АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/3587/14-ц 22-ц/774/2352/К/14
Справа № 216/3587/14-ц
Головуючий в суді 1-ї інстанції
Провадження № 22-ц/774/2352/К/14
суддя Бондарєва О.І.
Суддя - доповідач - Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

представник позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» - Подолінний Роман
Гергійович,

відповідач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» ) звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що 12 березня 2007
року між ним та відповідачем укладений
кредитний договір № KRХRRХ08531160,
відповідно до умов якого, остання
отримала кредит у розмірі 2666,40 грн. із
кінцевим строком повернення кредитних
коштів не пізніше 11 березня 2009 року зі
сплатою відсотків у розмірі 12 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом. У зв'язку з невиконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань утворилась заборгованість,
розмір якої станом на 22.04.2014 року
складає 26004,86 грн., яку позивач просив
суд стягнути з відповідача разом із
судовими витратами в сумі 260,05 грн.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 14
жовтня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Прийшовши до висновку про пропуск
позивачем трирічного строку позовної
давності, суд першої інстанції не
врахував, що сторони у письмовій формі
домовилися про збільшення строку
позовної давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом до 5 років,
що не заборонено ст. 259 ЦК України.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідач ОСОБА_2 зазначає, що
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, в процесі розгляду
справи суд не порушив норм ні
матеріального, ні процесуального
права, а тому рішення суду слід
залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог, доводів апеляційної
скарги та письмових заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої
інстанції виходив з того, що останнім
платежем по поверненню відсотків, які
були нараховані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
всупереч умов укладеного кредитного
договору є 22.02.2011 року, саме з цієї дати
почався перебіг строку позовної
давності та закінчився 22.02.2014року, з
позовом до суду Банк звернувся 07.05.2014
року, тобто після спливу позовної
давності.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки він зроблений судом з
порушенням норм цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 12 березня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_2
укладений кредитний договір
№KRХRRХ08531160, відповідно до умов якого
кредитор (позивач) надає позичальнику
(відповідач) кредит у розмірі 2666,40 грн.
із кінцевим строком повернення
кредитних коштів не пізніше 11 березня
2009 року зі сплатою відсотків у розмірі
12 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, а
позичальник зобов'язався повернути
наданий кредит у встановлений строк та
сплатити відсотки.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з договору № KRХRRХ08531160
від 24.01.2007 року, сторони між собою
погодились, що повернення кредиту
здійснюється на підставі та на умовах,
визначених у Заяві позичальника та
Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), з якими ОСОБА_4 була
ознайомлена, що підтверджується її
підписом у Заяві позичальника (а.с. 4-
зворот).

Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) терміни позовної давності
по вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором встановлено
тривалістю п'ять років.

Таким чином, строк позовної давності по
даному кредитному договору становить
п'ять років.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дій, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи,
останній платіж за кредитним договором
було здійснено 22.02.2011 року - погашення
відсотків (а.с. 3 - зворот), що свідчить
про визнання боржником свого обов'язку
з погашення заборгованості по кредиту
та, згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України,
перериває перебіг позовної давності.

Таким чином, перебіг строку позовної
давності починається заново з 23.02.2011
року та закінчується через п'ять років -
23.02.2016 року.

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся
до суду із даним позовом 07 травня 2014
року, тобто в межах строку позовної
давності погодженого сторонами при
укладенні кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань
виникла кредитна заборгованість,
розмір якої станом на 22.04. 2014 року
позивачем визначено у сумі 26004,86 грн., з
яких: 4838,79 грн. - заборгованість по
відсоткам, 1373,61 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання умов договору,
18077,94 грн. - заборгованість по пені, 500
грн. - штраф (фіксована частина) та 1214,52
грн. - штраф (процентна складова).

За загальним правилом, що випливає із
Цивільного кодексу України, період, за
який нараховується пеня за
прострочення виконання зобов'язання,
не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

В порушення вищевикладеного, позивач
нарахував пеню за весь період
заборгованості у розмірі 18 077,94 грн., що
є невірним.

Згідно розрахунку заборгованість по
пені за один рік складає 3 401,29 грн., яку
належить стягнути з відповідачки за
порушення кредитних зобов'язань.

На підставі викладеного апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню
частково, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог частково за
вказаних вище підстав.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з цим судові витрати позивача
в сумі 390, 08грн., понесенні ним при
сплаті судового збору в судах першої
(260,05 грн.) та апеляційної (130,03грн.)
інстанцій, підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити
частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
заборгованість за кредитним договором
№ KRХRRХ08531160 від 12 березня 2007 року станом
на 22 квітня 2014 року в сумі 11 328
(одинадцять тисяч триста двадцять
вісім) гривень 21 копійка, яка
складається із: 4 838,79 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 373,61 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 3 401,29 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500,00 грн. -
штраф (фіксована складова), 1 214,52 грн. -
штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судові
витрати по сплаті судового збору в
судах першої та апеляційної інстанцій
в сумі 390 (триста дев'яносто) грн.08 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: