Справа № 184/1583/14-ц
Номер провадження 2/184/410/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Томаш В.І.,

при секретарі -
Михайловій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 «про
стягнення заборгованості», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом і просить суд стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №
б/н від 13.02.2006 року заборгованість у
розмірі 15872 (п'ятнадцять тисяч вісімсот
сімдесят дві) грн. 57 коп., а також
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп..

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, про день та час
розгляду справи був повідомлений, про
важливість своєї відсутності суд не
повідомив.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнала та просить суд в їх
задоволенні відмовити в зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
надав з цього приводу письмові
заперечення.

Суд, вислухав пояснення сторін, свідка
ОСОБА_4, дослідив матеріали справи і
оцінив їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем в
судовому засіданні позовні вимоги
необґрунтовані, не знайшли своє
підтвердження та не підлягають
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилаєтеся на те, що 13 лютого
2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та
ОСОБА_2 був укладений договір № б/н,
згідно якого відповідач отримав кредит
у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Щодо зміни
кредитного ліміту Банк керується п. 3.2,
п. 3.3 Умов та Правил надання банківських
послуг, де зазначено, що клієнт дає свою
згоду, що кредитний ліміт
встановлюється за рішенням банку, і
клієнт дає право банку в будь-який
момент змінити (зменшити або збільшити)
кредитний ліміт. Підписання даного
кредитного договору є прямою і
безумовною згодою позичальника щодо
прийняття будь-якого розміру
кредитного ліміту, встановленого
банком, відповідно до п. 3.3 Умов та
Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду щодо
підписаної заяви разом з «Умовами ті
правилами надання банківських послуг»,
«Правилами користування платіжною
карткою» та «Тарифами Банку», що
підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно
дії статті ЦК договором приєднання є
договір, умови якого встановлені
однією із сторін у формулярах або
інших стандартних формах, який може
бути укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

Банк нараховує відсотки за
користування кредитом в розмірі,
встановленому «Тарифами Банку» з
розрахунку 360 календарних днів на рік,
що підтверджується п. 5.5 «Правил
користування платіжною карткою».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав у
повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил
надання банківських послуг, -
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання
банківських послуг, - у разі
невиконання зобов'язань за Договором,
на вимогу Банку виконати зобов'язання з
повернення Кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати
за витратами коштів в межах платіжного
ліміту з стою запобігання виникнення
Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил
надання банківських послуг.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг, - при
порушенні позичальником строків
платежів по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК
України, Відповідач зобов'язання за
вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тобто ухиляючись
від сплати заборгованості за кредитом,
відповідач порушує зобов'язання за
даним договором. Статтею 525 ЦК України
передбачена недопустимість
односторонньої відмови від
зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання не звільняє винну сторону
від відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до п. 5.6 «Правил
користування платіжною карткою»,
Боржник доручає списувати з будь якого
рахунку відкритого в Банку зокрема з
Картрахунку грошові кошти для
здійснення платежу з ціллю повного або
часткового погашення боргових
зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил
надання банківських послуг» за
незгодою зі зміною Правил та/або
«Тарифів Банку» позичальник
зобов'язується надати Банку письмову
заяву про розірвання цього Договору та
погасити виниклу перед Банком
заборгованість.

На підставі п. 5.3 «Умов та правил
надання банківських послуг», Банк має
право на зміну Тарифів, а також інших
умов обслуговування рахунків.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання
банківських послуг» Клієнт доручає
Банку здійснювати списання грошових
коштів з рахунків Клієнта, відкритих в
валюті кредитного ліміту, в межах суми,
підлягаючих сплаті Банку за даним
договором, при настанні строків
платежів, а також списання грошових
коштів з картрахунку у разі настання
строків платежів за іншими договорами
Клієнта в межах, встановлених цими
договорами (договірне списання), в
межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 «Правил
користування платіжною карткою», Банк
має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у встановленої Банком долі в
разі невиконання боржником своїх
боргових та інших обов'язків за цим
Договором.

Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання
банківських послуг» У разі порушення
власником або довіреною особою вимог
діючого законодавства України та/або
умов даного Договору та/або у разі
виникнення Овердрафту Банк мас право
призупинити здійснення розрахунків по
карті (заблокувати карту) та/або
визнати карту недійсною до моменту
усунення порушень, а також вимагати
дострокового виконання боргових
обов'язків в цілому або у встановленою
Банком часткою у разі невиконання
власником або довіреною особою
власника своїх боргових обов'язків та
інших обов'язків за цим Договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 28.02.2014 року має
заборгованість - 19879.96 грн., яка
складається з наступного:

-3346.82 грн. - заборгованість за кредитом;

-16533.14 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом.

Від цієї суми заборгованості
віднімається сума у розмірі 5239,42 грн.,
яка була задоволена судовим наказом
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 04.02.2008 року з
відповідача на користь позивача,
різниця становить 14640,54 грн.,

а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована
частина),

- 732.03 грн. - штраф (процентна
складова).

Отже, заборгованість до стягнення
становить 15872,57 грн..

На даний час відповідач продовжує
ухилятись від виконання зобов'язання і
заборгованість за договором не
погашає, що є порушенням законних прав
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо на протязі
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той самий
строк.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підстави своїх вимог. Відповідно до
вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. Відповідно
до ст. 57 ЦПК України доказами є будь -
які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З доводами позивача, викладених в
позовній заяві та в судовому засіданні
суд погодитись не може, оскільки вони є
голослівними, безпідставними та
недоведеними і спростовуються
поясненнями представника відповідача,
свідка, наданими ними письмовими
доказами, матеріалами справи в їх
сукупності.

Так, Позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог посилається на те, що
13.02.2006 року відповідач отримав кредит в
розмірі 4000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Позивач посилається і на
те, що заява відповідача як
позичальника разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг»
складають між ним та банком кредитний
договір. Позивач посилається також на
те, що відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконував, в зв'язку з
чим утворилася заборгованість на суму
219879,96 грн., яка складається з
наступного: -3346,82 грн. - заборгованість
за кредитом; - 16533,14 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг: -
500 , 00 грн. штраф (фіксована частина), -
732,03 грн. (процентна складова). Від
зазначеної суми нарахованої
заборгованості банк відрахував суму у
розмірі 5239,42 грн., яка була задоволена
судовим наказом Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровськ від 04.02.2008 року,
і просить стягнути з нього на користь
позивача 15872,47 грн.

Відповідач не погоджується з позовними
вимогами банку у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові. Відповідно до
роз'яснень, викладених у п. 31 Постанови
№5 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункту 7 частини 13
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини 13 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи). Згідно зі ст.ст.
530, 631 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з
нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). По зобов'язаннями
з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК
України). Початок перебігу строку
позовної давності відповідно до ст. 261
ЦК України збігається з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, що
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, з дня,
коли відбулося це порушення. Позовна
давність у таких випадках обчислюється
окремо по кожному простроченого
платежу.

Відповідно до умов кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячними платежами ) у розмірі та у
строки, визначені договором, і щомісяця
платити відсотки за користування
кредитом, а також сплатити пеню за
порушення термінів повернення кредиту
та відсотків за користування ним.
Оскільки умовами договору передбачено
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами і
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним моменту
невиконання боржником терміну
погашення кожного чергового платежу, а
отже, і початок перебігу позовної
давності по кожному черговому платежу
починається з моменту порушення
терміну його погашення.

Таким чином, початок перебігу позовної
давності для стягнення платежів за
кредитом і відсотками необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного з
цих зобов'язань».

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності збігається
з моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами),
починається стосовно кожної окремої
частини від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо за кожним
простроченим платежем. Несплачені до
моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню в межах
позовної давності за кожним із
платежів».

Таким чином стаття 266 Цивільного
кодексу України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Останній щомісячний платіж
відповідача по сплаті процентів мав
місце 25.09.2006 року. Наступний щомісячний
платіж він повинен був здійснити у
жовтні 2006 року, але перестав виконувати
свої обов'язки за вказаним договором і,
таким чином, з жовтня 2006 року для
позивача почався строк позовної
давності для звернення до суду з
позовом про стягнення заборгованості
по процентам, який закінчився у жовтні
2009 року. Відповідно до наданого
відповідачем розрахунку, у травні 2006
року він повинен був сплатити черговий
платіж безпосередньо за кредитом, але
він своїх зобов'язань не виконав,
внаслідок чого станом на 31.05.2006 року вже
утворилася заборгованість за кредитом,
яка у подальшому теж ним не погашалася
і тому постійно збільшувалася. ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду з даним
позовом лише у травні 2014 року, тобто з
пропуском строку позовної давності для
пред'явлення позову, проте позивач не
ставив перед судом питання про
поновлення пропущеного строку
позовної давності, у зв'язку з чим позов
не підлягає задоволенню. Вказаний
позов поданий позивачем з порушенням
строків позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог банку.

Безпідставними є твердження позивача
стосовно перериву строку позовної
давності в зв'язку зі сплатою
відповідачем в червні 2014 року 300 грн. на
користь Банку, оскільки вказаний
платіж був здійснений помилково
матір'ю відповідача - свідком по справі
на прохання та вимоги працівників
банку, які ввели дану особу в оману.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні це
підтвердила і зазначила про те, що
вказаний платіж був нею здійснений без
згоди самого відповідача по справі.
Окрім того особливо слід звернути
увагу на те, що платіж у розмірі 300 грн.
на користь Банку був здійснений
свідком ОСОБА_4 вже після звернення
позивача до суду з дійсним позовом з
пропуском встановленого законом
строку звернення до суду.

Що стосується нібито укладеного між
сторонами договору та умов, які на
думку позивача є невідємною частиною
договору, то слід зазначити про те, що
даних Умов на час складання заяви
позичальника, тобто станом на 13 лютого
2006 року, вказані Умови взагалі не
існували на той час та були зовсім інші
та передбачали зовсім інші Умови
виконання договірних відносин, які
містяться в матеріалах інших цивільних
справ за вказаний період. Зокрема, про
це свідчить інформація, яка
відображена в умовах, наданих до
справи, наприклад таке поняття як
«Приват-24» в 2006 році взагалі не
існувало, та інше, що свідчить про
недостовірність даних, доданих до
матеріалів справи. Що стосується
наданому розрахунку суми
заборгованості за кредитом, то він не
відповідає ні нормам діючого
законодавства України, ні будь - яким
роз'ясненням вищестоящих судів з
приводу вирішення кредитних спорів.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про необхідність відмовити в
задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 «про
стягнення заборгованості».

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
60, 209 - 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш
В.І.