Провадження № 4-с/750/90/14
Деснянський районний суд м. Чернігова в
головуючого судді Рахманкулової І.П.,
при секретарі Разумейко К.М.,
за участю представника заявника
суб'єкта оскарження Кульгейка Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Облтеплокомуненерго" на рішення та
дії старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Кульгейка
заінтересована особа - ОСОБА_3,-
Публічне акціонерне товариство
"Облтеплокомуненерго" звернулось до
суду зі скаргою, в якій просить визнати
неправомірними дії старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Кульгейка Дмитра Юрійовича з
приводу відмови у відкритті
виконавчого провадження щодо
примусового виконання судового наказу
№ 2-н/2506/777/2012, виданого 17.09.2012 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 3254
грн. 17 коп. заборгованості за посуги у
сфері теплопостачання та 107 грн. 30 коп.
у відшкодування судового збору. Також
заявник просить зобов'язати старшого
державного виконавця Деснянського
районного відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Кульгейка
Д. Ю. усунути порушення вимог Закону
України "Про виконавче провадження" та
прийняти виконавчий документ до
виконання в частині стягнення з
боржника на користь стягувача судового
Скаргу обґрунтовано тим, що державним
виконавцем при винесенні 19.11.2014 року
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження допущені
порушення ст.ст. 47, 22, 23, 25 ЗУ "Про
виконавче провадження», адже в
останній постанові суб'єкта оскарження
від 14.07.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві з
підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
було зазначено, що виконавчий документ
може бути повторно пред'явлений до
виконання в строк до 14.07.2015 року, а тому
стягувачем не було пропущено строк
пред'явлення виконавчого документа до
Представник заявника в судовому
засіданні підтримала скаргу та просила
суд її задовольнити.
Суб'єкт оскарження просив відмовити у
задоволенні скарги, подав письмове
Боржник у виконавчому провадженні
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений завчасно і належним
чином, причин неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, суд вважає доводи
скарги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
Встановлено, що 17.09.2012 року Деснянським
районним судом м. Чернігова видано
судовий наказ № 2-н/2506/777/2012 про
стягнення з ОСОБА_3 3254 грн. 17 коп.
заборгованості за посуги у сфері
теплопостачання та 107 грн. 30 коп. у
відшкодування судового збору (а.с.4).
Судовий наказ пред'являвся стягувачем
до виконання 28.09.2012 року, 14.08.2013 року,
27.02.2014 року. Постановами державного
виконавця від 22.03.2013 року, 16.12.2013 року,
від 14.07.2014 року судовий наказ
повертався стягувачу у зв'язку із тим,
що у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуте стягнення і
здійсненні державним виконавцем
заходи щодо розшуку майна виявились
безрезультатними. В постанові від
14.07.2014 року державним виконавцем
вказано, що виконавчий документ може
бути повторно пред'явлений в строк до
14.07.2015 року (а. с. 6)
13.11.2014 року стягувач знову пред'явив
виконавчий лист на виконання в частині
стягнення судового збору, так як
основний борг за послуги з
теплопостачання в сумі 3254 грн. 17 коп.
боржником був погашений, проте 19.11.2014
року суб'єкт оскарження виніс
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі
ст. ст. 22, 23, 24, пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження", а
саме у зв'язку з пропущенням строку
пред'явлення виконавчого документа до
Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов"язкові для всіх органів влади,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
підлягають виконанню. Невиконання
судового рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Невиконання судових рішень
кваліфікується Європейським судом з
прав людини не лише як недотримання
частини першої статті 6 Конвенції з
прав людини, але і як порушення інших
конвенційних прав.

Відповідно до статті 25 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції,
чинній з 09.03.2011 року) строк пред'явлення
виконавчих листів, як інших виконавчих
документів, встановлюється протягом
року.

Відповідно до ст. 23 вказаного Закону
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються:
1) пред'явленням виконавчого документа
до виконання; 2) частковим виконанням
рішення боржником; 3) наданням судом,
який видав виконавчий документ,
відстрочки або розстрочки виконання
рішення. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Заперечення суб'єкта оскарження про те,
що строк не відновлюється, а
поновлюється, а тому враховуються
періоди, коли виконавчий лист не
перебував на виконанні до загального
строку пред'явлення виконавчого листа
до виконання, не заслуговують на увагу,
оскільки в законі чітко визначено, що
після пред'явлення виконавчого
документа до виконання, строк його
пред'явлення до виконання
переривається, а до нового строку, час
що минув до переривання строку не
зараховується. Отже після чергового
пред'явлення судового наказу до
виконання 27.02.2014, строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання
перервався і у відповідності до ч. 3 ст.
23 ЗУ «Про виконавче провадження» був
встановлений з дня його повернення -
14.07.2014 року, а оскільки до нового строку
не зараховується, час, що минув до
переривання строку, стягувач мав право
пред'явити до виконання судовий наказ
до 14.07.2015 року, як про це і зазначив
державний виконавець у своїй постанові
від 14.07.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Зважаючи на викладене та враховуючи,
що дії державного виконавця щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження перешкоджають виконанню
судового рішення, постанова старшого
державного виконавця Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Кульгейка Д. Ю. від 19.11.2014 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження щодо примусового
виконання судового наказу має бути
визнана незаконною, як така, що не
відповідає вищенаведеним нормам
матеріального закону, оскільки
пред'явлення виконавчого листа до
виконання відбулося в межах строку
визначеного законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги, суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права і свободи, отже суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 208-210, 293, 383-388 ЦПК
України, суд, -

у х в а л и в:

визнати неправомірною постанову
старшого державного виконавця
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції Кульгейка
Дмитра Юрійовича від 19.11.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження щодо примусового
виконання судового наказу № 2-н/2506/777/2012,
виданого Деснянським районним судом м.
Чернігова 17.09.2012 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 107 грн. 30 коп. у
відшкодування судового збору.

Зобов'язати старшого державного
виконавця Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Кульгейка Дмитра Юрійовича
вирішити питання про відкриття
відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» виконачого
провадження щодо примусового
виконання судового наказу № 2-н/2506/777/2012,
виданого Деснянським районним судом м.
Чернігова 17.09.2012 року в частині
стягнення з ОСОБА_3 107 грн. 30 коп. у
відшкодування судового збору.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя