АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 листопада 2014 р. у справі за заявою
ОСОБА_1, учасники третейського
розгляду: Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 18 серпня 2014 р.,

в с т а
н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернувся з
заявою про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 18.08.2014
р. у третейській справі №7/14 за позовом
ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Дніпровського районного
суду м. Києва від 21.11.2014 р. заяву ОСОБА_1
повернуто заявнику з посиланням на те,
що вона не відповідає вимогам ст.389-2 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
зазначену ухвалу скасувати,
посилаючись на порушення норм
процесуального права.

Зазначав, що суддя безпідставно
повернув заяву, оскільки встановивши,
що вона не відповідає вимогам ст.389-2 ЦПК
України, повинен був постановити
ухвалу про залишення заяви без руху та
надати строк для усунення недоліків
відповідно до положень ст.121 цього
Кодексу.

Крім того звернув увагу на те, що
повертаючи заяву з тих підстав, що до
неї не було долучено завіреної
належним чином копії договору поруки
№113Д-3, суд не урахував ч.2 ст.64 ЦПК
України, відповідно до якої суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі має право вимагати подання
оригіналу письмового доказу.

В судовому засідання представник
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просив задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк»
просив апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи є
безпідставними.

Справа №755/30724/14-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/15872/2014 Головуючий у
судіпершоїінстанції: Гаврилова
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Повертаючи заяву ОСОБА_1, суддя
першої інстанції виходив з того, що
вона не відповідає вимогам ст.389-2 ЦПК
України, що унеможливлює вирішення
питання призначення справи до судового
розгляду, а саме: в порушення вимог
п.2.ч.3 зазначеної норми закону долучив
копію договору поруки №113Д-3, яка не
завірена належним чином.

З таким висновком погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Статтею 389-2 ЦПК України визначені
вимоги щодо форми і змісту заяви про
скасування рішення третейського суду.

Частиною 4 зазначеної норми
передбачено, що заява про скасування
рішення третейського суду, подана без
додержання вимог, визначених у цій
статті, а також у разі несплати суми
судового збору повертається особі, яка
її подала, чи залишається без руху в
порядку встановленому статтею 121 цього
кодексу.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389-2 ЦПК до заяви
про скасування рішення третейського
суду додається оригінал третейської
угоди або належним чином завірена її
копія.

Повертаючи заяву ОСОБА_1, суддя
послався на те, що заявник не
дотримався вимог зазначеної норми
закону, надавши неналежно завірену
копію договору поруки №113-3. Разом з тим,
пункт 2 частини 3 статті 389-2 ЦПК України
не містить вимог про обов'язкове
надання оригіналу чи належно завіреної
копії договору поруки.

За змістом ч.1 ст.121 ЦПК України та
роз'яснень, викладених у п.7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.06.2009 р. «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», якщо заява не
відповідає вимогам статей 119,120 або не
сплачено судовий збір, суддя
постановляє ухвалу, в якій повинні бути
зазначені конкретні підстави
залишення заяви без руху.

На зазначені вимоги процесуального
закону, та положення п.2 ч.3, ч.4 ст.389-2 ЦПК
України суддя уваги не звернув, та
дійшов помилкового висновку про
повернення заяви.

Ураховуючи наведене, а також
практику Європейського суду з прав
людини, який виходить з того, що
положення п.1 ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
гарантує кожному подати до суду
будь-який позов, що стосується його
цивільних прав і обов'язків, та що
встановлені з боку держави обмеження
не повинні впливати на доступ до
правосуддя чи ускладнювати цей доступ
таким чином і такою мірою, щоб завдати
шкоди суті цього права, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 21 листопада 2014 р.
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: