Справа № 530/290/13-ц
Номер провадження 2/530/646/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого-судді Дігтяр М.І.,
при секретарі Бедюх Н.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Зіньків справу за позовом

Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк
"Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення
заборгованості та зустрічним позовом

ОСОБА_1 до Публічного

акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приват Банк"
про визнання правочину
недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В Зіньківський районний суд
Полтавської області із позовною заявою
звернулося Публічне акціонерне
товариство „Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №DNH4KP20180715 від 21.01.2006 року, в
сумі 107288 грн. 44 коп., судовий збір в сумі
1072 грн. 88 копійок посилаючись на те, що
хзідно кредитного договору укладеного
21 свчня 2006 року відповідач у позивача
отримав кредит в сумі 12402 грн. при умові
сплати 25,08% річняих за користування
кредитом. Після отримання кредитних
платежів ОСОБА_1 дій щодо повернення
отриманих кредитних коштів невчиняв, в
результаті чого на час звернення
кредитодавця до суду виникла
заборгованість на загальну суму 107288,44
грн.

В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до суду
із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ
"Приватбанк" в якій просить визнати
недійсним вищевказаний кредитний
договір в зв'язку з відсутністю факту
отримання ним будь-яких коштів у
Приватбанку. Також він просить стягти
на його користь витрати пов'язані із
захистом своїх прав під час судових
досліджень.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" в
черговий раз в судове засідання
нез'явився, направивши заяву про
можливість розгляду справи у його
відсутності, заявлені вимоги
"ПриватБанку" підтримує, одночасно
заперечує проти задоволення вимог
відповідно до позовної заяви ОСОБА_1.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені
"ПриватБанком" вимоги не визнав і
пояснив, що перед новим 2006 роком він
попросив у господаря де він працював по
найму позичити йому гроші. Той поставив
умову, що він позичить гроші, але під
залог візьме паспорт. Після новорічних
св'ят він повернув борг, а той віддав
йому паспорт.

В той же день він розпивав спиртне в
зв'язку з чим заснув. Коли прокинувся,
він приїхав до місця свого проживання,
але через деякий час виявилось, що його
паспорт та деякі інші документи зникли.
Він довго не звертався у відповідні
органи надіючись, що документи
знайдуться. Та коли через кілька років
до нього приїздили представники
"ПриватБанку" з вимогами сплатити
кредитний борг, він припустив, що хтось
із осіб, які незаконно заволоділи його
паспортом громадянина скористався ним
і отримав кредит. Він особисто ніколи
нів'яких банках кредитів небрав, тому
провить визнати вказаний кредитний
договір недійсним, відмовити у
заявлених до нього вимогах та стягнути
з іншої сторони понесені ним витрати у
вигляді оплати за проведення
почеркознавчої експертизи, за послуги
адвокатів та судовий збір.

Судом встановлено, що 2 січня 2013 року
ПАТ КБ "ПриватБанк" пред'явлено позов до
Зіньківського районного суду про
стягнення з ОСОБА_1 107288,44 грн.
заборгованості за кредитним договором
№DNH4KP20180715 від 21.01.2006 року та 1072,88 грн.
судових витрат.

Представник позивача вказує, що
до банку відповідачем було

подано відповідний пакет документів,
які підписані відповідачем, в зв'язку з
чим ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 12402
грн. на товар.

ОСОБА_1 вказав, що договір з банком не
укладав, відповідних документів не
підписував, кредит та товар не
отримував, хто це зробив йому невідомо.
На вчинення від його імені таких дій
він нікого не уповноважував.

Діючи добросовісно, відразу, коли йому
стало відомо про незаконне отримання
кредиту на його ім'я з використанням
його документів, повідомив про це
правоохоронні органи в особі
Октябрського РВ ПМУ УМВС України в
області заявами про незаконне
отримання кредиту в КБ "ПриватБанк" з
використанням його паспорту та втрату
паспорта, 23.05.2006 р. - реєстраційний №6312
за ЖРЗППЗ та від 15.07.2011.

Свідок, ОСОБА_2, суду показала, що вона
06.03.2013 р. звернулася до Зіньківського РВ
УМВС України в Полтавській області із
заявою про кримінальне правопорушення
- незаконне, шляхом обману оформлення
та отримання кредиту на ім'я
відповідача невідомою особою. Заява
зареєстрована в ЄРДР. Згідно з
інформацією Октябрського РВ
Полтавського МУ УМВС України в
Полтавській області по кримінальному
провадженню провадится досудове
розслідування, особа, яка вчинила
кримінальне правопорушення, не
встановлена.

Згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи №4308
від 14.08.2013 р., проведеної експертом
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса, підписи від імені
відповідача ОСОБА_1, в документах
кредитної справи: на копії довідки №1156
від 15.02.2001 р. на ім'я ОСОБА_1,
розташований під рукописним записом
"копия Верна 21.06.06 р."; у заяві
позичальника №DNH4KP20180715 від 21.01.2006 р.,
розташований в рядку "підпис"; на копії
1-3, 12, 13 сторінок паспорта НОМЕР_1 від
19.01.2000 р., довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера на ім'я
ОСОБА_1, розташовані на лицевій та
зворотній сторонах під записами "копия
верна 21.01.06 р"; в акті прийому-передачі
товару №DNH4KP20180715 від 21.01.2006 р.
розташований в графі "прийняв
покупець", виконані не ОСОБА_1, а іншою
особою.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» не надав доказів
того, що кредитний договір №DNH4KP20180715
від 21.01.2006 р. підписано саме ОСОБА_1, а не
іншою особою та що кошти отримав саме
відповідач - ОСОБА_1, а не інша особа, а
також не надав жодного доказу на
спростування висновку експертизи.

Висновок експертизи не суперечить
іншим доказам у справі, підтверджує

свідчення відповідача ОСОБА_1 та
безпідставність позову банку до ОСОБА_1

Від ОСОБА_1 29 липня 2014 року надійшла
зустрічна позовна заява до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» про визнання
недійсним правочину - кредитного
договору №DNH4KP20180715 від 21.01.2006 між ОСОБА_1
та Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До правовідносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України
договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України,
правочин між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів які можуть
вчинятися усно (ст. 206 Кодексу), належить
вчиняти в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
стороною (сторонами).

Таким чином, кредитний договір є
двосторонньою угодою і повинен бути
підписаний сторонами.

Оскільки заява позичальника №DNH4KP20180715
від 21.01.2006, акт прийому-передачі товару
№DNH4KP20180715 від 21.01.2006 не мають справжніх
підписів однієї із сторін - підписані
не ОСОБА_1, а іншою особою, слід вважати,
що його волевиявлення спрямованого на
укладання договору, не було.

Такий договір не створює юридичних
наслідків.

За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зокрема, за ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, зокрема,
згідно зі ст. 16 ЦК України, одним із
засобів захисту цивільних прав та
інтересів судом є визнання правочину
недійсним.

На основі викладеного, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити по позовних вимогах
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приват Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а
зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» про визнання
правочину недійсним задовільнити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанції № 8Р112 від
13.06.2013 року відповідачем, ОСОБА_1
сплачено судові витрати пов'язані з
проведенням експертизи, в сумі 4563,20 грн.
Також відповідач сплатив витрати на
правову допомогу адвоката в сумі 1355
грн. відповідно до квитанцій №18 від
27.08.2013 року, №15 від 04.11.2014 року, та
судовий збір при подачі зустрічного
позову про визнання правочину
недійсним у сумі 243,60 грн.

На основі викладеного, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк " "Приват Банк"
судових витрат на користь ОСОБА_1 в сумі
6161,80 грн.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 30, 57-61,73, 88, 212-223
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

По позовних вимогах Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
правочину недійсним задовільнити.

Кредитний договір №DNH4KP20180715 від 21.01.2006
між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним
товариством «Комерційний банк
«ПриватБанк» визнати недійсним.

Стягти з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Приват
Банк» який розташований в м.
Дніпропетровськ, вул.. Набережна
Перемоги, р/р 311, МФО 305299, на користь ОСОБА_1, жителя
АДРЕСА_1 судові витрати по справі в сумі
6161 (шість тисяч сто шістдесят одна)
гривня 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СуддяМ. І. Дігтяр