Провадження №2/761/8422/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Пономаренко Н.В.

при секретарі
Клим Т.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
стягнення суми вкладу, суд, -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що 17
липня 2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
банківського вкладу «Японський»
«Постійний» «Тринадцяти місячний»
№619033/2013. За умовами цього договору
строком на тринадцять місяців позивач
вніс 1000,00 дол. США з подальшою його
пролонгацією та процентною ставкою 9,85 %
річних. Також, 17 липня 2013 року між
позивачем та відповідачем був
укладений ще один договір банківського
кладу на вимогу «Для виплат» згідно
умов якого відповідач відкрив позивачу
вкладний рахунок № НОМЕР_1, відповідно
до якого банк зобов'язався повертати
зараховані на рахунок грошові кошти та
сплачувати відсотки за їх користування
в розмірі 0,1% річних. Також позивачка
зазначила, що відповідачем за
користування коштами внесеними як
вклад згідно вищевказаного
депозитного договору було нараховано
відсотки в розмірі 105,95 дол. США.

20.08.2014 року заявником було подано заяву
на ім'я керівника відділення № 57 ПАТ
«ВіЕйБі» про повернення коштів з
поточного рахунку (Вх. №1928) за
договором про відкриття банківського
рахунку та обслуговування платіжної
картки фізичної особи НОМЕР_1, проте
відповідач не повернув позивачу кошти,
що знаходяться на вищевказаному
рахунку.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити, проти
заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив,
заяви про розгляд справи без його
участі не надав.

Суд, з урахуванням думки позивача, який
не заперечує проти заочного розгляду
справи у відсутності відповідача,
вважає можливим розглядати справу у
його відсутність на підставі ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно положень ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Так, перевіряючи обставини справи, у
судовому засіданні встановлено, що 17
липня 2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
банківського вкладу «Японський»
«Постійний» «Тринадцяти місячний»
№619033/2013. За умовами цього договору
строком на тринадцять місяців позивач
вніс 1000,00 дол. США з подальшою його
пролонгацією та процентною ставкою 9,85 %
річних. Також, 17 липня 2013 року між
позивачем та відповідачем був
укладений ще один договір банківського
кладу на вимогу «Для виплат» згідно
умов якого відповідач відкрив позивачу
вкладний рахунок № НОМЕР_1, відповідно
до якого банк зобов'язався повертати
зараховані на рахунок грошові кошти та
сплачувати відсотки за їх користування
в розмірі 0,1 % річних. (а.с.4-5).

Відповідно до копії квитанції б/н від
17.07.2013 року, позивачка ОСОБА_1 внесла на
депозитний рахунок банку суму коштів в
розмірі 1000,00 дол. США (а.с.3, 10).

З копії виписки з вкладного рахунку по
договору банківського вкладу № 619033/2013
від 17.07.2013 року, вбачається, що станом на
14.11.2014 року, розмір вкладу з
нарахованими відсотками за вказаним
договором по рахунку № НОМЕР_1
становить 1106,09 дол. США (а.с.11).

Відповідно до п.1.2. договору
банківського вкладу №619033/2013 банк
відкриває на ім'я вкладника вкладний
рахунок за вкладом на вимогу «Для
виплат» № НОМЕР_1, код банку 380537, надалі
- Рахунок - кореспондент.

На цей рахунок кореспондент банк
перераховує нараховані проценти за
збереження вкладу та може бути
перерахований вклад по закінченні
строку його дії.

Відповідно до п.1.7. договору
банківського вкладу №619033/2013 дата
вимоги вкладником вкладу - 17.08.2014 року.
Дата вимоги вкладником пролонгованого
вкладу - дата, що співпадає з першим
днем по закінченні кожного наступного
строку від дати укладення договору.

20.08.2014 року заявником було подано заяву
на ім'я керівника відділення № 57 ПАТ
«ВіЕйБі» про повернення коштів з
поточного рахунку (Вх. №1928) за
договором банківського вкладу
«Японський» «Постійний» «Тринадцяти
місячний» №619033/2013 від 17.07.2013 року,
проте, відповідач не повернув позивачу
внесений вклад та нараховані відсотки
по ньому, відповідно до умов
вищевказаного договору (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Таким чином, враховуючи викладене,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що в судовому засіданні
достовірно встановлено невиконання
відповідних договірних зобов'язань
перед позивачем щодо повернення
банківських вкладів та відсотків за
користування ними, тому оскільки
заявлені позовні вимоги знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні,
суд прийшов до висновку, що позов
ОСОБА_1 про повернення суми депозитного
вкладу та процентів підлягає
задоволенню, а тому підлягає стягненню
з Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» на
користь позивача заборгованість по
Договору банківського вкладу
«Японський» «Постійний» «Тринадцяти
місячний» НОМЕР_1 від 17.07.2013 року в
загальному розмірі 1105,95 доларів США..

Судові витрати суд розподіляються
судом відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 509, 526, 1058, 1060 ЦК України та
керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 179,208, 209,
212-215, 224-228, 233 ЦПК України, суд

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний банк» про
стягнення суми вкладу - задовольнити.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь ОСОБА_1
суму банківського вкладу по договору №
НОМЕР_1 від 17.07.2013 в загальному розмірі
1105,95 доларів США.

Стягнути із Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: