Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Горелкіної Н.А., Євграфової
Є.П.,

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» про зобов'язання
видати документ, що підтверджує повне
погашення заборгованості,
відшкодування шкоди та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Слобожанське регіональне
управління» Акціонерного товариства
«Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Харківської області від 27 травня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит») про
зобов'язання видати документ, що
підтверджує повне погашення
заборгованості, відшкодування шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
вказував про те, що 16 червня 2007
року між ним і відповідачем було
укладено кредитний договір, згідно з
умовами якого він отримав 24 354 долари
США.

Посилаючись на те, що свої зобов'язання
за вищевказаним кредитним договором
повністю виконав, однак ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» відмовляється
видати документ, що підтверджує
відсутність боргу, просив зобов'язати
відповідача видати документ, який би
свідчив про повне погашення
заборгованості за кредитним договором
та відшкодувати 5 735 грн завданої
моральної шкоди.

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в особі філії «Слобожанське
регіональне управління» Акціонерного
товариства «Банк Фінанси та Кредит»
(далі - «Слобожанське РУ» АТ «Банк
Фінанси та Кредит» звернулося до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

«Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та
Кредит» зазначало про те, що ОСОБА_6 не в
повному обсязі погашено
заборгованість за вищезгаданим
кредитним договором, в зв'язку з чим
просила стягнути солідарно з
ОСОБА_6, ОСОБА_4 1 864, 41 долари США, з
яких: 1450 доларів США - прострочена
заборгованість за кредитом, 56,27 доларів
- прострочена заборгованість за
процентами, 352,13 долари США - строкова
заборгованість за кредитом та 6,01
доларів США - строкова заборгованість
за процентами, а також 7 335 грн 54 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язання.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 листопада 2013 року, в
позовах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 27 травня
2014 року, рішення місцевого суду
змінено. Зустрічний позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк
Фінанси та Кредит» 1 864,41 долари США
заборгованості за кредитним договором,
7 335 грн 54 коп. пені та 114 грн 70 коп.
сплаченого судового збору, а в решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення апеляційного суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким первісний
позов задовольнити, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову, місцевий суд, з висновками
якого в цій частині погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що в ОСОБА_6 наявна заборгованість за
кредитним договором, через те, що він
несвоєчасно сплачував проценти три
місяці підряд у зв'язку з чим було
підвищено процентну ставку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що згідно із наданим
банком розрахунком заборгованості за
кредитним договором позивачу
збільшена процентна ставка
нараховувалася з 16 червня 2008 року,
однак підтвердження наявності
правових підстав для її збільшення
саме з вказаного періоду відсутні, а
також існують відмінності між наданими
кожним із сторін розрахунками
заборгованості за кредитом щодо дат
внесення платежів за кредитом, що
унеможливлює визначення дійсного
розміру заборгованості.

Змінюючи рішення місцевого суду та
задовольняючи зустрічний позов, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що підвищення розміру
процентної ставки за кредитом з 16
червня 2008 року відбулося в зв'язку з
тим, що ОСОБА_6 порушив строки укладання
договору страхування.

Проте погодитися з таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Справа розглядається в апеляційному
суді за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Суть апеляційного провадження полягає
в новому розгляді й вирішенні справи,
оскільки за умов, визначених ст. 303 ЦПК
України, він має право на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів,
наявних у справі.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку», про
прийняття та дослідження нових
доказів, як і відмову в їх прийнятті,
апеляційний суд зобов'язаний
мотивувати свій висновок в ухвалі при
обговоренні заявленого клопотання.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції не досліджував як докази
листи та повідомлення про порушення
строків укладання договору
страхування, що стало підставою
підвищення розміру процентної ставки
за кредитом з 16 червня 2008 року, оцінки
таким доказам не давав, при цьому
представник банку таких документів не
представив в суді першої інстанції, а
подав безпосередньо до апеляційного
суду разом із апеляційною скаргою.

Апеляційний суд на порушення вимог ст.
ст. 303, 316 ЦПК України прийняв до уваги
вказані листи та повідомлення й на
підставі оцінки таких доказів дійшов
до висновку про наявність підстав для
зміни рішення суду першої інстанції та
задоволення зустрічного позову, при
цьому не встановив та не зазначив у
рішенні в чому полягає порушення судом
першої інстанції встановленого
порядку дослідження доказів, чи було
неправомірно відмовлено судом
відповідачу в дослідженні доказів,
наданих ним апеляційному суду, а також
якими причинами було зумовлено
неподання нових доказів до суду першої
інстанції, чи були такі причини
поважними.

Також апеляційний суд не обґрунтував
свого висновку про те, чи сама по собі
наявна в матеріалах справи
кореспонденція може бути достатньою
правовою підставою для висновку про
порушення ОСОБА_6 умов кредитного
договору в частині, що стосується
строку укладення договору страхування
предмета застави, оскільки інших
доказів порушення в цій частині прав
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з боку
позивача матеріали справи не містять.

При цьому, суд апеляційної інстанції,
стягуючи солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4
заявленого ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» розміру заборгованості,
виходячи лише із самого розрахунку
банку, що й був досліджений в суді
першої інстанції, не спростував
висновків місцевого суду про те, що він
не співпадає з обчисленням проведеним
позивачем, при цьому мотивів
неприйняття розрахунку ОСОБА_6 не
вказав.

Оскільки апеляційний суд правових
підстав для підвищення розміру
процентної ставки, періоду за який вона
збільшена та нарахована, а також
дійсний розмір заборгованості за
кредитним договором не встановив, його
висновок про солідарне стягнення
заборгованості у заявленому банком
розмірі є передчасним, а тому рішення
підлягає скасуванню із передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 27 травня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко В.І. Журавель