Ухвала

іменем україни

06 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кaфідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державного агентства рибного
господарства України, Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області, треті
особи: голова Державного агентства
рибного господарства України Дроник
Віктор Сергійович, начальник
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області Горобець Тарас Олександрович,
про визнання незаконним та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
недоплаченої вихідної допомоги, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державного агентства
рибного господарства України,
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області у якому з урахуванням уточнень,
просив визнати незаконним та скасувати
наказ Державного агентства рибного
господарства України від 09 вересня 2013
року № 69-ТО «Про звільнення ОСОБА_4.» зі
змінами, внесеними наказом Державного
агентства рибного господарства
України від 13 лютого 2014 року «Про
внесення змін до наказу
Держрибагентства України від 09 вересня
2013 року № 69-ТО «Про
звільнення ОСОБА_4.»; поновити його на
посаді заступника начальника
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області; стягнути з Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з 10
вересня 2013 року по 23 квітня 2014 року в
розмірі 21 268,41 грн., моральну шкоду в
розмірі 70 000 грн. та недоплачену вихідну
допомогу у розмірі 1 482,07 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва
від 10 липня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів регулювання
рибальства в Київській області на
користь ОСОБА_4 недоплачену вихідну
допомогу в розмірі 1 482,07 грн. У
задоволенні решти позову відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить оскаржувані судові рішення
скасувати у частині вирішення позовних
вимог про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди і передати справу в цій частині
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами встановлено, що в Управлінні
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області дійсно
мало місце скорочення штату
працівників. ОСОБА_4 не був членом
виборного органу (профспілковим
представником), первинної
профспілкової організації, а тому
згода профспілки на звільнення
позивача з підстав, визначених п. 1 ч. 1
ст. 40 КЗпП України, не потрібна.

Державним агентством рибного
господарства України та Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області при
звільненні ОСОБА_4 дотримано порядок
звільнення працівників за п. 1 ч.1 ст. 40
КЗпП України, а саме: персонально
попереджено ОСОБА_4, не пізніше ніж за
два місяці, про майбутнє звільнення у
зв'язку з скороченням штату
працівників; запропоновано позивачу
надати згоду на переведення на
вакантні посади старшого інспектора
сектору роботи з персоналом та/або
старшого державного інспектора -
начальника дільниці територіального
відділу, що не відносяться до державної
служби або взяти участь у конкурсному
відборі на заміщення вакантних посад
державних службовців; враховано той
факт, що ОСОБА_4 не має, встановленого
законодавством, переважного права на
залишення на роботі.

Cудами також встановлено, що підставою
для винесення наказу «Щодо скорочення
штату працівників за № 97 від 30 травня
2013 року став, затверджений головою
Державного рибного господарства
України 18 травня 2013 року, перелік змін
до штатного розпису Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області. У
зв'язку з чим колегія суддів вважає, що
начальник Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області, видаючи наказ
«Щодо скорочення штату працівників» за
№ 97 від 30 травня 2013 року, діяв у межах
наданих йому повноважень та у
визначений законом спосіб, а тому
судові рішення в частині відмови у
позовних вимогах про поновлення на
роботі є законними обгрунтованими.

Одночасно судами встановлено, що при
звільненні позивача відповідач не
виплатив вихідну допомогу в розмірі 1
482,07 грн.

Встановивши ці обставини, суди
обгрунтовано стягнули з відповідача
зазначені кошти.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану в
інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 10 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська