АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Мазурик О.Ф.

при секретарі:
Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на заочне
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 04 лютого 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Златобанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки,

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2012 року ПАТ «Златобанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням
зменшення позовних вимог в частині
стягнення 3 % річних, просило стягнути з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь банку
заборгованість за основним боргом 8 271
671, 33 грн., заборгованість за процентами
1 794 136, 49 грн., пені в розмірі 987 923, 27 грн.
та 3 % річних в розмірі 119 329, 02 грн..
Звернути стягнення на предмет іпотеки -
жилий будинок АДРЕСА_1; земельну
ділянку площею 0,10 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер
:90:237:0151; земельну ділянку площею
0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3,
кадастровий номер :90:237:0150;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :90:237:0147;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4,
кадастровий номер :90:237:0090, для
погашення заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором. Встановити
способом реалізації предмету іпотеки
прилюдні торги та визначити початкову
ціну продажу предмету іпотеки в
розмірі 21 472 505 грн., посилаючись на
порушення умов кредитного договору.

Справа № 753/20252/13 Апеляційне
провадження № 22-ц-796/13101/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Трусова Т.О.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Махлай
Л.Д.Заочним рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 04.02.2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Златобанк»
заборгованість за кредитним договором
в загальному розмірі 11 173 060, 11 грн., яка
складається із заборгованості за
основним боргом в сумі 8 271 671, 33 грн.,
заборгованості за процентами в сумі 1 794
136, 49 грн., пені в розмірі 987 923, 27 грн. та
трьох процентів річних в сумі 119 329, 02
грн. Для задоволення вимог ПАТ
«Златобанк», що виникли на підставі
кредитного договору, в загальному
розмірі 11 173 060, 11 грн. звернено
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 30.06.2009 року, а
саме: жилий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 539,50 кв.м., житловою площею 74,00
кв.м., який складається з житлового
будинку літ. А, гаражу-майстерні літ. Е,
сараю літ. Ж, електрощитової літ. З,
споруд № 1-2, І-V; земельну ділянку площею
0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
кадастровий номер :90:237:0151;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_3,
кадастровий номер :90:237:0150;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :90:237:0147;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4,
кадастровий номер :90:237:0090 шляхом
реалізації предмету іпотеки на
прилюдних торгах, встановивши
початкову ціну предмета іпотеки 21 472 505
грн..

У позові ПАТ «Златобанк» до ОСОБА_4
відмовлено. Вирішено питання щодо
стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 через представника подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в позові про
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
повідомив його про день та час розгляду
справи, чим позбавив можливості надати
заперечення проти позову. ОСОБА_8, який
діяв на підставі довіреності перевищив
свої повноваження, оскільки мав право
на розпорядження лише будинком
АДРЕСА_4, а не всім нерухомим майном, яке
зазначене у договорі іпотеки. Вважає,
що додаткові угоди укладені за змовою
ОСОБА_8 та позивача, оскільки йому
взагалі не було відомо про довіреність.
Крім того, суд одночасно стягнув
заборгованість звернув стягнення на
предмет іпотеки, не давши можливості
виконати рішення суду в частині
погашення заборгованості. Також у
матеріалах справи відсутні докази
отримання вимоги банку щодо погашення
заборгованості.

У судовому засіданні представники
апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача Фесенко О.М.
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Інші особи у судове засідання не
з`явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомили, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у їх відсутності, за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.06.2009 року між ВАТ «Златобанк», яке
надалі змінило назву на ПАТ
«Златобанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 022/09/СL.

Відповідно до умов вказаного договору
банк зобов'язався відкрити
позичальнику кредитну лінію на
споживчі цілі з максимальним лімітом
заборгованості в розмірі 1 000 000 доларів
СІЛА під 16 % річних, а позичальник -
повертати кредит, сплачувати проценти
за користування кредитом на умовах
цього договору та повернути в повному
обсязі кредитні кошти у строк до 16.04.2010
року.

На виконання умов кредитного договору
ПАТ «Златобанк» надав ОСОБА_1 кредит в
розмірі 775 890,53 доларів США, що
підтверджується меморіальними
ордерами № 3859 від 18 червня 2009 року та №
4176 від 19 червня 2009 року.

16.04.2010 року між цими ж сторонами
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, якою змінено
строк дії кредитного договору до 16.04.2012
року та встановлено графік погашення
кредиту.

31.05.2010 року, 30.06.2010 року, 16.07.2010 року 14.01.2011
року, 31.03.2011 року, 15.04.2011 року, 31.05.2011 року,
20.06.2011 року, 23.06.2011 року та 20.07.2011 року між
цими ж сторонами укладено ряд
додаткових угод до кредитного
договору, якими змінювався графік
погашення кредиту та встановлювалися
строки сплати процентів за
користування кредитними коштами.

30.06.2009 року між ОСОБА_1 та ВАТ
«Златобанк» було укладено договір
іпотеки, відповідно до умов якого для
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 022/09/СL
позичальник передає в іпотеку Банку
належне йому нерухоме майно - жилий
будинок АДРЕСА_1; земельну ділянку
площею 0,10 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, кадастровий номер
:90:237:0151; земельну ділянку площею
0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3,
кадастровий номер :90:237:0150;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :90:237:0147;
земельну ділянку площею 0,10 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_4,
кадастровий номер :90:237:0090.

29.04.2010 року укладено договір про
внесення змін до договору іпотеки, де
сторони зазначили, що кінцевим
терміном повернення кредитних коштів є
16.04.2012 року.

25.07.2011 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ПАТ
«Златобанк» було укладено договір про
заміну боржника у зобов'язанні,
відповідно до умов якого первісний
боржник ОСОБА_1 перевів свій борг і
обов'язки за кредитним договором №
022/09/СL на ОСОБА_3.

25.07.2011 року між ПАТ «Златобанк» та
ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №
12 до кредитного договору з додатком № 1
«Графік зниження розміру
заборгованості та розрахунок сукупної
вартості споживчого кредиту та
реальної процентної ставки, з
урахуванням вартості всіх супутніх
послуг». Вказаною угодою сторони
змінили найменування сторін
кредитного договору, виклали текст
кредитного договору в новій редакції,
визначили ліміт заборгованості на день
надання кредитних коштів в розмірі 8 380
000 грн., погодили процентну ставку за
користування кредитними коштами - 16 %
річних за користування кредитними
коштами в доларах США та 18 % річних за
користування кредитними коштами в
гривні, та погодили кінцевий строк
повернення кредиту до 16.04.2012 року.

25.07.2011 року між ПАТ «Златобанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір про
внесення змін до договору іпотеки,
відповідно до умов якого іпотекодавець
ОСОБА_1 погодився забезпечувати
іпотекою виконання ОСОБА_3 зобов'язань,
що випливають з кредитного договору №
022/09/СL від 18.06.2009 року та додаткових
угод до нього, в тому числі стосовно
будь-яких збільшень основного
зобов'язання та/або процентів за
основним зобов'язанням. Вказаним
договором сторони змінили вартість
житлового будинку, погодивши, що вона
становить 2 560 505 грн., а всі інші умови
договору іпотеки залишили без змін.

Цього ж дня між ПАТ «Златобанк» та
ОСОБА_4 було укладено договір поруки №
022/09/СL/Р-2, відповідно до умов остання
зобов'язалася відповідати перед банком
за повне і своєчасне виконання ОСОБА_3
усіх зобов'язань за кредитним
договором.

25.07.2011 року на виконання умов
кредитного договору ПАТ «Златобанк»
надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 8 380 000
грн., що підтверджується меморіальним
ордером № 66885 (а.с. 52).

Відповідно до виписки про рух коштів по
особовому рахунку ОСОБА_3, останній
порушив взяті на себе зобов'язання по
поверненню кредиту та сплаті процентів
за користування ним. З 23 серпня 2011 року
ОСОБА_3 припинив сплату процентів за
користування кредитними коштами, а з 22
листопада 2011 року припинив погашати
тіло кредиту, внаслідок чого виникла
заборгованість по тілу кредиту у
розмірі 8 271 671,33 грн. та заборгованість
за процентами у розмірі 1 794 136,49 грн.

Відповідно до умов кредитного договору
у зв`язку з порушенням зобов`язань була
нарахована пеня за несвоєчасне
повернення тіла кредиту за період з
22.11.2011 року по 10.10.2012 року у розмірі 846
438,74 грн. та за несвоєчасну сплату
процентів за період з 23.08.2011 року по
10.10.2012 року - 141 484,53 грн. Загальний розмір
пені, нарахованої ОСОБА_3 на підставі п.
6.4. додаткової угоди № 12, становить 987
923,27 грн.

Позивачем також було нараховано за
період з 18.04.2012 року по 10.10.2012 року ( 176
днів) три проценти річних від
простроченої суми основного боргу (без
врахування заборгованості за
процентами) - 119 329,02 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
банк виконав взяті на себе зобов'язання
за договором з урахуванням всіх змін і
доповнень до нього, а відповідач
належним чином не виконав умов
кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають
встановленим у справі обставинам та
нормам матеріального і процесуального
права.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Згідно зі ст. 33 цього Закону у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідгно зі ст. 35 цього ж Закону у
разі порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Судом встановлено та це не
заперечувалося апелянтом, що основне
зобов`язання не виконано.

Розрахунок заборгованості апелянтом
не оскаржується.

З довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім`я
ОСОБА_8 вбачається, що останньому було
надано право укладати та підписувати
від імені ОСОБА_1 із АТ «Златобанк»
договори (угоди), додаткові угоди про
внесення змін (доповнень) до кредитного
договору № 022/09/CL від 18.06.2009 року, та
договору іпотеки, посвідченого 30.06.2009
року, з визначенням всіх умов таких
договорів (змін, доповнень, додаткових
угод) на його власний розсуд.

Укладаючи 25.07.2011 року договір про
заміну боржника у зобов'язанні,
відповідно до умов якого первісний
боржник ОСОБА_1 перевів свій борг і
обов'язки за кредитним договором №
022/09/СL на ОСОБА_3 та договір про внесення
змін до договору іпотеки, відповідно до
умов якого іпотекодавець ОСОБА_1
погодився забезпечувати іпотекою
виконання ОСОБА_3 зобов'язань, що
випливають з кредитного договору №
022/09/СL від 18.06.2009 року та додаткових
угод до нього від імені ОСОБА_1, на
підставі вищезазначеної довіреності
діяв ОСОБА_8 у межах повноважень, які
йому надані довірителем.

Договір про внесення змін до договору
іпотеки від 25.07.2011 року у зв`язку із
зміною боржника у зобов`язанні не
змінює ні дату укладення договору
іпотеки, який було укладено 30.06.2009 року,
ні інші умови договору іпотеки, окрім
тих, які зазначені у договорі про
внесення змін.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта про те, що договір
іпотеки було припинено у зв`язку з
переведенням боргу на іншу особу на
підставі ч. 3 ст. 559 ЦК України, оскільки
поручитель не поручався за нового
боржника, так як апелянт є майновим
поручителем і дана норма на
правовідносини, які випливають з
договору іпотеки не поширюється.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
іпотекодавцю, який не є позичальником,
розірвання кредитного договору,
набуття права власності на предмет
іпотеки тощо) належить виключно
позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Оскільки іпотекодавець є відмінним від
позичальника доводи апелянта про
неможливість одночасного задоволення
позовних вимог про стягнення
заборгованості з позичальника та
звернення стягнення на майно колегія
суддів вважає безпідставними.

Колегією суддів також не приймаються
до уваги доводи апелянта про
неотримання останнім вимог про
усунення порушень, оскільки з
матеріалів справи вбачається що вимога
про необхідність погашення
заборгованості направлялася як
боржнику, так і іпотекодавцю.

Крім того, відповідно до роз`яснень,
викладених у п. 37 вищезазначеної
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов`язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь - який час за захистом
своїх порушених прав до суду ( на
відміну від інших способів звернення
стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням ст. 124
Конституції України.

Рішення в частині відмови у стягненні
заборгованості з ОСОБА_4 не
оскаржується, а відтак у апеляційному
порядку не переглядається.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним і
обґрунтованим і не може бути скасоване
з підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 04 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді