Номер провадження: 22-ц/785/7628/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Кварталової А.М.,

суддів - Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог
державного нотаріуса Комінтернівської
державної нотаріальної контори
Одеської області Лисак Олени
Володимирівни про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності на майно, витребування майна
з чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
власністю, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10 червня 2013
року, -

встановила:

17 травня 2012р. ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
за участю третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог державного
нотаріуса Комінтернівської державної
нотаріальної контори Одеської області
Лисак О.В. про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності на майно, витребування майна
з чужого незаконного володіння та
усунення перешкод у користуванні
власністю.

Просив суд встановити факт прийняття
ним спадщини, що залишилася після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;

визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від
21 червня 2010р., посвідченого державним
нотаріусом Комінтернівської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області, зареєстрованого в
реєстрі за № 1-310, виданого на ім'я
ОСОБА_4;

визнати за ним право приватної
власності на спадкове майно - 1/4 частину
житлового будинку з господарчими
будівлями, спорудами та земельною
ділянкою площею 0,0923 га, розташованих по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

усунути перешкоди у здійсненні ним
права користування та розпорядження 1/4
частиною житлового будинку з
господарчими будівлями та спорудами та
1/4 частиною земельної ділянки,
розташованих по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
його представник - ОСОБА_3 підтримали
заявлені позовні вимоги та просили суд
задовольнити їх у повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2. помер його батько - ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся -
ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася
спадщина на 1/2 частину житлового
будинку з господарчими будівлями,
спорудами та земельною ділянкою площею
0,0923 га, розташованих по АДРЕСА_1.

За життя, ОСОБА_9 не складала заповіт на
належне їй майно.

Спадкоємцями за законом першої черги
після смерті ОСОБА_9 були: чоловік -
ОСОБА_10, син - ОСОБА_4, та онук ОСОБА_2 (за
правом представлення).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини, а тому, на думку
позивача, з ІНФОРМАЦІЯ_1 він набув право
на спадщину після смерті бабусі ОСОБА_9,
тому що на час відкриття спадщини
проживав у спірному будинку.

Оформити спадщину на своє ім'я йому не
надалося, тому що спадкове майно не
було виділено в натурі та
правовстановлюючі документи на
будинок були оформлені на ім'я ОСОБА_10

Таким чином, ОСОБА_10 на момент його
смерті належало лише 3/4 частини
житлового будинку та земельної
ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1

06 березня 2008р. ОСОБА_10 склав заповіт,
яким на випадок своєї смерті належні
йому житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами та земельну
ділянку по АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_10 помер.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 21 червня 2010
р., ОСОБА_11 набув право власності на
цілий житловий будинок, розташований
за адресою: АДРЕСА_1

Вказане свідоцтво про право на
спадщину, видане ОСОБА_11 підлягає
частковому скасуванню, оскільки на
момент його видачі померлому ОСОБА_10
належав не весь житловий будинок та
земельна ділянка, а їх 3/4 частини, на які
і повинно було бути видано свідоцтво.

Після смерті ОСОБА_10 він звертався до
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак у
зв'язку з тим, що ним не були надані
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, йому було відмовлено.
Просив суд задовольнити заявлені
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник -
ОСОБА_12 у судовому засіданні
заперечували проти задоволення
заявлених позовних вимог та просили
суд відмовити в їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач ОСОБА_4 пояснив суду, що для
отримання свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, що
залишилося після смерті ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач був
зобов'язаний звернутися до нотаріуса,
отримати свідоцтво про право на
спадщину та зареєструвати своє право
власності у встановленому законом
порядку. Позивач передбачених законом
дій не вчинив, а тому права власності на
частину спадкового майна після смерті
ОСОБА_9 не набув.

Посилання позивача на неможливість
оформлення цього права є
необґрунтованими та суперечать нормам
цивільного законодавства, тому що в
разі порушення права особа має право
звернутися до суду за його захистом,
6-ти місячний строк на отримання
свідоцтва про право на спадщину, однак
вказаний строк сплив 16 листопада 2007
раку, а 3-річний строк на звернення до
суду сплив 17 листопада 2010р.

Таким чином, позивач у справі пропустив
процесуальний строк на звернення до
суду з вимогами про визнання права
власності на частину спадщини, що
залишилася після смерті ОСОБА_9

При житті ОСОБА_10 фактично прийняв
спадщину після смерті дружини ОСОБА_9,
адже необхідності звертатися до
нотаріуса в нього не було, тому що все
нерухоме майно було оформлено на його
ім'я та зареєстровано у передбаченому
законом порядку.

За таких обставин, будучи одноосібним
власником всього спірного майна, він
скористався своїм законним правом на
заповіт та заповів це майно своєму сину
ОСОБА_4

Жодних підстав для визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 21 червня 2010р.
не існує.

Враховуючи, що позивач у справі не є
власником спірного майна, позовні
вимоги про усунення перешкод у
здійсненні права користування 1/4
частиною житлового будинку з
господарчими будівлями, спорудами та 1/4
частиною земельної ділянки площею 0,0923
га, розташованих по вулиці І. Франка, 55 у
с. Іллічівка Комінтернівського району
Одеської області, є необґрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог -
державний нотаріус Комінтернівської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області - Лисак О.В. в
судове засідання не з'явилася, однак,
надала до суду заяву, у якій просила суд
розглянути справу без її участі.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10 червня 2013р.
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 просить рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 10 червня 2013р.
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги позивача задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
При цьому посилаються на те, що рішення
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи.
Недоведеним є висновок суду про те, що
померла ОСОБА_7 не володіла ? частиною
спірного майна. ОСОБА_2 на час смерті
ОСОБА_7 постійно проживав у спірному
будинку з нею, а тому фактично прийняв
спадщину. Факт спільного проживання
відповідач визнавав, про наявність
заповіту йому стало відомо після
смерті його дідуся ОСОБА_10, тому
висновок суду щодо пропуску строку
позовної давності є безпідставним,
неотримання ним свідоцтва про право на
спадщину за законом не позбавляє його
права на спадщину після смерті бабусі.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 11 грудня 2013р. рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 10 червня 2013р. -
скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ рішення
апеляційного суду Одеської області від
13 грудня 2013р. скасовано, справа
направлена на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В суді апеляційної інстанції під час
розгляду справи позивач ОСОБА_2, його
представник ОСОБА_3 підтримали
апеляційну скаргу, просили її
задовольнити. При цьому, на виконання
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 грудня 2013р.
надали відповідь нотаріуса про
відмову у видачі свідоцтва про право
на спадщину після смерті ОСОБА_9

Відповідач ОСОБА_4, його представник
ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін.

Нотаріус Комінтернівської державної
нотаріальної контори Одеської області
Лисак О.В. просила розглянути справу у
її відсутність(а.с.231 ).

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є недоведеними, оскільки він
не звертався до нотаріальної контори
для оформлення спадщини, не вчиняв дії
для оформлення спадщини, при житті
подружжя померлих не було проведено
виділ в натурі своїх часток спільної
власності, пропустив строк позовної
давності, а тому немає підстав для
задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду з наступних
підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу
відповідно до Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції № 296/5 від 22 лютого 2012 року, є
підставою для відмови у вчиненні
нотаріусом відповідної нотаріальної
дії та відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину.

У п.23 абз. 3 постанови Пленум Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30
травня 2008р. зазначено, що у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
право власності на майно може бути
визнано судом у випадку коли це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати документа,
який засвідчує це право.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер
ОСОБА_8, батько позивача ОСОБА_2 (а. с. 16,
18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, мати
ОСОБА_8, бабуся позивача ОСОБА_2 (а. с. 15).

За життя ОСОБА_7 заповіт не склала.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 у
державного нотаріуса не відкривалася
(а. с. 66).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина на 12 частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1

На вказаний житловий будинок
12.10.2004р. на ім'я ОСОБА_10.(дідуся
позивача) було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно (а. с.
90). Вказаний житловий будинок був
зареєстрований на ім'я ОСОБА_10 -
чоловіка ОСОБА_7 який був придбаний у
період шлюбу ОСОБА_10 з ОСОБА_7 та є
спільним сумісним майном подружжя(а. с.
91 - 92).

Земельна ділянка площею 0,0923 га,
на якій розміщений вищевказаний
житловий будинок, була передана у 1998р. у
приватну власність ОСОБА_10 - чоловіку
ОСОБА_7 на підставі рішення
Красносільскої сільської ради за №80
від 24 листопада 1997р. На підставі
вищевказаного рішення ОСОБА_10 видано
державний акт 23 березня 1998р.(а.с.98).

Таким чином, земельна ділянка
площею 0,0923 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 була особистою
приватною власністю ОСОБА_10 та він мав
право на розпорядження цим майном на
власний розсуд.

09 лютого 2011р. набув чинності Закон
України №2913-VI, яким ст. 61 СК України
доповнено частиною 5 такого змісту:
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є житло, набуте
одним із подружжя під час шлюбу
внаслідок приватизації державного
житлового фонду, та земельна ділянка,
набута внаслідок безоплатної передачі
її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, у
тому числі приватизації.

ОСОБА_7 не набула права власності на
зазначену земельну ділянку, оскільки
правовідносини між подружжям щодо
спірної земельної ділянки виникли у
1998 році, а тому регулюють ся нормами СК
у редакції, чинній на час їх виникнення,
за якими приватизована земельна
ділянка не є спільним майном подружжя
та не входить до складу спадщини.

Частина 5 ст. 65 СК України набрала
законної сили 09 лютого 2011р. та не
поширюється на право відносини, які
виникли до того. Закон України № 2913-VI
не має зворотної дії в часі і не може
бути застосований до спірних
правовідносин.

Таким чином, земельна ділянка
належала ОСОБА_10 на праві приватної
власності , тому вона до складу
спадщини після смерті ОСОБА_7 не
ввійшла, в зв'язку з чим у вимогах
позивача щодо права у порядку
спадкування на земельну ділянку
необхідно відмовити.

Спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_7 є : її
чоловік - ОСОБА_10, син - ОСОБА_4 та онук -
ОСОБА_2 (за правом представлення).

Всі вказані спадкоємці спадщину
прийняли, оскільки на час смерті ОСОБА_7
проживали разом з нею більше одного
року, однак до нотаріальної контори для
оформлення спадщини не зверталися (а. с.
21, 32, 85, 87,88).

06 березня 2008 р. ОСОБА_10 склав
заповіт, яким належний йому житловий
будинок з господарчими будівлями,
спорудами та земельну ділянку , які
знаходяться за адресою - АДРЕСА_1,
заповів ОСОБА_4.(а. с. 27 - 28, 81).

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_10 помер (а. с.
14, 79 зворотна сторона).

21 червня 2010р. ОСОБА_4 отримав
у державного нотаріуса свідоцтво про
право на спадщину за заповітом (а. с. 24 -
26).

Спадщина, на яку видано
вказане свідоцтво складається із
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 Після
чого ОСОБА_4 зареєстрував право
власності на вищевказаний житловий
будинок.

Однак, між сторонами
виникли правовідносини спадкування за
правом представлення(ст.1266 ЦК України) .

За правилами,
передбаченими ст. ст. 1266, 1268, 1270 ЦК
України, онук спадкодавця спадкує ту
частку спадщини, яка належала б за
законом його батькові, якби він був
живий на час відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав із
спадкоємцем на час відкриття спадщини,
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом шести місяців з часу
відкриття спадщини він не заявив про
відмову від неї. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Виходячи із встановленого,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції неправильно визначив
предмет доказування по справі.
Посилання суду першої інстанції на те,
що недоведеним є факт проживання
позивача разом із ОСОБА_7 на час
відкриття спадщини є помилковим.

Цей висновок суперечить наявним у
справі вищевказаним доказам. Згідно
будинкової книги, за довідками
Красносільскої сільської ради,
паспорту на ім'я ОСОБА_2, який був
оголошений в суді апеляційної
інстанції, позивач ОСОБА_2 був
зареєстрований у спірному будинку з 24
квітня 2000р. та проживав на день смерті
ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1), а тому фактично
прийняв спадщину після смерті
ОСОБА_7.(а.с.21,133-137,171).

ОСОБА_2 успадкував за правом
представлення після смерті його бабусі
ОСОБА_7 1/6 частину (12 ч. : 3), а не 14 частину
як того просив позивач, житлового
будинку з господарчими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою
- АДРЕСА_1, оскільки згідно довідки
Красносільскої сільської ради на день
смерті ОСОБА_7 у спірному будинку було
прописано: ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_2.(а.с.172).

Вказане спадкове майно
належить ОСОБА_2 з часу відкриття
спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому належне
йому право на спадкове майно,
користування спадковим майном було
порушено з боку ОСОБА_4 в зв'язку з чим
підлягає судовому захисту.

Доводи відповідача про те, що
ОСОБА_2 не приймав мір щодо оформлення
спадщини після смерті ОСОБА_7 до уваги
не приймаються, оскільки ОСОБА_2
прийняв фактично спадщину з часу
відкриття спадщини, а його не
звернення до нотаріальної контори за
її оформленням не є підставою для
позбавлення його права на спадщину та
не є підставою для відмови у позові в
зв'язку з пропуском строку позовної
давності. Законом не передбачено
строки отримання спадкоємцем
свідоцтва про право на спадщину.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання за ним права власності в
порядку спадкування на 14 частину
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою - АДРЕСА_1, не підлягають
задоволенню, оскільки вказана земельна
ділянка не ввійшла до спадкової маси
після смерті ОСОБА_7

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема
визнання права.

За таких обставин у ОСОБА_2 відсутній
іншій шлях захисту його права, аніж
звернення до суду.

Умови для одержання позивачем ОСОБА_2 у
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину відсутні. Згідно
відповіді нотаріальної контори ОСОБА_2
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_7

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржуване
рішення суду не відповідає
вищезазначеним нормам матеріального
права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, рішення
суду скасувати і ухвалити у справі нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково, в іншій частині
вимог відмовити.

Керуючись ст.ст.209,303,307
п.2ч.1,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10 червня 2013
року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог
державного нотаріуса Комінтернівської
державної нотаріальної контори
Одеської області Лисак Олени
Володимирівни про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, визнання права
власності на майно, витребування майна
з чужого незаконного володіння та
усунення перешкод в користуванні
власністю - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частину житлового
будинку з господарчими будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Визнати недійсним, видане 21 червня 2010р.
державним нотаріусом Комінтернівської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області Лисак А.В.,
ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, спадкова справа № 265/200,
зареєстровано в реєстрі за №1-310, в
частині успадкування ним 1/6 частини
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право приватної
власності у порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
1/6 частину житлового будинку з
господарчими будівлями та спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, і в
цілому складається з одного житлового
черепашникового житлового будинку під
літ. «А», житловою площею 45,3 кв.м. та
господарських будівель та споруд: літ.
літ. «Б», «Н» - котельня, літ. літ. «Г»,
«Ж» - гараж, літ. - «Д» - сарай, літ. «Е» -
баня, літ. «З» - вбиральня, літ. літ. «К»,
«Л» - літня кухня, літ. «к» - веранда, літ.
«М» - навіс, № 1-4 - огорожа, ІІ -
брукування.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди
ОСОБА_2 у користуванні належним йому
нерухомим майном - 1/6 частиною
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1

Врешті позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

В.П. Фальчук

Л.Л.Троїцька