справа № 2/489/2352/14
23 грудня 2014 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
представника третьої особи
прокурора Кривди Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третьої особи - Служба у справах дітей
адміністрації Ленінського району
Миколаївської міської ради,
Прокуратури Ленінського району
м.Миколаєва про позбавлення
батьківських прав та стягнення
У липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом в якому просила
позбавити відповідача батьківських
прав відносно дитини та стягнути з
нього аліменти на її утримання у
розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)
щомісячно до досягнення дитиною
У обґрунтування вимог вказано, що з
30.04.2010 по 22.04.2014 сторони передували в
зареєстрованому шлюбі від якого мають
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
розірвання шлюбу вихованням та
утриманням доньки відповідач не
займається. Оздоровленням та
інтересами дитини не цікавиться.
Наведені обставини на думку позивача є
підставою для позбавлення його
батьківських прав та стягнення
У судовому засіданні позивач та
прокурор позов підтримали і просили
Представник третьої особи просила
позов задовольнити лише в частині
стягнення аліментів.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
повідомлений неодноразово. Заяву про
розгляд справи за своєї відсутності та
письмових заперечень проти позову до
суду не надав.
У відповідності до статей 224, 225
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) судом
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і оцінивши зібрані в
ній докази вважає позов таким, що
підлягає частому задоволенню.
Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано рішенням Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 22.04.2014 по
справі № 2/489/599/14.
Від вказаного шлюбу сторони мають
доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2.
Із змісту позову та пояснень позивача
слідує, що відповідач проживає окремо,
вихованням і матеріальним
забезпеченням дитини не займається, її
здоров'ям не цікавиться.
Також позивач пояснила, що відповідач
неодноразово погрожував та заподіював
їй і дитині тілесні ушкодження, а тому
вона хвилюється за життя і здоров'я
дитини, та своє життя. Обставини щодо
застосування відповідачем фізичного
насильства підтвердила постановами
про закриття кримінальних проваджень
від 09.08.2013, 20.08.2013, 25.11.2013.
Між тим, з вказаних постанов
вбачається, що кримінальні провадження
закриті у зв'язку із з відсутністю
складу кримінального правопорушення, а
саме через не встановлення заподіяння
тілесних ушкоджень позивачу.
Відсутні докази і про заподіяння
відповідачем тілесних ушкоджень
Статтею 8 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
Відповідно до частини другої статті 150
СК України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
Згідно зі частиною першою статті 155,
пункту 2 частини першої статті 164 СК
України здійснення батьками своїх прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності, а ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
У абзаці другому пункту 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.03.2007 № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» роз'яснено, що
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
Відповідно до роз'яснень наведеного
Пленуму Верховного Суду України,
позбавлення батьківських прав є
Згідно висновку виконавчого комітет
Миколаївської міської ради від 13.10.2014 №
2173/02.02.01-22/22/14/14 виходячи з інтересів
дитини орган опіки та піклування
вважає недоцільним позбавлення
батьківських прав відповідача
Такий висновок зроблений з посиланням
на письмові пояснення батька дитини в
якому вказано, що він не відмовляється
від дитини та бажає приймати участь в
її вихованні і утриманні. З пояснень
також слідує, що дохід відповідач
отримував від таксування, але потрапив
в ДТП внаслідок чого відновлює
Таким чином, оцінюючи наявні у справі
докази та враховуючи вимоги статті 10, 57,
58, 59, 60 ЦПК України, а також те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом, суд вважає позов в
частині позбавлення відповідача
батьківських недоведеним, а тому
задоволенню не підлягає.
Пояснення свідків позивача ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо фізичного
насильства відповідача відносно
позивача, не утримання дитини та
навідування в дитсадок в нетверезому
вигляді, у сукупності з іншими
доказами, не є достатніми доказами для
позбавлення відповідача батьківських
Щодо стягнення з відповідача аліментів
у цій частині позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.
Згідно із статтею 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Частиною
третьою статті 181 наведеного Кодексу
встановлено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) твердій грошовій
сумі. Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину відповідно до частини
другої статті 182 СК України не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною другою статті 166 СК України
встановлено, що особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.
Із матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу відповідач,
який є працездатною особою,
матеріальним станом дитини не
цікавиться та кошти на її утримання не
За таких обставин, враховуючи вік і
стан здоров'я відповідача, що не
виключає його працевлаштування,
невиконання ним обов'язку із утримання
дитини позов в частині стягнення
аліментів підлягає задоволенню шляхом
стягнення з відповідача аліментів у
розмір 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), із зазначенням їх
мінімального розміру, який не може
становити менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно і до
досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до статті 88 ЦПК України на
користь позивача з відповідача на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір у сумі 243,60.
Керуючись статтями 7, 10, 11, 88, 209, 212-215, 225,228
ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1)
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
заробітків (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно і
до досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 31.07.2014.
Стягнути з ОСОБА_3 (іден.код НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).
У частині вимог про позбавлення
відповідача батьківських прав -
Відповідно до статті 367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів на дитину
в межах сплати платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто
Ленінським районним судом м. Миколаєва
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 26.12.2014.