
ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги
TOB «ОТП Факторинг Україна» в тому числі
і за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007
від 23.04.2007 року (а. с. 104-120 т.1, а. с. 250-256, т.
2).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України
передбачено, що предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло
право грошової вимоги до ОСОБА_2 за
кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від
23.04.2007 ( з додатковими угодами).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу. В силу даної норми
позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

ПАТ «ОТП Банк» повідомляв ОСОБА_2 про
необхідність погашення заборгованості
за Кредитним договором № CNL-B00/074/2007 від
23.04.2007 року (з додатковими угодами)
шляхом направлення рекомендованим
листом письмової досудової вимоги від
25.02.2010 року (а. с. 41-42, т. 1).

Погашення заборгованості відповідачем
не здійснювалось.

23.04.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_3 укладено Договір
поруки № SR-B00/074/2007, а 10 вересня 2009 року
було укладено Додатковий договір № 1 та
10 березня 2010 року було укладено
Додатковий договір № 3 до Договору
поруки від 23.04.2007 року.

Згідно цих Договорів ОСОБА_3 взяв на
себе зобов'язання нести повну
солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за
Кредитним договором (з додатковими
угодами) (а. с. 34-37, т. 1).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19.09.2012 року
Договір поруки від 23.04.2007 року,
укладений між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_3
було визнано припиненим.

Тому суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що позовні вимоги у частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_3
задоволенню не підлягають.

Твердження представника ОСОБА_2 про те,
що остання не повідомлялась про
відступлення права вимоги є
безпідставними з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«ОТП Банк» повідомляв ОСОБА_2 про зміну
Кредитора з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП
Факторинг», а також про укладення між
ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг»
Договору комісії від 18.03.2011 року на
приймання платежів (а. с. 32-33, т. 1).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомлені вказана грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також фактор,
якому має бути здійснений платіж.

Частина 2 даної статті передбачено, що
якщо фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

А від так, недотримання умов
повідомлення боржника про
відступлення прав за договором на
користь фактора та не надання доказів
такого відступлення не позбавляє
боржника обов'язку виконати грошове
зобов'язання, а лише дає йому право
здійснити платіж клієнтові.

Як встановлено судом відповідачі
заборгованість за кредитними
договорами не сплатили ні факторові, ні
клієнтові.

З сумою заборгованості, яку просив
стягнути позивач, відповідачі не
погодились у зв'язку з чим їх
представником було подано клопотання
про призначення судової економічної
експертизи.

Ухвалою Вінницького міського суду від
03.02.2014 року було призначено судову
економічну експертизу. 01.08.2014 року
Вінницьким відділенням КНДІСЕ було
надано висновок експерта № 272/14-21 від
18.07.2014 року, а 07.08.2014 року було надано
уточнюючий лист до вказаного висновку
судово-економічної експертизи.

Згідно висновку та листа до нього
строкова заборгованість по тілу
кредиту у розмірі 184140 доларів США
підтверджується документально;
заборгованість по процентах за
користування кредитом станом на 18.03.2011
року (дата укладення договору
факторингу) становила 33357,29 доларів США
(заборгованість по процентах за
користування кредитом станом на 05.08.2013
року документально підтверджена не
була).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідача неустойки в
розмірі 2000000 грн. Оскільки в даному
випадку розмір пені, нарахованої за
несвоєчасне виконання зобов'язань по
поверненню тіла кредиту та сплати
процентів за користування кредитом,
значно перевищує розмір збитків.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», що у висновку
експерта останнім допущені порушення
під час вирішення постановлених перед
експертом питань, які спричинили
розбіжності в наданих банком
розрахунках, не приймаються до уваги з
наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 143 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, мають право
подати суду питання, на які потрібна
відповідь експерта. Кількість і зміст
питань, за якими має бути проведена
експертиза, визначається судом. При
цьому суд має мотивувати відхилення
питань осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України якщо
висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з заявою про призначення
повторної (чи додаткової) експертизи не
звертався.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно визначив
характер правовідносин, що склалися
між сторонами та правильно застосував
норми матеріального права, які їх
регулюють.

Враховуючи вище викладене, а також те,
що доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та апеляційної
скарги ОСОБА_2 не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення суду.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права
(ч. 1 ст. 308 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 26.09.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: