У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши в
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
представника Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни - на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовною заявою про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позову позивач
зазначає, що відповідно до умов
кредитного договору від 04 квітня 2008
року № DNQ1RU13930138 відповідач отримав
кредит у розмірі 6 749 грн 93 коп. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» (далі - Умови) складає між
ним і банком договір, що
підтверджується підписом відповідача
у заяві.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісячно в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно з умовами договору.

Відповідач зобов'язання належним чином
не виконав, тому на підставі ч. 2 ст. 1054
ЦК України позивач вважає, що у нього є
право вимагати повернення суми
заборгованості у розмірі 39 789 грн 72 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом - 6 749 грн 93 коп., суми боргу зі
сплати процентів за користування
кредитом - 04 грн 14 коп., заборгованості з
комісії за користування кредитом - 350
грн 96 коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 30
313 грн 75 коп., штрафу (фіксована частина)
- 500 грн, штрафу (відсоткова складова) - 1
870 грн 94 коп.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 10
грудня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 червня
2014 року рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 04 квітня 2008
року № DNQ1RU13930138 у розмірі 7 888 грн 24 коп.,
яка складається з: заборгованості за
кредитом - 6 749 грн 93 коп., суми боргу зі
сплати процентів за користування
кредитом - 04 грн 14 коп., заборгованості з
комісії за користування кредитом - 350
грн 96 коп., пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором - 783
грн 21 коп., та судові витрати у розмірі
121 грн 80 коп., а всього 8 010 грн 04 коп. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В. - посилається
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права й
просить скасувати оскаржуване рішення
суду у частині відмови у стягненні
неустойки у загальному розмірі 31 948 грн
68 коп. з прийняттям у цій частині нового
рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 04 квітня 2008 року
на підставі договору № DNQ1RU13930138
відповідач отримав споживчий кредит на
10 місяців до 04 лютого 2009 року у розмірі
6 749 грн 93 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12 % на
суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
складає між ним і банком договір, що
підтверджується підписом відповідача
у заяві.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісячно в період
сплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інші витрати згідно з умовами договору.

На порушення умов договору відповідач
кредит не повернув у повному обсязі та
не проводив оплату за користування ним.

Згідно з розрахунком, наданим банком,
заборгованість відповідача за
договором кредиту за період з 04 квітня
2008 року по 17 вересня 2013 року становить 39
789 грн 72 коп. та складається з:
заборгованості за кредитом - 6 749 грн 93
коп., суми боргу зі сплати процентів за
користування кредитом - 04 грн 14 коп.,
заборгованості з комісії за
користування кредитом - 350 грн 96 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 30 313 грн 75
коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн,
штрафу (відсоткова складова) - 1 870 грн 94
коп.

Згідно з умовами кредитного договору
його складовою є Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт). Пунктом 5.5.5
цих Умов позовну давність за вимогами
про стягнення заборгованості за
кредитом, процентів за користування
ним, пені, штрафу сторонам встановлено
тривалістю п'ять років.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, встановивши, що
заборгованість відповідача за
договором кредиту нарахована за період
з 04 квітня 2008 року по 17 вересня 2013 року
становить 39 789 грн 72 коп., строк
повернення кредиту - 04 лютого 2009 року,
відповідач із заявою про застосування
позовної давності не звертався,
керувався вимогами ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» та
виходив з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, а позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі, та дійшов висновку про те, що
позивач звернувся до суду з позовом
після спливу трирічного строку
позовної давності (у жовтні 2013 року).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги повністю у частині
заборгованості з тіла кредиту,
відсотків за користування кредитом,
комісії за користування кредитом, суд
апеляційної інстанції, встановивши, що
у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов кредитного договору
у нього станом на 17 вересня 2013 року
утворилася заборгованість, п 5.5.5 Умов
позовну давність за вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом,
процентів за користування ним, пені,
штрафу сторонам встановлено
тривалістю п'ять років, відповідач із
заявою про застосування позовної
давності не звертався, у жовтні 2013 року
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення заборгованості, виходив з
того, що строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги про стягнення пені, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Встановивши, що погашення
заборгованості здійснюється
щомісячно, строк повернення кредиту - 04
лютого 2009 року, позовна давність за
вимогами про стягнення пені сторонам
визначена тривалістю п'ять років,
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення заборгованості у жовтні 2013
року, суд апеляційної інстанції не
врахував, що положення ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України про застосування судом
позовної давності лише за заявою
сторони у спорі поширюються як на
загальну, так і на спеціальну позовну
давність, а відповідач із заявою про
застосування позовної давності до суду
не звертався.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції на вказані обставини та
норми матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, уваги
не звернув, що свідчить про неповне
встановлення ним фактичних обставин,
які мають істотне значення для
правильного вирішення позову, що, у
свою чергу, призвело до неправильного
вирішення заявлених позовних вимог про
стягнення пені.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла до висновку, що судом
апеляційної інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим відповідно до ст. 338 ЦПК
України рішення суду апеляційної
інстанції в частині позовних вимог про
стягнення пені підлягає скасуванню з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду
апеляційної інстанції в касаційному
порядку сторонами не оскаржувалось,
тому його законність та
обґрунтованість не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни
-задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05 червня
2014 року у частині позовних вимог про
стягнення пені скасувати, передати
справу у цій частині на новий розгляд
до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник