Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/6663/2014
інстанції - Бобровник О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, Відділ
громадянства імміграції та реєстрації
фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС
України в м. Києві, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5,
Солом'янський РВ ГУТМС України в м.
Києві, Відділ державної виконавчої
служби Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням у будинку
(квартирі) та вселення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 березня 2014
року відмовлено у задоволені позову
ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5,
Солом'янський РВ ГУТМС України в м.
Києві, ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві, про встановлення порядку
користування жилим приміщенням у
будинку (квартирі) та вселення.

Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, згідно з яким:
виділено в користування ОСОБА_4 жилу
кімнату, позначену у технічному
паспорті на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленому станом на 7 березня 2008
року, під № 8, площею 11,5 кв.м.

Не житлові приміщення квартири АДРЕСА_1
залишено у загальному користуванні.

Вселено ОСОБА_4 у виділену жилу кімнату,
позначену у технічному паспорті на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, виготовленому станом
на 7 березня 2008 року, під № 8, площею 11,5
кв.м.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить скасувати заочне
рішення суду, яким відмовлено у
задоволенні первісних позовних вимог
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні зустрічних
позовних вимог в повному обсязі.
Вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом не вірно застосовано
ст. 405 ЦК України, оскільки ОСОБА_4 не є
членом сім'ї власника, а був
зареєстрований за місцем реєстрації
батьків на момент народження, після
смерті батька та зміни місця
проживання та реєстрації матері його
повинні були зареєструвати за місцем
його та матері проживання і реєстрації:
м. Київ, АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що жилий будинок
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності наступним особам:

879/2000 - ОСОБА_7;

59/2000 - ОСОБА_6;

531/1000 - ОСОБА_2.

Згідно довідки Форми №3 від 12 липня 2013
року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_6 та з 4
листопада 1997 року ОСОБА_4

Станом на 09 листопада 2005 року будинок
АДРЕСА_1 був зареєстрований на праві
власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в рівних
долях.

Розпорядженням Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації №238
від 14 лютого 2008 року «Про розподіл
домоволодіння АДРЕСА_1» виділено
житлові будинки літ.«А» та літ. «В» в
окремі цілі домоволодіння з
присвоєнням окремих поштових адрес:
будинку літ. «А» (власники ОСОБА_8 та
ОСОБА_7.) залишено попередню адресу, а
будинку під літ. «В» (в користуванні
ОСОБА_5 - матері відповідача ОСОБА_4.)
присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_2.

При цьому, відповідач ОСОБА_4 залишився
зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 травня 2010 року, яке
набрало законної сили) у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
його таким, що втратив право
користування спірним будинком було
встановлено, що ОСОБА_4 проживав в
спірному будинку лише до смерті свого
батька -ІНФОРМАЦІЯ_3 року). Разом з тим,
враховуючи встановлені неприязне
відношення до нього ОСОБА_2, виходячи з
права кожного громадянина України на
житло, закріплене в ст. 47 Коституції
України, суд не визнав причину
тимчасової відсутності ОСОБА_4 в
спірному жилому будинку неповажною, а
відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування спірним житлом.
Судом у зазначеній справі було
встановлено, що між сторонами у справі
постійно виникали конфліктні ситуації
щодо користування будинком та
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 постійно перешкоджала
неповнолітньому ОСОБА_4 проживати у
будинку, внаслідок чого останній був
змушений залишити жиле приміщення та
перейшов жити до своєї матері ОСОБА_5

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 липня 2011 року, яке набрало
законної сили 01 лютого 2012 року,
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_6, який є дядьком відповідача
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, зустрічний позов
ОСОБА_4 про вселення в АДРЕСА_1
задоволено.
(

На виконання вказаного рішення суду
ОСОБА_4 було отримано виконавчі листи
та пред'явлено їх до виконання до ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Рішення суду про вселення фактично не
виконано, оскільки ОСОБА_2 чинить
перешкоди для проживання ОСОБА_4 у
спірній квартирі.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з даним позовом, просила
постановити рішення, яким визнати
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням та
скасувати його реєстрацію за адресою
спірного будинку. В обґрунтування
позовних вимог посилалась на те, що її
син ОСОБА_9, перебував в шлюбі з ОСОБА_5 з
1991 року, від якого у 1992 році у них
народився син ОСОБА_4, який є онуком
позивача та відповідачем у справі.
Після укладення шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_5
проживали разом з позивачем у будинку
позивача АДРЕСА_1, який був побудований
у 1976 році, але не зареєстрований, де
після народження був зареєстрований
також і онук позивача ОСОБА_4 В
подальшому вони вирішили побудувати ще
один будинок за тією ж адресою на
земельній ділянці, що належала
чоловіку позивача ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
загинув син позивача ОСОБА_9 На час
смерті ОСОБА_9 будівництво другого
будинку вже було завершено, але не
зареєстровано. Скориставшись тим, що
позивач та її чоловік були пригнічені
горем після втрати сина, третя особа по
справі ОСОБА_5 оформила на себе право
власності на будинок, який збудований
позивачем та її чоловіком, та має з
лютого 2008 року адресу АДРЕСА_2.
Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, але постійно мешкає
за адресою: АДРЕСА_2 - за адресою
проживання його матері ОСОБА_5, яка, на
думку позивача, через свого сина ОСОБА_4
має намір привласнити і житловий
будинок АДРЕСА_1, а тому заперечує проти
зняття відповідача з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1, де він не проживає,
для реєстрації його за місцем
проживання.

Відповідач позов не визнав, звернувся
до суду із зустрічним позовом про
встановлення порядку користування
жилим приміщенням у будинку (квартирі)
та вселення, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що до та після смерті свого батька
він проживав та був зареєстрованим у
АДРЕСА_1. В подальшому виникли
неприязні стосунки між ним, його
матір'ю ОСОБА_5 та його бабусею ОСОБА_2 з
незрозумілих причин, що виражалось у
постійних конфліктах, постійному
перешкоджанні ОСОБА_2 проживанню
ОСОБА_4 у буд. АДРЕСА_1, внаслідок чого
ОСОБА_4 був змушений залишити жиле
приміщення з поважних причин. Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 27 травня 2010 року було відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування спірним будинком,
визнано причини тимчасової
відсутності відповідача в спірному
будинку поважними. Рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 липня 2011 року вселено ОСОБА_4 в
квартиру АДРЕСА_1, проте ОСОБА_2 чинить
перешкоди для виконання рішення суду
про вселення. На даний час відносини
між сторонами не змінились та
продовжують мати конфліктний характер,
оскільки співвласники квартири не
визнають право ОСОБА_4 на користування
жилим приміщенням у зазначеній
квартирі. Просив встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 згідно
з яким виділити в користування ОСОБА_4
житлову кімнату №8, площею 11,5 кв.м,
залишити у загальному користуванні не
житлові приміщення та вселити його у
виділену кімнату №8.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням, та задовольняючи
зустрічні позовні вимоги про вселення
відповідача ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не проживає у спірному
будинку з поважних причин, якими є
неприязні, конфліктні стосунки сторін
та створення йому перешкод позивачем у
користуванні спірним жилим
приміщенням.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає, що вони
відповідають встановленим судом
обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
право відповідача на користування
жилим приміщенням, де він
зареєстрований, не порушене, оскільки з
2008 року він проживав зі своєю матір'ю
ОСОБА_5 за її місцем проживання, судова
колегія відхиляє, зважаючи на те, що
судовими рішеннями від 27 травня 2010 року
та від 22 липня 2011 року, які набрали
законної сили, є встановленим та
відповідно до положень ст. 61 ч. 3 ЦК
України не потребує доказування той
факт, що ОСОБА_4 не проживає у спірному
жилому приміщенні з поважних причин.

При цьому, судова колегія вважає, що
судом вірно встановлений факт не
проживання з поважних причин
відповідача у спірному жилому
приміщенні і після рішення суду від 22
липня 2011 року, яке є чинним з 1 лютого 2012
року, про його вселення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
на виконання вказаного судового
рішення за виданими судом виконавчим
листом було відкрите 12 червня 2012 року
виконавче провадження, проводились
виконавчі дії по примусовому виконанню
у зв'язку з тим, що у встановлений
державним виконавцем строк у
добровільному порядку боржником
рішення суду не було виконане ( а.с. 48, 50).

Постановою державного виконавця від 5
листопада 2012 року виконавче
провадження було закінчене у зв'язку з
виконанням рішення суду, проте
постановою державного виконавця від 18
жовтня 2013 року виконавче провадження
було відновлене за заявою стягувача у
зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2
перешкоджає його проживанню за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 52, 53).

Наданий представником позивача суду
апеляційної інстанції акт№9 з датою «30
січня 2014 року», яка містить
виправлення, комісії ОСН «Комітет
мікрорайону «Совки» про те, що опитані
за заявою ОСОБА_2 її сусіди ОСОБА_7,
ОСОБА_10 засвідчили, що ніколи не бачили
в спірному будинку ОСОБА_4, він ніколи в
будинку не проживав і на даний час не
проживає, не спростовує висновків суду
про те, що відповідач не проживає у
спірному будинку, проте з поважних
причин.

Також не є підставою для визнання
відповідача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, і ті
обставини, що у спірному будинку після
постановлення оскаржуваного рішення
були зареєстровані дружина її сина
ОСОБА_6 та онуки, а також те, що ОСОБА_6 є
інвалідом 2 групи, на підтвердження
яких представником позивача надані
відповідні документи в апеляційному
суді.

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги про
неправильне застосування судом норм
матеріального права, а саме положень
ст. 405 ч. 2 ЦК України, та вважає, що
відповідач проживав та був
зареєстрований за адресою спірного
будинку як член сім'ї власника будинку,
і відповідно до ст. ст. 64 ч. 3, 156 ч. 4 ЖК
України має право на користування
спірним жилим приміщенням. Доказів про
те, що відповідач, який разом з батьками
проживав та був зареєстрований у
будинку не як член сім'ї власника
будинку позивач не надала.

Положення ст. ст. 71,72 ЖК України, на
підставі яких позивач просила вирішити
спір у позовній заяві, не регулюють
правовідносин сторін, оскільки
відповідач не є наймачем або членом
сім'ї наймача жилого приміщення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про задоволення
зустрічних позовних вимог про
встановлення порядку користування
спірним жилим приміщенням та вселення
відповідача у виділену йому за цим
порядком кімнату.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України житлове приміщення, яке мають
право займати члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним,
визначається його власником.

У урахуванням наведеної норми закону,
підстави для визначення порядку
користування жилим приміщенням та
вселення відповідача у кімнату №8
відсутні, у зв'язку з чим рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні цих позовних вимог.

Порушень вимог процесуального закону,
які відповідно до ЦПК України, є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 березня 2014
року в частині вирішення зустрічних
позовних вимог про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням у будинку (квартирі),
згідно з яким виділено в користування
ОСОБА_4 жилу кімнату, позначену у
технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, виготовленому станом на 7
березня 2008 року, під № 8, площею 11,5 кв.м.,
та в частині вселення ОСОБА_4 у виділену
йому кімнату - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_5, Солом'янський РВ ГУТМС
України в м. Києві, Відділ державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м.
Києві, про встановлення порядку
користування житловим приміщенням у
будинку (квартирі) АДРЕСА_1, та вселення
у виділену житлову кімнату, позначену у
технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, виготовленому станом на 07
березня 2008 року, під №8, площею 11,5 кв.м.,
- відмовити.

Рішення суду в частині вирішення
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, Відділ громадянства імміграції
та реєстрації фізичних осіб
Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, та в частині вирішення
зустрічних позовних вимог про вселення
ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 - залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: Судді:

Апеляційний суд міста Києва

Справа № 22-ц/796/6663/2014
Головуючий у 1-й
інстанції - Бобровник О.В.

Доповідач -
Кабанченко О.А.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, Відділ
громадянства імміграції та реєстрації
фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС
України в м. Києві, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5,
Солом'янський РВ ГУТМС України в м.
Києві, Відділ державної виконавчої
служби Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві про
встановлення порядку користування
житловим приміщенням у будинку
(квартирі) та вселення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

На підставі ст. ст. 218, 317 ЦПК України
проголошується вступна і резолютивна
частина рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 березня 2014
року в частині вирішення зустрічних
позовних вимог про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням у будинку (квартирі),
згідно з яким виділено в користування
ОСОБА_4 жилу кімнату, позначену у
технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, виготовленому станом на 7
березня 2008 року, під № 8, площею 11,5 кв.м.,
та в частині вселення ОСОБА_4 у виділену
йому кімнату - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті
особи: ОСОБА_5, Солом'янський РВ ГУТМС
України в м. Києві, Відділ державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м.
Києві, про встановлення порядку
користування житловим приміщенням у
будинку (квартирі) АДРЕСА_1, та вселення
у виділену житлову кімнату, позначену у
технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1, виготовленому станом на 07
березня 2008 року, під №8, площею 11,5 кв.м.,
- відмовити.

Рішення суду в частині вирішення
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, Відділ громадянства імміграції
та реєстрації фізичних осіб
Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, та в частині вирішення
зустрічних позовних вимог про вселення
ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 - залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: