Справа № 184/3830/14-ц
Номер провадження 2/184/843/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.,

при секретарі -
Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневої
сільської ради Софіївського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_3 «про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просить суд визнати за
ним право власності на земельну
ділянку площею 7,150 га, розташовану на
території Жовтневої сільської ради
Софіївського району Дніпропетровської
області, яка належала ОСОБА_4 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ІІІ-ДП № 047558, який видано на підставі
розпорядження голови Софіївської
районної державної адміністрації №
342-р від 14.10.2002 року, а потім ОСОБА_5,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 07.10.2009 року, виданого
Софіївською державною нотаріальної
конторою Дніпропетровської області
після смерті його брата ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надіслав заяву про розгляд справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити, не
заперечує проти ухвалення рішення при
заочному розгляді.

Відповідачка - ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, але надіслала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, з позовними вимогами
позивача згодна в повному обсязі та
просить їх задовольнити.

Представник відповідача Жовтневої
сільської ради Софіївського району в
судове засідання повторно не з'явився,
про місце та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, про
причини своєї неявки суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді на
підставі наявних у справі доказів, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши матеріали справи і
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що заявлені вимоги
обґрунтовані, знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні та
підлягають задоволенню в повному
обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
помер рідний батько позивача ОСОБА_5,
після смерті якого відкрилася спадщина
на земельну ділянку площею 7,150 га
кадастровий номер 010020047 , яка
розташована на території Жовтневої
сільської ради Софіївського району
Дніпропетровської області вартістю
84845,67 грн.. Вказана земельна ділянка
належала батькові позивача ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.10.2009 року,
виданого Софіївською державною
нотаріальною конторою
Дніпропетровської області після
смерті його брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. ОСОБА_4 вказана
земельна ділянка належала на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії III - ДП № 047558,
виданого на підставі розпорядження
голови Софіївської районної державної
адміністрації № 342-р від 14.10.2002 року.
Відповідно до зазначеного свідоцтва
про право на спадщину за законом на
підставі ст. 182 Цивільного кодексу
України право власності на нерухоме
майно підлягає державної реєстрації.
Але батько позивача після отримання
зазначеного свідоцтва про право на
спадщину за законом на вказану
земельну ділянку не звернув належної
уваги на необхідність державної
реєстрації земельної ділянки на своє
ім'я і до своєї смерті так і не здійснив
державну реєстрацію права власності
зазначеної земельної ділянки на своє
ім'я. 17.05.2012 року батько позивача склав
заповіт, посвідчений приватним
нотаріусом Орджонікідзевського
нотаріального округу ОСОБА_6, в якому
заповів саме позивачу вказану вище
земельну ділянку. Після смерті батька
08.07.2014 року позивач звернувся до
приватного нотаріуса
Орджонікідзевського нотаріального
округу ОСОБА_6 за місцем відкриття
спадщини після смерті свого батька,
який проживав у АДРЕСА_1 з заявою про
прийняття спадщини. Факт прийняття
спадщини позивачем після смерті свого
померлого батька ОСОБА_5
підтверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
08.07.2014 року. І таким чином, позивач є
спадкоємцем за заповітом, який прийняв
спадщину після смерті свою батька
ОСОБА_5 і, таким чином, позивач придбав
право на вказане в заповіті майно, а
саме на зазначену земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом. По
закінченні строку для прийняття
спадщини позивач звернувся до
нотаріуса для отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
вказану земельну ділянку. Але
виявилося, що батько позивача після
отримання свідоцтва про право на
спадщину до дня своєї смерті не
здійснив державну реєстрацію права
власності на зазначену земельну
ділянку на своє ім'я. Нотаріус надала
позивачу роз'яснення, що у такому разі
визнати на ним право власності на
земельну ділянку можливо тільки у
судовому порядку. Тому позивач і
змушений звернутися до суду з цим
позовом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу
України, спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла, до інших осіб.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України,
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК
України, право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. Батько позивача після
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.10.2009 року на
зазначену земельну ділянку після
смерті свого померлого брата ОСОБА_4 як
власник володів вказаною земельною
ділянкою і до сих пір ніхто не
оспорював та не оспорює його прав на
неї.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як
спадкоємець за заповітом, який прийняв
спадщину у встановленому законом
порядку після смерті свого батька
ОСОБА_5, придбав право на вказану
земельну ділянку в порядку спадкування
за заповітом.

Відповідно до ст.. 113 ч. 1 ЦПК України
позови до кількох відповідачів, які
проживають або знаходяться в різних
місцях, пред'являються за місцем
проживання або місцезнаходженням
одного з відповідачів за вибором
позивача.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
позивача обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57, 60, 197 ч.2, 209 - 213, 224, 226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на земельну ділянку площею
7,150 га, розташовану на території
Жовтневої сільської ради Софіївського
району Дніпропетровської області, яка
належала ОСОБА_4 на підставі Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ІІІ-ДП № 047558, який видано
на підставі розпорядження голови
Софіївської районної державної
адміністрації № 342-р від 14.10.2002 року, а
потім ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3
року на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.10.2009 року,
виданого Софіївською державною
нотаріальної конторою
Дніпропетровської області після
смерті його брата ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Копію заочного рішення протягом трьох
днів направити відповідачу. Заочне
рішення може бути переглянуто судом,
який його ухвалив за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 - днів з дня його
ухвалення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.