Справа № 703/6222/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2014 Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого-судді
Гудзюка І.В.

при секретарі Гречка
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Носачівської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області про визнання права власності
на домоволодіння,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
Носачівської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області про визнання права власності
на домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка вказала, що 18 квітня 1995 року
її батько ОСОБА_2 подарував їй та її
рідній сестрі ОСОБА_3 в рівних частках,
тобто по 1/2 частині кожній, жилий
будинок з надвірними спорудами по
вулиці Леніна, 178 в с. Носачів
Смілянського району. Зазначений
договір посвідчений державним
нотаріусом Смілянської районної
державної нотаріальної контори,
зареєстровано в реєстрі №2-436. На
даний час оригінал договору дарування
втрачений, але збереглася ксерокопія
договору, проте в тексті договору
відсутня вказівка про номер та вулицю
розташування домоволодіння. Крім того
державної реєстрації в органах БТІ
права власності за цим договором не
проведено. В 1998 році її сестра та
співвласниця домоволодіння виїхала до
своєї дочки в Хабаровський край
Російської Федерації, доручивши їй
зберігати належну їй частину
домоволодіння та опікуватись про неї.
Протягом 16 років вона фактично володіє,
розпоряджається та користується усім
домоволодінням, підтримує його у
належному стані, проводячи поточні
ремонтні роботи, обробляє присадибну
земельну ділянку. В телефонному режимі
сестра повідомила їй, що повертатись в
Україну вона не збирається і не
заперечує щодо переходу права
власності до позивачки на 1/2 частину
домоволодіння.

Посилаючись на зазначені обставини
позивачка просить визнати за собою
право власності на усе домоволодіння
№178 по вулиці Леніна в с. Носачів
Смілянського району.

Носачівська сільська рада
Смілянського району позов визнала
повністю та просить розгляд справи
провести за відсутності її
представника.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається із копії нотаріально
посвідченого договору дарування від 18
квітня 1995 року, за яким ОСОБА_2
подарував своїм дочкам ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 жилий будинок з надвірними
спорудами в с. Носачів Смілянського
району, в ньому не зазначена адреса
розташування цього домоволодіння, а
також відсутня відмітка про реєстрацію
домоволодіння в органах БТІ.

Згідно довідки Носачівської сільської
ради №549 від 10 жовтня 2014 року
домоволодіння №178 по вулиці Леніна в с.
Носачів Смілянського району в рівних
частках належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
заборон на будинок немає, в
господарстві ніхто не зареєстрований:
підстава – по господарська книга № за
2011-2015 рр., номер об’єкту по
господарського обліку 0601-3.

Згідно довідки Носачівської сільської
ради №362 від 11 листопада 2014 року
домоволодіння №178 по вулиці Леніна в с.
Носачів Смілянського району належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, але остання в будинку
ніколи не проживала, присадибну
земельну ділянку не обробляла. З
моменту оформлення договору дарування
ОСОБА_1 проводе ремонтні роботи в
будинку та обробляє присадибну
земельну ділянку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років набуває право
власності на це майно за рішенням суду.

При цьому, із роз’яснень даних Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
в п. 10, якщо особа, яка заявляє про
давність володіння, заволоділа чужим
майном на підставі договору з його
власником (оренди, зберігання тощо),
який після закінчення строку договору
не пред'явив вимоги про його
повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності за
відповідними вимогами (частина третя
статті 344 ЦК). При цьому строк позовної
давності починає обчислюватись з
моменту закінчення строку дії
договору, якщо інший строк повернення
речі не був установлений самим
договором.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка фактично заволоділа чужим
майном, яким є 1/2 частина домоволодіння
№178 по вулиці Леніна в с. Носачів
Смілянського району на підставі
договору зберігання із своєю рідною
сестрою ОСОБА_3 в 1998 році. З того часу
ОСОБА_1 відкрито та безперервно
протягом 16 років володіє
розпоряджається та користується усім
домоволодінням, включаючи і частку, що
належала її сестрі ОСОБА_3 До позивачки
від ОСОБА_3 жодних претензій з приводу
користування цією частиною
домоволодіння не було.

Таким чином суд вважає вимоги позивача
доведеними, а позов таким, що підлягає
задоволенню.

На підставі ст. 344, 392 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК
України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
домоволодіння №178 по вулиці Леніна в с.
Носачів Смілянського району
Черкаської області, що складається із
житлового будинку житловою площею 31,5
кв.м., під літ. «А-1», сараю «Б», убиральні
«У».

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку на його
оскарження, а в разі його оскарження
–після розгляду справи апеляційним
судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий:
І
. В. Гудзюк