АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
ПЕТРОВОЇ Анастасії Ігорівни на ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 12 листопада 2014 року по справі за
поданням державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві ПЕТРОВОЇ Анастасії
Ігорівни про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон за межі України
ОСОБА_3,

встановила:

У листопаді 2014 року державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Деснянського РУЮ у м.
Києві Петрова А.І. звернулась до суду з
поданням, в якому просить постановити
ухвалу про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 12 листопада 2014 року у
задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, державний
виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві - Петрова А.І. подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
ухвалу суду та постановити нову, якою
задовольнити подання державного
виконавця, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Вказувала, що при виконанні рішення
суду державним виконавцем вчинено всі
дії, передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», однак боржник
ухиляється від виконання зобов'язань.
Наявність у ОСОБА_3 невиконаних
аліментних зобов'язань є підставою для
обмеження у праві виїзду за межі
України. Тому з метою забезпечення
виконання рішення суду та недопущення
переховування боржника за межами
України з подальшим ухиленням від
погашення заборгованості вважає, що
необхідно задовольнити подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України.

В судовому засіданні апелянт
підтримала апеляційну скаргу та
просила задовольнити; боржник ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, а тому
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у його відсутності
згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення державного
виконавця Петрової А.І., дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Звертаючись до суду з вказаним
поданням, державний виконавець
посилалась на те, що на виконанні у
відділі перебуває виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 153/789/14 від 22.07.2014 року, виданого
Ямпільським районним судом Вінницької
області про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 аліментів на утримання
сина в твердій грошовій сумі 500 грн.
щомісячно.

Оскільки боржник не виконує судового
рішення та ухиляється від виконання
аліментних зобов'язань, державний
виконавець просила тимчасово обмежити
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України
шляхом заборони перетинати державний
кордон України до виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Ямпільського районного суду
Вінницької області.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець не виконав вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» і не надав суду доказів
ухилення боржника від виконання
рішення суду. Крім того, державним
виконавцем не було здійснено жодних
дій по встановленню наявного майна у
власності боржника, з метою накладення
на нього арешту та інших виконавчих
дій, спрямованих на виконання рішення
суду.

З висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
подання колегія суддів погоджується,
вважає викладені висновки такими, що
відповідають обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Деснянського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавче провадження
по виконанню виконавчого листа № 153/789/14
від 22.07.2014 року, виданого Ямпільським
районним судом Вінницької області про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 500
грн., щомісячно, починаючи з 24.04.2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

02 вересня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києва
Петровою А.І. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копію якої було направлено сторонам.

Як вбачається з матеріалів подання,
державний виконавець зобов'язував
боржника ОСОБА_3 заявитись 31.10.2014 року
до державного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати
аліментів.

Відповідно до копії акту державного
виконавця від 04.11.2014 року, виходом
державного виконавця за адресою місця
проживання боржника : АДРЕСА_1
перевірити майновий стан боржника не
виявилось можливим, оскільки дверей
квартири ніхто не відчинив.

Інших дій, передбачених ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» з
метою встановлення наявного майна
боржника ОСОБА_3 державним виконавцем
здійснено не було.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, або громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
боржник зобов'язаний: утримуватися від
вчинення дій, які унеможливлюють
чи ускладнюють виконання рішення;
надавати у строк, установлений
державним виконавцем, достовірні
відомості про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасно з'являтися за викликом
державного виконавця; письмово
повідомляти державному виконавцю про
майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб.

Враховуючи зазначені вимоги закону,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
подання, оскільки матеріалами справи
не доведено, що ОСОБА_3 ухиляється від
виконання покладених на нього
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12Закону
України «Про виконавче провадження»,
при цьому даних про отримання ОСОБА_3
виклику до державного виконавця
матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про
те, що державним виконавцем були вжиті
всі необхідні заходи, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», спрямовані на виконання
рішення суду, проте рішення
залишається не виконаним, колегія
суддів не приймає до уваги як підставу
для скасування ухвали, оскільки за
відсутності доказів свідомого
ухилення боржника від виконання
рішення, сама лише відсутність даних
про сплату аліментів боржником не
може бути підставою для задоволення
подання.

Крім того, як вбачається з прохальної
частини подання, державний виконавець
просила обмежити боржника у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням суду про стягнення аліментів
на користь ОСОБА_4 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн.,
щомісячно, починаючи з 24.04.2014 року та до
досягнення дитиною повноліття.

З викладеного вбачається, що державний
виконавець просить обмежити боржника у
праві виїзду за межі України до 30.10.2026
року, при цьому такі вимоги жодним
чином не обґрунтовані.

Між тим, аліментні зобов'язання
полягають у здійсненні щомісячних
платежів, і про невиконання рішення про
стягнення аліментів свідчить
наявність певного розміру
заборгованості по щомісячних платежах,
строк сплати яких настав.

Проте державним виконавцем у поданні
не зазначено, яку кількість платежів не
здійснив боржник, та яка у зв'язку з цим
виникла заборгованість, розрахунку
заборгованості до подання не надано.

Та обставина, що в апеляційній скарзі
державний виконавець по іншому виклав
зміст подання і просить винести
ухвалу про обмеження боржника у праві
виїзду за кордон до повного погашення
заборгованості по аліментам, додаючи
до скарги розрахунок заборгованості
ОСОБА_3 по аліментах на суму 3416 грн. 65
коп. за період з 24.04.2014 року по 18.11.2014
року, - не може бути підставою для
скасування обґрунтованої ухвали суду
першої інстанції, оскільки обставини
щодо розміру заборгованості не були
предметом дослідження суду першої
інстанції.

З тих же підстав не можуть бути
прийняті до уваги судом апеляційної
інстанції додані державним виконавцем
до апеляційної скарги докази щодо
вчинення ним виконавчий дій,
спрямованих на виконання рішення суду,
у період після розгляду судом даного
подання.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
додержанням норм процесуального права,
є законною і обґрунтованою, підстав
для її скасування не вбачається, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києві
ПЕТРОВОЇ Анастасії Ігорівни -
відхилити.

Ухвалу Деснянського районного
суду м. Києва від 12 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді: