У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 23
вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Житомирської області від 19
листопада 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Житомирської міської ради,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, про визнання права
власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Богунського районного суду м. Житомира
з позовом до Житомирської міської ради
про визнання права власності за
набувальною давністю на підсобне
приміщення - сарай, позначений в
технічному паспорті літерою «В»,
розташований по АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що вона є співвласником квартири
№ 4 вказаного будинку, до якої належить
спірний сарай. Це підсобне приміщення
було збудоване понад 50 років тому її
дідусем - ОСОБА_3, проте вона більше 10
років добросовісно, безперервно,
безперешкодно володіє та користується
ним, тому має право отримати його у
власність за набувальною давністю.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 23 вересня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Житомирської
області від 19 листопада 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення судів
попередніх інстанцій, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами попередніх
інстанцій норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач просила визнати право
власності на сарай, який є об'єктом
самочинного будівництва та
приналежністю до основної речі -
житлового будинку, а не є безхазяйним
майном.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, про
визнання права власності за
набувальною давністю.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова