Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Підкурганного В.В.

при секретарі Грищенко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивачка звернулася
до суду із позовом у якому просила
розірвати шлюб між нею та відповідачем
зареєстрований 20 вересня 2008 року
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1760.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що з відповідачем перебувають у
шлюбі з 20 вересня 2008 року. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Подружнє життя не склалося у зв'язку з
відсутністю взаємопорозуміння,
різними поглядами на життя у зв'язку з
чим у них виникали сварки, конфлікти та
суперечки. З вересня 2013 року не
проживають однією сім'єю, не
підтримують шлюбно-сімейні відносини,
не ведуть спільного господарства,
проживають окремо

Позивач вважає, що подальше збереження
шлюбу не можливе та просить розірвати
шлюб між нею та ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та поросила про
задоволення позову з викладених у
ньому підстав. Крім того, позивачка
доповнила позовні вимоги та поросила
після розірвання шлюбу залишити
відповідачу прізвище «ОСОБА_4».

Відповідач у судове засідання не
прибув. Про день, час розгляду справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідача на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня
2008 року, про що свідчить свідоцтво про
шлюб серії НОМЕР_1 видане Лівобережним
відділом реєстрації шлюбів м. Києва з
Державним Центром розвитку сім'ї,
актовий запис № 1760 (а.с.3).

Сумісне життя сторін не склалося по тій
причині, що у сторін втрачена основа
подружніх відносин і почуття любові та
поваги один до одного.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Порядок припинення шлюбу врегульовано
главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК
України розірвання шлюбу є однією із
законодавчо визначених підстав його
припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується
нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд
постановляє рішення, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
При прийнятті рішення, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя і
збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало
неможливим, тому шлюб підлягає
розірванню.

Відповідно до статті 113 Сімейного
кодексу України, особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з копії свідоцтва про
шлюб, яка знаходиться в матеріалах
справи, відповідач змінив прізвище
«ОСОБА_5» на «ОСОБА_4».

Позивачка просить після розірвання
шлюбу залишити відповідачу прізвище
«ОСОБА_4».

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги в цій
частині також підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 20 вересня 2008 року
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з Державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 1760.

Після розірвання шлюбу відповідачу
залишити прізвище «ОСОБА_4».

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя