Справа №
МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
В складі головуючого судді Воронюк
з участю адвоката ОСОБА_1
представників відповідача
Чешковського В.В., Слободянюка Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Козятин цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" в особі
відокремленого підрозділу -
Козятинська дистанція
елекстропостачання, первинної
профспілкової організації
Козятинської дистанції
елекстропостачання, про визнання
незаконним спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету та зобов'язання відновити
становище, яке існувало до порушення;
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
виконавчий комітет Козятинської
міської ради Вінницької області , -
Позивач звернувся в суд із позовом в
якому просив визнати незаконним
спільне рішення адміністрації та
профспілкового комітету Козятинської
дистанції електропостачання від 13.09.2013
року про зняття його з квартирного
обліку Козятинської дистанції
електропостачання. Зобов'язати
Козятинську дистанцію
електропостачання та профспілковий
комітет Козятинської дистанції
електропостачання поновити його на
квартирному обліку та у списку осіб,
які мають право на першочергове
отримання житла, в Козятинській
дистанції електропостачання.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що з 1972 року і по даний час він
постійно працює на в Козятинській
дистанції електропостачання. 04.02.1987
року він подав письмову заяву до
комітету профспілки Козятинської
дистанції електропостачання про
постановку його та членів його сім»ї на
облік осіб, що потребують поліпшення
житлових умов. З того часу перебуває на
квартирному обліку. 13.10.1995 року він
подав письмову заяву на ім.»я
начальника Козятинської дистанції
електропостачання, в якій зазначив, що
має право перебувати на квартирному
обліку для отримання житла в пільговій
черзі, як робітник , який більше
двадцяти років проробив на
виробництві. На підставі даної
заяви його включили у список осіб,
які користуються правом на
першочергове отримання житла, що
підтверджується відповідним списком
осіб, затвердженим рішенням виконкому
Козятинської міської ради №104 від
17.04.2013 року. В 2011 - 2012 роках почалось
розприділення квартир в будинку
АДРЕСА_2 між працівниками структурних
підрозділів Південно-Західної
залізниці, що знаходяться на території
м.Козятин. Оскільки його ніхто не
повідомляв про вирішення його
житлового питання то він 25.03.2013 року
подав письмову заяву до первинної
профспілкової організації
Козятинської дистанції
електропостачання з проханням надати
копії документів, що стосуються
виділення житла у вказаному будинку
працівникам їхньої організації. У
відповіді від 29.03.2013 року його
повідомили, що 01.03.2011 року спільним
рішенням адміністрації та
профспілкового комітету Козятинської
дистанції електропостачання була
виділена двокімнатна квартира в
будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 Підставою для
такого рішення була спільна постанова
адміністрації та профспілкового
комітету №22 від 23.07.2009 року. Водночас до
вказаної відповіді було додано копії
протоколів зазначених спільних
засідань. Вважаючи, що спільна
постанова адміністрації та комітету
профспілки Козятинської дистанції
електропостачання від 23.07.2009 року №22 та
спільне рішення адміністрації і
профспілкового комітету Козятинської
дистанції електропостачання від 01.03.2011
року є незаконними, він 03.06.2013 року
пред'явив позов до суду про їх
оскарження. Після цього 25.09.2013 року він
отримав листа №137 за підписом в.о.
головного інженера ЕЧ-2 Павлюка І.В., в
якому його повідомили, що протокольним
рішенням від 13.09.2013 року він був знятий
з квартирного обліку. До цього листа
було додано протокол спільного
засідання адміністрації та
профспілкового комітету Козятинської
дистанції електропостачання від 13.09.2013
року. Вважає, що спільне рішення
адміністрації і профспілкового
комітету Козятинської дистанції
електропостачання від 13.09.2013 року є
незаконним, оскільки він не був
запрошений на спільне засідання
адміністрації і профкому ЕЧ-2 і не міг
висловити свої заперечення проти
прийняття рішення.

Крім того приймаючи рішення про зняття
його з квартирно обліку з тих підстав,
що у нього по нормі є достатньо
житлової площі на одну особу,
адміністрація та профспілковий
комітет Козятинської дистанції
електропостачання допустились
помилки, оскільки при отриманні ним
житла у 1995 році на кожного із членів
його сім»ї, яка на той час складалась із
чотирьох чоловік, припадало лише 7,15
кв.м. житлової площі. Крім того, його син
ОСОБА_8 з 23.10.1999 року постійно проживає і
зареєстрований у вищезазначеній
квартирі. За цей час у нього народилося
двоє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з народження
також проживають разом із ними у цій
квартирі. Таким чином, як на момент
прийняття оскаржуваного спільного
рішення, так і на даний час, у вказаній
квартирі проживають шість осіб. Відтак,
на кожного члена його сім»ї припадає по
4,76 кв.м. житлової площі, що не
відповідає нормам, визначеним у
пунктах 2 та 3 Постанови виконкому
Вінницької обласної ради народних
депутатів і президії обласної ради
профспілок від 10.01.1985 року.

Також при прийняті оскаржуваного
рішення була порушена процедура
прийняття рішення, не було кворуму
членів профспілкового комітету,
голосування з даного приводу
проводилось таємно, що суперечить
положенням Статуту професійної спілки
залізничників і транспортних
будівельників України від 23.01.1992 р. Крім
того із протоколу спільного засіданні
від 13.09.2013 року вбачається, що на
спільному засіданні від адміністрації
крім начальника Нечипорука В.В.
приймали участь ще п»ять осіб, які не
мали права голосувати по даному
питанню. Проведення таємного
голосування унеможливлює
встановлення тієї обставини чи
проголосували за прийняття такого
рішення начальник дистанції
електропостачання Нечипорук В.В. та
більшість присутніх на засіданні
членів профкому.

Вважає, що всі ці обставини є
підставою для визнання оскаржуваного
спільного рішення незаконним, його
право на отримання житла порушено ,що
змушує його звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав та просив
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1, в
судовому засіданні підтвердив
обставини, зазначені у позовній заяві .
Крім іншого у своїх поясненнях
посилався на порушення відповідачами
при прийняті оскаржуваного рішення
положень ЖК УРСР , Правил обліку
громадян , які потребують поліпшення
житлових умов і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених постановю Ради міністрів
УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470.

Також зазначав, що ОСОБА_2 не
запрошувався на засідання профкому
належним чином та мав право на правову
допомогу при прийняті оскаржуваного
рішення. ОСОБА_2 перебував на
квартирному обліку підставно, так як у
нього на кожного члена сім'ї норма
житлової площі менша, ніж це
передбачено чинним законодавством.
Крім того посилався на те, що
оскаржуване рішення було прийнято
незаконно, так як на засіданні не було
кворуму членів профкому, оскільки із
десяти осіб було присутніми лише
четверо членів профкому, голосування
проходило таємно, що є порушенням
чинного законодавства.

Відповідачі - представник ДТГО
«Півлденно - Західна залізниця» -
Чешковський В.А. в судовому засіданні
позов не визнав, просить відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення було прийняте
відповідним органом і у відповідності
до вимог законодавства. У січні 1995 року
ОСОБА_2 в порядку черговості отримав
двокімнатну квартиру по місцю роботи
за адресою: Козятин АДРЕСА_1, житловою
площею 28,6 м2, на сім'ю у складі всього
чотири особи. Із черги ОСОБА_2 в той час
не зняли. Отримавши вказану квартиру,
сім'я була забезпечена житловою площею,
що перевищувала діючу мінімальну
санітарну норму на людину. У
двокімнатній квартирі, наймачем якої є
ОСОБА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 та його
дружина ОСОБА_15, (повнолітній син)
ОСОБА_16 1981 р.н., (повнолітній син) ОСОБА_8
1976 р.н. (Його жінка та дві їх спільні
дочки 2001 р.н. та 2007 р.н. зареєстровані
окремо). Виходячи з позицій житлового
законодавства України, ОСОБА_2, який як
наймач забезпечений житлом достатньої
площі, не має підстав вирішувати
житлові питання своїх повнолітніх
дітей, тому що це особисте право
кожного із синів з моменту досягнення
ними повноліття. На квартирному обліку
залізниці ні ОСОБА_16, ні ОСОБА_8 не
знаходяться. За таких обставин, ОСОБА_2
є таким, що поліпшив свої житлові умови,
внаслідок чого підстави для надання
йому іншого приміщення відпали. Тому
він підлягав зняттю з квартирного
обліку за п.п.1 п.26 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР.

Враховуючи положення п.29 Правил, та те,
що його син ОСОБА_8 працює на цьому ж
підприємстві, була можливість
розглянути питання передання права
перебування на квартирному обліку від
ОСОБА_2 його сину ОСОБА_8 при наявності
їх відповідних заяв, та документів, які
свідчать про те, що ОСОБА_8 потребує
покращення житлових умов. Всі ці
обставини були роз'ясненні ОСОБА_2 на
декількох спільних засіданнях
адміністрації та профкому
Козятинської дистанції
електропостачання (ЕЧ-2)
Південно-Західної залізниці, де працює
позивач .

13.09.2013 року перед початком засідання
профкому для участі в ньому було
запрошено ОСОБА_2, який був присутній на
робочому місці .Спочатку ОСОБА_2 просто
відмовився бути присутнім, мотивуючи,
що йому не надали письмового
запрошення та оголосив, що без свого
адвоката не бажає бути присутнім.
Відповідно п.28 Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов передбачено тільки запрошення на
засідання заінтересованих осіб, але
обов'язкова їх присутність не
передбачена, тому засідання продовжило
роботу. В результаті «таємного»
голосування (діючі Правил обліку
громадян не забороняють таку
процедуру) спільне засідання прийняло
рішення про зняття ОСОБА_2 з
квартирного обліку Козятинської
дистанції електропостачання як особу,
яка поліпшила житлові умови, внаслідок
чого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення у
відповідності до пп.1 п.26 Правилами
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській
РСР.Особи, які проживають у
помешканнях, де на кожного із членів
сім'ї припадає більше 6.5 м на
кварт.облік не беруться, так як
вважаються забезпеченими жилою площею
більше мінімального рівня. Особи, які
забезпечені жилою площею більше
мінімального рівня, не мають право
перебувати на квартирному обліку і
вважаються такими, що поліпшили свої
житлові умови. ОСОБА_2 забезпечений
житловою площею на одну особу більше 6.5
кв.м, отже він вважається
забезпечений житловою площею, а отже не
має права перебувати на квартирному
обліку.

Про прийняте рішення заінтересована
особа була належним чином повідомлена
25.09.2013 року, про що вказав і сам позивач.

Таким чином, вказане рішення було
прийняте відповідним органом і у
відповідності до вимог законодавства.

Представник відповідача Слободянюк
повністю погоджується з поясненнями
Чешковського В. та просить в позові
відмовити.

Представник відповідача первинної
профспілкової організації
Козятинської дистанції
електропостачання - Забедейко А.Ю. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив відмовити в задоволенні
позову, при цьому додав, що ОСОБА_2
забезпечений житловою площею, крім
того у нього є будинок в АДРЕСА_3
оформлений на його дружину, тому він не
може перебувати на квартирному обліку
як потребуючий поліпшення житла.

Третя особа без самостійних вимог -
представник Козятинської міської ради
Вінницької області в судове засідання
не з'явився, проте подав заяву про
слухання справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, представників
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2
працює в Козятинській дистанції
електропостачання.

З 04.02.1987 року ОСОБА_2 перебуває на
квартирному обліку. У січні 1995 року
ОСОБА_2 в порядку черговості отримав
двокімнатну квартиру по місцю роботи
за адресою. АДРЕСА_1, житловою площею 28,6
кв.м. на сім»ю у складі всього чотири
особи. В цій квартирі зареєстровані
ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_15 та
повнолітні сини ОСОБА_16 та ОСОБА_8 За
вказаною адресою на кожного із
проживаючих припадає 7,15 кв.м ( а.с.25 ).

13.10.1995 року ОСОБА_2 подав письмову
заяву на ім.»я начальника Козятинської
дистанції електропостачання, в якій
зазначив, що має право перебувати на
квартирному обліку для отримання житла
в пільговій черзі, як робітник , який
більше двадцяти років проробив на
виробництві. На підставі даної
заяви його включили у список осіб,
які користуються правом на
першочергове отримання житла, що
підтверджується відповідним списком
осіб, затвердженим рішенням виконкому
Козятинської міської ради №104 від
17.04.2013 року ( а.с. 11 ) та квартирною
справою, оглянутою в судовому
засіданні .

В 2011 - 2012 роках почалось
розприділення квартир в будинку №2 по
вул.Перемоги в м.Козятині між
працівниками структурних підрозділів
Південно- Західної залізниці, що
знаходяться на території м.Козятина.

25.03.2013 року ОСОБА_2 подав
письмову заяву до первинної
профспілкової організації
Козятинської дистанції
електропостачання з проханням надати
йому копії документів, що стосуються
виділення житла у вказаному будинку
працівникам Козятинської дистанції
елкстропостачання. У відповіді від
29.03.2013 року ОСОБА_2 був повідомлений, що
01.03.2011 року спільним рішенням
адміністрації та профспілкового
комітету Козятинської дистанції
електропостачання була виділена
двокімнатна квартира в будинку АДРЕСА_2
ОСОБА_6 Підставою для такого рішення
була спільна постанова адміністрації
та профспілкового комітету №22 від
23.07.2009 року. (а.с. 12 )

25.09.2013 року ОСОБА_2 отримав листа
№137 за підписом в.о. головного інженера
ЕЧ-2 Павлюка і.В., в якому його
повідомили, що протокольним рішенням
від 13.09.2013 року він був знятий з
квартирного обліку. До цього листа було
додано протокол спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету Козятинської дистанції
електропостачання від 13.09.2013 року. В
протоколі спільного засідання
зазначено, що ОСОБА_2 на це засідання
запрошувався, але сказав, що не хоче
приймати участь у ньому за відсутності
свого адвоката. Правилами участь
адвоката у засіданні не передбачена. (
а.с. 17-18 ).

Суд вважає, що відповідачі
неправомірно обмежили право позивача
на правову допомогу, що призвело до
порушення його конституційного права,
передбаченого ст.59 Конституції
України.

Так в своєму рішенні від 30.09.2009 року в
справі №1-23/2009 року Конституційний Суд
України констатував, що положення
частини першої статті 59 Конституції
України "кожен має право на правову
допомогу" треба розуміти як
гарантовану державою можливість
будь-якій особі незалежно від
характеру її правовідносин з
державними органами, органами
місцевого самоврядування, об'єднаннями
громадян, юридичними та фізичними
особами вільно, без неправомірних
обмежень отримувати допомогу з
юридичних питань в обсязі і формах, як
вона того потребує.

Таким чином зазначена обставина само
по собі є підставою для скасування
оскаржуваного рішення, так як було
порушено право позивача на отримання
належної правової допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.40 ЖК УРСР зняття з
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов провадиться органами,
які винесли або затвердили рішення про
взяття громадянина на облік. Це ж саме
правило кореспондується у п.28 Правил.

Згідно із ч.1 ст.39 ЖК УРСР громадяни
беруться на облік потребуючих
поліпшення житлових умов за місцем
роботи - спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації і
відповідного профспілкового комітету.
Аналогічне положення закріплено у п.20
Правил.

З огляду на положення чинного
законодавства зняття громадянина з
квартирного обліку проводиться на
підставі спільного рішення
адміністрації підприємства, установи,
організації і відповідного
профспілкового комітету.

За загальним правилом під поняттям
«адміністрація підприємства»
розуміється посадова особа, яка в силу
установчих чи інших документів
(статуту, положення тощо) одноособово
здійснює керівництво цим
підприємством і представляє його
інтереси у зносинах з іншими суб'єктами
правовідносин.

Водночас, в повідомленні начальника
Козятинського міськрайонного
управління юстиції від 08.10.2013 року
№379/1-11 зазначено, що первинна
профспілкова організація Козятинської
дистанції електропостачання (ЕЧ-2) діє
на підставі статуту всеукраїнської
профспілки. Власного статуту немає. (
а.с. 20 )

В п.7.14 Статуту професійної спілки
залізничників і транспортних
будівельників України, затвердженого
Першим Установчим заїздом професійної
спілки залізничників і транспортних
будівельників України від 23.01.1992 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.03.2000 року, визначено,
що рішення засідань виборних
профспілкових органів вважається
прийнятим, якщо за нього проголосувало
більше ніж половина членів виборного
органу за наявності кворуму. ( а.с. )

Відтак, рішення про зняття особи з
квартирного обліку вважається
прийнятим, якщо за нього проголосували
посадова особа, уповноважена
здійснювати керівництво підприємства
чи його представник (представник
адміністрації) та більшість присутніх
на спільному засіданні членів
профспілкового комітету.

Згідно із підпунктом 7.1 пункту 7
Положення про відокремлений підрозділ
Козятинська дистанція
електропостачання Державного
територіально - галузевого об»єднання
«Південно-Західна залізниця»
керівництво Дистанцією
електропостачання здійснює начальник.(
а.с.61 )

Натомість із протоколу спільного
засідання від 13.09.2013 року вбачається, що
на спільному засіданні від
адміністрації ЕЧ-2, крім начальника
Нечипорука В.В., приймали участь ще
п»ять осіб, які не мали права
голосувати по даному питанню.

Разом із тим, як зазначено вище згідно
із Статутом профспілки залізничників
рішення профкому вважається прийнятим
по - перше за наявності кворуму, а
по-друге в разі, якщо за нього
проголосувало більшість із присутніх.

Із наданої представником профкому
довідки та його пояснень в судовому
засіданні вбачається, що членами.
профкому ЕЧ-2 станом на день прийняття
оскаржуваного спільного рішення є 10
чоловік. ( а.с. 67 )

В протоколі спільного засідання
зазначено, що від профкому приймали
участь 5 осіб, в тому числі ОСОБА_17, який
членом профкому не являється. Отже, на
цьому засіданні були присутні лише 4
члена профкому, тобто менше половини
його членів. Отже, для засідання
профкому кворуму не було, а тому будь -
які рішення прийняті профкомом в той
день законними вважатись не можуть.

Більш того, у протоколі спільного
засідання зазначено, що за зняття
ОСОБА_2 із квартирної черги
проголосувало 9 чоловік із 11 присутніх.
При

цьому голосування по даному питанню
проводилось «таємно». Таке викладення
змісту протоколу унеможливлює
встановлення тієї обставини чи
проголосували за прийняття такого
рішення начальник дистанції
електропостачання Нечипорук В.В. та
більшість присутніх на засіданні
членів профкому.

Зазначені обставини також самі по собі
є підставою для визнання оскаржуваного
спільного рішення незаконним.

В постановляючій частині спільного
рішення вказано, що враховуючи, що
ОСОБА_2 як наймач двокімнатної
квартири, отриманої ним по місцю роботи
за адресою. АДРЕСА_1, забезпечений
житловою площею 28,6 кв.м. на сім»ю із
чотирьох осіб, зняти ОСОБА_2 з
квартирного обліку Козятинської
дистанції електропостачання як особу,
яка поліпшила житлові умови, внаслідок
чого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення у
відповідності до п.п.1 п.26 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР.

При цьому в протоколі спільного
засідання зазначено, а також на цьому
наголошували відповідачі в судовому
засіданні, що у січні 1995 року ОСОБА_2 в
порядку черговості отримав
двокімнатну квартиру по місцю роботи
за адресою. АДРЕСА_1, житловою площею 28,6
кв.м. на сім»ю у складі всього чотири
особи і на сьогодні в цій квартирі
зареєстровані ОСОБА_2 , його дружина
ОСОБА_15 та повнолітні сини ОСОБА_16 та
ОСОБА_8 На кожного із проживаючих
припадає 7,15 кв.м., що перевищує норму,
визначену п.2 Постанови виконкому
Вінницької обласної ради народних
депутатів і президії обласної ради
профспілок від 10.01.1985 року, якою
встановлено мінімальний рівень
житлової площі на одну особу в розмірі
6,5 кв.м, тому ОСОБА_2 не може
претендувати на поліпшення житлових
умов, так як повністю забезпечений
житлом

Проте, такі висновки відповідачів не
відповідають дійсним обставинам та
положенням чинного законодавства.

Так, згідно із п.1 ч.1 ст.34 ЖК УРСР
потребуючими поліпшення житлових умов
визнаються громадяни забезпечені
жилою площею нижче за рівень, що
визначається в порядку,
встановлюваному Радою Міністрів
Української РСР і Українською
республіканською радою професійних
спілок.

В п.п.1 п.13 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
Постановою Ради Міністрів УРСР і
Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 ( надалі
Правил ) визначено, що потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни забезпечені жилою площею
нижче за рівень, що визначається
виконавчими комітетами обласних,
Київської і Севастопольської міських
Рад народних депутатів разом з радами
профспілок. Цей рівень періодично
переглядається вказаними органами.

В п.2 Постанови виконкому Вінницької
обласної ради народних депутатів і
президії обласної ради профспілок від
10.01.1985 року визначено, що у
відповідності до пунктів 13 і 15 Правил
встановити, що підставою для взяття на
квартирний облік громадян для
поліпшення житлових умов являється
відсутність 6,5 кв.м. житлової площі на
кожного члена сім»ї, а також надання
постійної прописки і проживання в
даному населеному пункті не менше 3-х
років.9 а.с.111-113 ).

Таким чином, даними нормативними
документами визначається мінімальний
рівень забезпечення житловою площею на
кожного члена сім»ї, відсутність якого
є підставою для взяття громадян на
квартирний облік на території
Вінницької області.

Натомість відповідно до п.1 ч.2 ст.40 ЖК
України громадяни знімаються з обліку
потребуючих поліпшення житлових умов у
випадках поліпшення житлових умов,
внаслідок якого відпали підстави для
надання іншого жилого приміщення.

Це відбувається в тому випадку, якщо
житлові умови громадянина стали
аналогічні тим, які згідно із чинним
законодавством повинні існувати при
отриманні відповідного житлового
приміщення.

Згідно із ч.1 ст.48 ЖК України жиле
приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України.

В п.53 Правил визначено, що жиле
приміщення надається громадянам у

межах 13,65 квадратного метра жилої площі
на одну особу, але не менше рівня
середньої забезпеченості громадян
жилою площею в даному населеному
пункті. Рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
населеному пункті визначається і
періодично переглядається виконавчими
комітетами обласних, Київської
і Севастопольської

міських Рад народних депутатів спільно
з радами профспілок виходячи з даних
статистичної звітності.

Відповідно до п.З Постанови виконкому
Вінницької обласної ради народних
депутатів і президії обласної ради
профспілок від 10.01.1985 року жилі
приміщення надаються громадянам не
нижче рівня середньої забезпеченості
житловою площею 7,8 кв.м. на кожного
члена сім»ї. ( а.с.111- 113 ).

Таким чином, на території Вінницької
області громадяни знімаються з
квартирного обліку, якщо внаслідок
поліпшення житлових умов на кожного із
членів сім»ї припадає не менше 7,8 кв.м.
житлової площі.

Оскільки при отриманні ОСОБА_2 житла у
1995 році на кожного із членів його сім»ї,
яка на той час складалась із чотирьох
чоловік, припадало лише 7,15 кв.м.
житлової площі, то підстав для зняття
його ІЗ квартирного обліку не було ні
тоді, ні на даний час.

Не заслуговують також на увагу
зазначені в протоколі посилання
виступаючих на спільному засіданні та
посилання представників відповідачів
у судовому засіданні на ту обставину,
що обидва сини позивача є повнолітніми,
а тому мають окреме особисте право
самостійно вирішувати свої житлові
питання.

Так, в п.15 Правил передбачено, що на
квартирний облік берутьсяпотребуючі
поліпшення житлових умов громадяни,
які постійно проживають, а також
прописані у даному населеному пункті.
Виконавчі комітети обласних, Київської
і Севастопольської міських Рад
народних депутатів разом з радами
профспілок можуть установлювати
тривалість часу постійного
проживання громадян у даному
населеному пункті, необхідну для
взяття на квартирний облік. При
визначенні потреби громадян у
поліпшенні житлових умов беруться до
розрахунку члени їх сімей, які прожили
і прописані у відповідному населеному
пункті не менше встановленого строку
(крім подружжя, неповнолітніх дітей і
непрацездатних батьків).

В силу ч.2 ст.З СК України сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права і
обов'язки.

За змістом п.2 Постанови виконкому
Вінницької обласної ради народних
депутатів і президії обласної ради
профспілок від 10.01.1985 року №21
визначено, що відповідно до пунктів 13
та 15 Правил встановити, що підставою
взяття на квартирний облік громадян
для поліпшення житлових умов є
наявність постійної прописки і
проживання в даному населеному пункті
не менше 3-х років.

На момент прийняття оскаржуваного
спільного рішення в квартирі АДРЕСА_1
були зареєстровані позивач, його
дружина та два сина, які проживають та
зареєстровані у м.Козятині більше 3-х
років. Так як всі вони проживають в
одній квартирі та ведуть спільне
господарство, то сини позивача в силу
п.15 Правил повинні братись до
розрахунку при визначенні потреби
сім'ї ОСОБА_2 у поліпшенні житлових
умов.

Наданий представниками відповідачів
договір про надання населенню послуг
по водопостачанню та водовідведенню
від 15.01.2003 року, укладений між
Дистанцією водопостачання та
водовідведення і ОСОБА_8 (сином
позивача), щодо будинку АДРЕСА_3
вказаних висновків не спростовує,
оскільки відповідно до положень
ст.ст.3,6 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» місцем постійного проживання
фізичної особи є зареєстроване місце
її проживання із зазначенням адреси
житла.

Крім того, представниками відповідачів
не було надано будь - яких доказів на
підтвердження виконання ОСОБА_8 на час
прийняття оскаржуваного спільного
рішення своїх договірних зобов'язань
за цим договором або його фактичного
проживання за вказаною адресою.

Посилання відповідачів на ту
обставину, що у власності дружини
позивача - ОСОБА_15 знаходиться житловий
будинок, а отже сім»я має додаткову
житлову площу, не знайшло свого
підтвердження у судовому засіданні .

Із оглянутих в судовому засіданні
матеріалів інвентарної справи на
будинок АДРЕСА_4 (а.22) міститься
нотаріально посвідчена копія
свідоцтва про право на спадщину від
09.07.1968 року, згідно із яким ОСОБА_18
(дружина позивача) належить право на
спадщину на ? частину цього будинку.
Проте, на вказаному
правовстановлюючому документі
відсутній штамп про його реєстрацію в
БТІ. Відтак, вона не набула право
власності на зазначену частину
будинку. Про це свідчить, зокрема,
довідка Козятинського БТІ від 14.12.2010
року, яка міститься в житловій справі
ОСОБА_2 (а. 17), згідно із якою за ОСОБА_15
право власності на об»екти нерухомого
майна не зареєстровано. Крім того,
згідно із Інформацією з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
Реєстру прав власності на нерухоме
майно від 07.06.2014 року №21369086 відомості у
цих Реєстрах про право власності
ОСОБА_15 відсутні.

Проте вказані обставини не були
підставою для прийняття оскаржуваного
спільного рішення, посилання на них в
протоколі відсутні. А тому вони не
мають правового значення для
правильності вирішення спору.

Як вбачається із ч.1 ст.З ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

В ч.1 ст.11 ЦПК України закріплено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, який полягає в тому, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Згідно ст.10 ч.2 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо надання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Таким чином, дослідивши всі обставини в
їх сукупності, суд вважає, що спільне
рішення адміністрації та
профспілкового комітету Козятинської
дистанції електропостачання від 13.09.2014
року про зняття ОСОБА_19 з квартирного
обліку Козятинської дистанції
електропостачання є незаконним , а тому
ОСОБА_2 необхідно поновити на
квартирному обліку та у списку осіб,
які мають право на першочергове
отримання житла , в Козятинській
дистанції електропостачання.

Керуючись ч.1 ст. 34, ч.2 ст. 40, ч.1
ст.48 ЖК України, Правилами обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених Постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984
року №470 , ст.ст.3,10,11,57-60,208-209, 212- 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Визнати
незаконним спільне рішення
адміністрації та профспілкового
комітету Козятинської дистанції
електропостачання від 13.09.2014 року про
зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку
Козятинської дистанції
електропостачання.

Зобов'язати Козятинську дистанцію
електропостачання та профспілковий
комітет Козятинської дистанції
електропостачання поновити ОСОБА_2 на
квартирному обліку та у списку осіб,
які мають право на першочергове
отримання житла, в Козятинській
дистанції електропостачання.

На рішення суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Вінницької області через Козятинський
міськрайонний суд протягом 10 днів
після проголошення.

Суддя:

Дата документу 01.12.2014 року