Справа № 127/7223/14-ц
Провадження № 2/127/3178/14
Е М У К Р А Ї Н И
та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді
при секретарі Мартинюк Т.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Альфа
Страхування", треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур",
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" про визнання події
страховим випадком та стягнення
В позові ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Альфа Страхування", треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур",
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" про визнання події
страховим випадком та стягнення
завданих збитків - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ

Справа № 127/7223/14-ц

Провадження № 2/127/3178/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

04.11.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді
Романчук Р. В.

при секретарі Мартинюк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Альфа
Страхування", треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур",
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" про визнання події
страховим випадком та стягнення
завданих збитків, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Альфа Страхування",
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ель Ес
Тур", Товариство з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" про визнання події
страховим випадком та стягнення
завданих збитків, мотивуючи позов тим,
що 24.01.2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Ель ЕС
Тур", в особі директора Кучер О.В., яке
діє на підставі свідоцтва, назване в
подальшому "Турагент", який діє від
імені та за дорученням туроператора
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" та ОСОБА_1, названий в
подальшому "Турист" укладено договір
№24/01/0 на туристичне обслуговування.
Згідно п. 1.1 договору, турагент
зобов'язується відповідно до
замовлення туриста забезпечити
надання комплексу туристичних послуг
туристу "туристичний продукт", а турист
зобов'язується на умовах договору
прийняти та оплатити їх. Відповідно до
п.п. 2.2 - 2.8 позивач та його родина в
складі дружини ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6
обрали країну та місце призначення:
"Египет/ Шарм Ель Шейх", термін подорожі:
з 21.02.2014 р. по 28.02.2014 р. Згідно п. 3.1
загальна вартість туристичних послуг,
замовлених туристом становить 15 020 грн.
00 коп., послуги були оплачені позивачем
в повному обсязі. Було замовлено
готель, авіаквитки та трансфер, що
підтверджується ваучером про трансфер.
Також позивачу було видано пам'ятку
застрахованої особи, з якої вбачалось,
що між ПрАТ "СК "Альфа Страхування", як
страховиком та ТОВ "Туристична
компанія "Анекс Тур", як
страхувальником було укладено
комплексний договір страхування осіб,
що подорожують за кордон
(добровільного страхування медичних,
фінансових витрат та від нещасних
випадків) № 044.0400215.333 до ваучеру № 1491620.
З пам'ятки також вбачалось, що
застрахованими особами за згаданим
договором є його родина. За декілька
днів до передбаченого вильоту до
Египту, а саме 19.02.2014 року його було
покладено на стаціонарне лікування до
ВОКЛ ім. Пирогова з діагнозом:
"Гіпертонічна хвороба І ст.,
гіпертонічний криз, астено -
неврологічний синдром після
перенесеної ГРВ". На стаціонарному
лікуванні позивач перебував з 19.02.2014
року по 28.02.2014 року, що підтверджується
випискою із медичної карти
стаціонарного хворого № 3630. Після
завершення лікування він звернувся до
ПрАТ "СК "Альфа Страхування" з проханням
здійснити страхове відшкодування,
оскільки свою хворобу він вважав
страховим випадком в силу того, що сам
страховий договір йому ні страховиком,
ні страхувальником, ні турагентом
надані не були. Ним було надано
відповідачу всі заявлені ним
документи. 12.03.2014 року ПрАТ "СК "Альфа
Страхування" направило йому лист №
0319.218.14.01, з якого вбачається, що йому
було відмовлено у виплаті страхового
відшкодування з тих підстав, що
відповідно до п. 3.7 пам'ятки, завдання
збитків вигодонабувачу, що настали
внаслідок неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїздки
сталося в період дії страхового
захисту за добровільним страхуванням
фінансових ризиків, відповідно до п. 2.3
пам'ятки та пов'язана із такими подіями:
екстрені операції, що потребують
перебування на стаціонарному
лікуванні більше 14 календарних днів,
включно вигодонабувача, члена його
сім'ї , яке почалось в період дії
страхового захисту за добровільним
страхуванням фінансових ризиків,
відповідно до п. 2.3 пам'ятки та
продовжується в момент початку
подорожі та об'єктивно перешкоджає
здійсненню вигодонабувачеві раніше
запланованої подорожі. А оскільки з
наданих ним документів вбачається, що з
19.02.2014 року по 28.02.2014 року (термін
лікування 10 днів) він проходив
стаціонарне лікування, екстрені
операції не проводились, а отже даний
випадок не можна визнати страховим.
Дану відмову вважає незаконною, такою
що порушує його права та Закон України
"Про захист прав споживачів" оскільки
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ель ЕС Тур" порушило
положення укладеного договору № 24/01/0
на туристичне обслуговування, а саме,
згідно п.5.1.1 турагент зобов'язується
інформувати туриста про інформацію,
необхідну відповідно до законодавства
про захист прав споживачів, надавати
відомості про страхову організацію, що
здійснює страхування ризиків,
пов'язаних з наданням туристичного
обслуговування, розмір страхових
відшкодувань, порядок та умови їх
виплати. Невиконання умов даного
договору підтверджується в першу чергу
тим, що позивач не був присутнім та не
підписував договір комплексного
страхування, який нібито повинен був
захистити його інтереси і застрахувати
його від ризиків, у позивача також
відсутня копія самого договору,
страхового полісу, він не ознайомлений
з правилами страхування, йому була
надана лише пам'ятка, що по своїй суті
не є договором і не може вважатись
умовами договору і бути підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, ці факти визнає і
відповідач у своєму листі - відмові,
посилаючись у ньому лише на пам'ятку до
договору та те, що сторонами договору
комплексного страхування були ПрАт "СК
"Альфа Страхування" і ТОВ "Туристична
компанія "Анекс Тур", а не позивач. Як
наслідок він не міг бути ознайомлений з
умовами договору страхування
вигодонабувачем якого він був, і не мав
можливості впливати на ці умови,
змінити їх або відмовитись від
договору, в такий спосіб був
позбавлений свободи вибору
контрагента, що є основою цивільного
законодавства, адже згідно ЦК України,
особа вільна у виборі контрагента, має
право на власний розсуд визначати
умови договору. Вважає, що в даному
ипадку має місце порушення вимог ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», а саме існування у
договорі страхування положень, які є
несправедливими умовами по відношенню
до споживача, адже як вбачається з
положень п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів»
установлення обов'язкових для
споживача умов, з якими він не мав
реальної можливості ознайомитися
перед укладенням договору є
несправедливими. Доказом чого служать
вищевикладені обставини, в тому числі
факти укладення договору страхування
без позивача, відсутність інформації у
позивача про страховика перед
укладенням договору та відсутність
самого тексту договору у позивача, а
також страхового полісу, який є
найголовнішим документом при
страхуванні подорожуючих. Вважає, що в
даному випадку при укладенні
Комплексного договору страхування
осіб, що подорожують за кордон
(добровільного страхування медичних,
фінансових витрат та від нещасних
випадків) № 044.0400215.333 були застосовані
умови, що обмежують права споживача в
частині визнання подій страховим
випадком, що стали причиною
неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїздки. Як
наслідок, згідно ч. 9 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів» в
результаті застосування умов договору,
що обмежують права споживача, йому
завдано збитків, які повинні
відшкодовуватися винною особою у
повному обсязі. Споживач має право на
відшкодування збитків, завданих йому
виробником (виконавцем, продавцем), у
зв'язку з використанням останнім
переваг свого становища. Просить
визнати страховим випадком подію, що
мала місце з 19.02.2014 року по 28.02.2014 року,
під час якої він знаходився на
стаціонарному лікуванні, стягнути з
ПрАт "СК "Альфа Страхування" на користь
позивача завдані йому збитки в розмірі
15 020 грн. 00 коп. та понесені судові
витрати.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому
засіданні позов підтримав із
зазначених у ньому підстав та суду
пояснив, що позивач повністю сплатив
кошти за поїздку відповідно до умов
договору на туристичне обслуговування.
Позивач отримав пам'ятку застрахованої
особи, з якої йому стало відомо, що він
був застрахований, однак самого
договору страхування не отримував та
не був ознайомлений з його умовами. В
результаті хвороби позивач не мав
можливості здійснити поїздку, оскільки
перебував на стаціонарному лікуванні 10
днів з 19.02.2014 року по 28.02.2014 р., екстрені
операції йому не проводилися.
Договором страхування передбачено, що
страховим випадком визнається
перебування на стаціонарному
лікуванні більше 14 календарних днів.
Вважає, що права позивача в даному
випадку було порушено, оскільки
позивач мав право ознайомитися з
умовами договору, однак не мав
можливості ознайомитися з умовами
договору, оскільки йому даний договір
не надавали, позивач не міг впливати на
ці умови, змінити їх або відмовитись
від договору, був позбавлений
можливості укласти договір на таких
умовах, які б його влаштовували, що є
порушенням п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів». Крім
того, додатки до договору не містять
необхідної інформації. Зазначає, що в
даному випадку має місце порушення
вимог ст. 18 Закону України «Про захист
прав споживачів», а саме існування у
договорі страхування положень, які є
несправедливими умовами по відношенню
до споживача. Вважає, що в даному
випадку при укладенні Комплексного
договору страхування осіб, що
подорожують за кордон (добровільного
страхування медичних, фінансових
витрат та від нещасних випадків) №
044.0400215.333 були застосовані умови, що
обмежують права споживача в частині
визнання подій страховим випадком.
Просить позов задовольнити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" - Соломін В.О. в судовому
засіданні пояснив, що 13.01.2014 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "На Канікули"
(Турагентство) був укладений договір
№703А/14, відповідно до якого
турагентство зобов'язується за
винагороду надати послуги Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Туристична Компанія "Анекс Тур" з
реалізації турпродукту шляхом
укладення договорів на туристичне
обслуговування від імені, в інтересах
та під контролем Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Туристична компанія "Анекс Тур", а
також здійснювати фактичні дії,
визначені договором, із самостійним
набором та комплектацією туристичних
груп. Згідно п.3.3.1 Договору 703А/14
Турагент зобов'язаний до укладення
договору на туристичне обслуговування
надати Туристу (Позивачу) інформацію
згідно ст. 19-1, 20 Закону України "Про
туризм", а саме порядок забезпечення
туроператором обов'язкового та/або
добровільного страхування туристів,
розмір, порядок і умови виплати
страхового відшкодування, а також
можливість та умови добровільного
страхування витрат, пов'язаних з
розірванням договору на туристичне
обслуговування за ініціативою туриста,
страхування майна. Як вбачається з
матеріалів справи, договір на
туристичне обслуговування підписаний
позивачем, що свідчить про те, що
позивачу була надана вся необхідна
інформація. Також позивач в позовній
заяві підтверджує той факт, що йому
була видана пам'ятка застрахованої
особи. 20.01.2014 року від турагентства
надійшла заява на бронювання заявки
№1491620 за допомогою системи "Anextour on-Linе",
яка містила інформацію про замовлений
комплекс туристичних послуг.
Турагентство забронювало авіаквитки
на чартерному рейсі, проживання в
готелі, харчування, трансфер,
страхування для туристів. 21.01.2014 року
Турагент отримав підтвердження
замовлених послуг та рахунок-фактуру
№1491620 на суму 13 727 грн. 50 коп. Згідно ст.
16. ЗУ "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником (ТОВ "Туристична
компанія "Анекс тур") і страховиком
(ПрАТ "СК "Альфа Страхування"), згідно з
якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій особі
(туристу), визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
Відповідно до п.3.3.15 договору 703А/14
відповідач зобов'язаний негайно у
письмовій формі сповіщати
співвідповідача про зміни в замовленні
відповідача чи відмову від нього у
письмовому вигляді "Зміни Замовлення"
або "Ануляції". 20.02.2014 року на електронну
пошту турагентство надіслало лист щодо
анулювання заявки №1461620. Згідно ч. 6 ст.
20 ЗУ "Про туризм" турист вправі
відмовитися від виконання договору на
туристичне обслуговування до початку
туристичної подорожі за умови
відшкодування Туроператору (турагенту)
фактично здійснених ним документально
підтверджених витрат, пов'язаних із
відмовою. Аналогічна норма міститься у
договорі 703А/14 в п. 5.2.3, а саме у випадку
відмови відповідача від поданого
замовлення на бронювання турпродукту
шляхом його анулювання або будь-якої
зміни частково або повністю (термінів
подорожі, готелю, відомостей про
туриста, тощо), відповідач
зобов'язується сплатити
співвідповідачу фактично зазнані
витрати за послуги понесені у зв'язку з
виконанням підтвердженого замовлення.
В даному випадку витрати Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Туристична Компанія "Анекс Тур" при
анулюванні туру склали 13 727 грн. 50 коп.
Просить в позові відмовити.

Відповідач Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Альфа
Страхування" в судове засідання свого
представника не направило, надавши до
суду заяву, в якій просить справу
розглядати у його відсутності, в
задоволенні позову відмовити. Крім
того, від відповідача надійшли
письмові заперечення на позов, в яких
відповідач заперечує проти позову та
зазначає, що між ТОВ "Туристична
компанія "Анекс Тур" та ПрАТ "Страхова
компанія "Альфа Страхування" було
укладено комплексний договір
страхування осіб, що подорожують за
кордон № 044.0400215.333. Вказаний договір
укладений відповідно до законодавства
України, в судовому порядку недійсним
не визнавався, а отже є цілком законним
та таким, що відповідає чинному в
Україні законодавству. Сторонами у
даному договорі є страховики та
суб'єкти туристичної діяльності (ТОВ
"Туристична компанія "Анекс Тур").
ОСОБА_1 та члени його сім'ї відповідно
до цього договору є застрахованими
особами. Законодавством не передбачена
участь у підписанні договору
страхування застрахованих осіб, що
спростовує аргументи позивача про те,
що він не підписував Договір
страхування, що призвело до порушення
Закону України "Про захист прав
споживачів". Щодо посилань позивача на
те, що він був позбавлений права вибору
страховика зазначає, що у
відповідності до ст. 16 Закону України
"Про туризм", туристи вправі самостійно
укладати договори на страхування. У
цьому випадку вони зобов'язані
завчасно підтвердити туроператору чи
турагенту наявність належним чином
укладеного договору страхування.
Позивач іншого договору страхування до
туроператора не подавав, що є підставою
вважати, що туроператор не порушував
право туриста на вибір страховика, а
отже жодного порушення прав позивача
не було, Позивач мав безперешкодне
право, передбачене договором на
туристичне обслуговування, звернутися
до туроператора з відповідним запитом
про ознайомлення з умовами та
правилами договору страхування та
претензією (п. 5.1.2, 5.2.7 договору на
туристичне обслуговування). Оскільки
позивач не звертався з відповідним
запитом до свого оператора, то
твердження про порушення його прав є
безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до п. 6.1.3.1 комплексного
договору страхування N044.0400215.333 та п. 3.7.
пам'ятки застрахованої особи (яка
являється скороченою формою
комплексного договору і є його
невід'ємною частиною) завдання збитків
вигодонабувачу, що настали внаслідок
неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїздки,
визнається страховим випадком, якщо
неможливість здійснення
вигодонабувачем зарубіжної поїздки
сталося в період дії страхового
захисту відповідно до п. 9.5 договору (до
п.2.3 пам'ятки) та пов'язана із такими
подіями: екстрені операції,
перебування на стаціонарному
лікуванні більше 14 календарних днів
включно вигодонабувача, члена його
сім'ї, (чоловіка/дружини, батька/матері,
дитини (в т.ч. усиновленої), яке почалося
в період дії страхового захисту
відповідно до п.9.5 договору (до п.2.3
пам'ятки) та продовжується в момент
початку подорожі та об'єктивно
перешкоджає здійсненню
вигодонабувачеві раніше запланованої
подорожі. Страховим випадком
визнаються події, обов'язковими
критеріями яких є наступні ознаки: 1)
екстрені операції, 2) перебування на
стаціонарному лікуванні більше 14
днів. В наданих позивачем медичних
документах вказано, що стаціонарне
лікування проводилося протягом десяти
днів (з 19.02.2014 року по 28.02.2014 року) та
екстрені операції не проводились, а
отже дану подію неможливо визнати
страховою і тому відмова у виплаті
страхового відшкодування є цілком
законною та правомірною. Просить в
позові відмовити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур" в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, заяви про
розгляд справи у його відсутності від
представника не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши докази в їх
сукупності, прийшов до висновку, що
позов є необґрунтованим та задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.
1.1 договору про туристичне
обслуговування № 24/01/1 від 24.01.2014 року,
укладеного між ОСОБА_1 (турист) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур", в особі
директора Кучер О.В., яка діє на
підставі свідоцтва та відповідно до
банківської гарантії № 228/12-Г від 20.03.2012
року (турагент), який діє від імені та
за дорученням туроператора Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Туристична компанія "Апекс Тур",
турагент зобов'язався відповідно до
замовлення туриста забезпечити
надання комплексу туристичних послуг
туристу (туристичний продукт), а турист
зобов'язався на умовах даного договору
прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п.п. 2.1. - 2.8., 3 договору,
туристична подорож здійснюється у
складі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Країна та місце призначення: "Египет/
Шарм Ель Шейх", термін подорожі: з "
21.02.2014 р. по 28.02.2014 р.", маршрут Київ - Шарм
Ель Шейх- Київ, транспортне
обслуговування: літак, розміщення в
готелі, трансфер груповий, харчування AL
(все включено). Загальна вартість
туристичних послуг, замовлених
туристом становить 15 020 грн. 00 коп.

Відповідно до пам'ятки застрахованої
особи до комплексного договору
страхування осіб, що подорожують за
кордон (добровільного страхування,
медичних, фінансових витрат та
нещасних випадків) № 333 до
ваучеру № 1491620, зазначено: страховиком
ПрАТ "СК "Альфа Страхування",
страхувальником Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Туристична компанія "Анекс тур",
застраховані особи ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Строк дії договору
за добровільним страхуванням медичних
витрат та від нещасних випадків,
добровільним страхуванням фінансових
витрат: з 21.02.2014 року до 28.02.2014 року.
Відповідно до п. 3.2.7 страховим випадком
є екстрені операції, що потребують
перебування на стаціонарному
лікуванні більше 14 календарних днів
застрахованої особи, члена її сім'ї, які
почалися в перод дії страхового
захисту за добровільним страхуванням
фінансових ризиків відповідно до п. 2.3
пам'ятки та продовжуються в момент
початку подорожі та об'єктивно
перешкоджають здійсненню
застрахованою особою запланованої
подорожі.

Відповідно до ваучера клієнта, ваучера
на готель, ваучера на трансфер №1491620
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мали отримати
такі послуги: приїзд до готелю "SUNRISE SELECT
ARABIAN BEACH RESORT" 21.02.2014 року та виїзд 28.02.2014
року, тип кімнати "Superior Promo Room", пансіон
"AL".

Із листа ПрАТ «СК «Альфа Страхування»
від 12.03.2014 року №0319.218.14.01 адресованого
позивачу вбачається, що страхова
компанія 24.02.2014 року одержала заяву на
здійснення страхової виплати щодо
неможливості здійснення запланованої
зарубіжної поїздки та 12.03.2014 року
додаткові документи необхідні для
визнання події страховим випадком. В
наданих ОСОБА_1 медичних документах
зазначено, що з 19.02.2014 року по 28.02.2014 року
(термін лікування 10 діб) він проходив
стаціонарне лікування, екстрені
операції йому не проводились, а отже
даний випадок не може бути визнано
страховим (відповідно до п. 3.7 пам'ятки).
Зазначено, що ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» вимушена відмовити у
страховому відшкодуванні в зв'язку з
відсутністю ознак страхового випадку.

Як вбачається із виписки з медичної
картки стаціонарного хворого виданої
Вінницькою обласною клінічною
лікарнею ім. Пирогова № 3630, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.02.2014 року по 28.02.2014 року
перебував на стаціонарному лікуванні з
діагнозом: "Гіпертонічна хвороба І ст.,
гіпертонічний криз, астено -
неврологічний синдром після
перенесеної ГРВ"..

06.03.2013 року між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "Альфа
страхування" (страховик) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Туристична компанія "Анекс Тур"
(страхувальник) було укладено
комплексний договір страхування осіб,
що подорожують за кордон
(добровільного страхування медичних,
фінансових витрат та від нещасних
виплат) № 044.0400215.33. Відповідно до п.п. 5.1,
5.3 за добровільним страхуванням
медичних витрат предметом договору є
майнові інтереси, що не суперечать
закону і пов'язані з життям, здоров'ям,
працездатністю застрахованої особи. За
договором підлягають відшкодуванню
витрати на оплату медичних та інших
послуг, наданих застрахованій особі
під час її поїздки за кордон при
настанні подій, передбачених
договором. За добровільним
страхуванням фінансових ризиків,
предметом договору страхування є
майнові інтереси, що не суперечать
закону, та пов'язані зі збитками
завданими вигодонабувачу внаслідок
неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїдки з
причин визначених у договорі
страхування.

13.01.2014 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" (туроператор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "На канікули"
(турагент) було укладено договір № 703
А/14. Відповідно до п.1.1. п.1.2 договору
турагент зобов'язується за виногороду
надати послуги туроператору з
реалізації турпродукту шляхом
укладання договорів на туристичне
обслуговування від імені, в інтересах
та під контролем туроператора, а також
здійснювати фактичні дії, визначені
договором, із самостійним набором та
комплектацією туристичних груп.
Турпродукт включає в себе зокрема
страхування.

Відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності регулює Закон України від 12
травня 1991 р. № 1023-ХІІ "Про захист прав
споживачів", яким встановлено права
споживачів, а також визначено механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Згідно ст. 19-1 Закону України "Про
туризм" будь-яка інформація, надана
туроператором (турагентом), повинна
містити достовірні відомості про
умови договору на туристичне
обслуговування. Інформація про умови
надання туристичних послуг, яку
туроператор (турагент) поширює до
укладення договору на туристичне
обслуговування, має доводитися у
доступній, наочній формі, бути
розбірливою, зрозумілою. До укладення
договору на туристичне обслуговування
споживачеві туристичного продукту
надається інформація зокрема про
порядок забезпечення туроператором
обов'язкового та/або добровільного
страхування туристів, розмір, порядок і
умови виплати страхового
відшкодування, а також можливість та
умови добровільного страхування
витрат, пов'язаних з розірванням
договору на туристичне
обслуговування за ініціативою
туриста, страхування майна.

Відповідно до положень ст. 20 Закону
України "Про туризм" за договором на
туристичне обслуговування одна
сторона (туроператор, який укладає
договір безпосередньо або через
турагента) зобов'язується надати за
замовленням іншої сторони (туриста)
комплекс туристичних послуг
(туристичний продукт), а турист
зобов'язується оплатити його. До
договору на туристичне обслуговування
застосовуються загальні положення
договору про надання послуг, якщо інше
не передбачено законом. Договір на
туристичне обслуговування укладається
в письмовій чи електронній формі
відповідно до закону. У договорі на
туристичне обслуговування
зазначаються істотні умови договору,
зокрема страховик, що здійснює
обов'язкове та/або добровільне
страхування туристів за бажанням
туриста, інших ризиків, пов'язаних з
наданням туристичних послуг. Турист
вправі відмовитися від виконання
договору на туристичне обслуговування
до початку туристичної подорожі за
умови відшкодування туроператору
(турагенту) фактично здійснених ним
документально підтверджених витрат,
пов'язаних із відмовою. Туроператор
несе перед туристом відповідальність
за невиконання або неналежне
виконання умов договору на туристичне
обслуговування, крім випадків, якщо:
невиконання або неналежне виконання
умов договору на туристичне
обслуговування сталося з вини туриста;
невиконання або неналежне виконання
умов договору на туристичне
обслуговування сталося з вини третіх
осіб, не пов'язаних з наданням послуг,
зазначених у цьому договорі, та жодна
із сторін про їх настання не знала і
не могла знати заздалегідь;
невиконання або неналежне виконання
умов договору на туристичне
обслуговування сталося внаслідок
настання форс-мажорних обставин або є
результатом подій, які туроператор
(турагент) та інші суб'єкти
туристичної діяльності, які надають
туристичні послуги, включені до
туристичного продукту, не могли
передбачити. Якість туристичних послуг
має відповідати умовам договору на
туристичне обслуговування, порядок і
способи захисту порушених прав
туристів визначаються Законом
України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
туризм" суб'єкти туристичної
діяльності зобов'язані, зокрема,
надавати туристам необхідну і
достовірну інформацію про туристичні
послуги, права, обов'язки та правила
поведінки туристів (екскурсантів),
умови страхування, порядок
відшкодування завданих збитків, умови
відмови від послуг, правила візового
митного режиму, перетинання державного
кордону та іншу інформацію,
передбачену цим Законом; надавати
туристичні послуги в обсягах та в
терміни, обумовлені договором;
відшкодовувати в установленому
порядку збитки, завдані туристам
(екскурсантам), іншим особам та
довкіллю.

Згідно ст. 33 Закону України "Про туризм"
суб'єкт туристичної діяльності, який
порушив законодавство в галузі
туристичної діяльності при наданні
туристичної послуги, що завдало шкоду,
зобов'язаний відшкодувати туристу
збитки у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. Заподіяна туристу моральна
(немайнова) шкода, якою порушені його
законні права, відшкодовується
суб'єктом туристичної діяльності в
порядку, встановленому законом.
Суб'єктам туристичної діяльності,
яким заподіяна шкода юридичними чи
фізичними особами внаслідок порушення
ними законодавства в галузі туризму,
збитки відшкодовуються відповідно до
закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
(страхових внесків, страхових премій)
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
страхування» предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, що не суперечать закону і
пов'язані: з життям, здоров'ям,
працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування); з
володінням, користуванням і
розпорядженням майном (майнове
страхування); з відшкодуванням
страхувальником заподіяної ним шкоди
особі або її майну, а також шкоди,
заподіяної юридичній особі
(страхування відповідальності).

Відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України
«Про страхування» страхування може
бути добровільним або обов'язковим.
Обов'язкові види страхування, які
запроваджуються законами України,
мають бути включені до цього Закону.
Забороняється здійснення обов'язкових
видів страхування, що не передбачені
цим Законом. Добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком
самостійно відповідно до вимог цього
Закону. Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору. Договори страхування
укладаються відповідно до правил
страхування. Договір страхування
повинен містити: назву документа; назву
та адресу страховика; прізвище, ім'я, по
батькові або назву страхувальника
та застрахованої особи, їх адреси та
дати народження; прізвище, ім'я, по
батькові, дату народження або назву
вигодонабувача та його адресу;
зазначення предмета договору
страхування; розмір страхової суми за
договором страхування іншим, ніж
договір страхування життя; розмір
страхової суми та (або) розміри
страхових виплат за договором
страхування життя; перелік страхових
випадків; розміри страхових внесків
(платежів, премій) і строки їх сплати;
страховий тариф (страховий тариф не
визначається для страхових випадків,
для яких не встановлюється страхова
сума); строк дії договору; порядок зміни
і припинення дії договору; умови
здійснення страхової виплати; причини
відмови у страховій виплаті; права та
обов'язки сторін і відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
умов договору; інші умови за згодою
сторін; підписи сторін.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
страхування» страховик зобов'язаний: 1)
ознайомити страхувальника з
умовами та правилами страхування; 2)
протягом двох робочих днів, як тільки
стане відомо про настання страхового
випадку, вжити заходів щодо оформлення
всіх необхідних документів для
своєчасного здійснення страхової
виплати або страхового відшкодування
страхувальнику; 3) при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк. Страховик несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом; 4)
відшкодувати витрати, понесені
страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору; 5) за
заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або збільшення
вартості майна переукласти з ним
договір страхування; 6) не
розголошувати відомостей про
страхувальника та його майнове
становище, крім випадків, встановлених
законом. Умовами договору страхування
можуть бути передбачені також інші
обов'язки страховика.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
страхування» підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або
особи, на користь якої укладено
договір страхування, спрямовані на
настання страхового випадку.
Зазначена норма не поширюється на дії,
пов'язані з виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, в стані необхідної оборони
(без перевищення її меж) або захисту
майна, життя, здоров'я, честі, гідності
та ділової репутації. Кваліфікація
дій страхувальника або особи, на
користь якої укладено договір
страхування, встановлюється
відповідно до чинного законодавства
України; 2) вчинення страхувальником -
фізичною особою або іншою особою, на
користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; 3)
подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку; 4)
отримання страхувальником повного
відшкодування збитків за майновим
страхуванням від особи, винної у їх
заподіянні; 5) несвоєчасне
повідомлення страхувальником про
настання страхового випадку без
поважних на це причин або створення
страховикові перешкод у визначенні
обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть
бути передбачені інші підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,
якщо це не суперечить закону. Рішення
про відмову у страховій виплаті
приймається страховиком у строк не
більший передбаченого правилами
страхування та повідомляється
страхувальнику в письмовій формі з
обгрунтуванням причин відмови. Відмову
страховика у страховій виплаті може
бути оскаржено страхувальником у
судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 636 ЦК України
договором на користь третьої особи є
договір, в якому боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок на користь
третьої особи, яка встановлена або не
встановлена у договорі. Виконання
договору на користь третьої особи може
вимагати як особа, яка уклала договір,
так і третя особа, на користь якої
передбачено виконання, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 982 ЦК України
істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку (страхова
сума), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування. Особливості укладення
договору страхування на користь
третьої особи встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний: 1) ознайомити
страхувальника з умовами та правилами
страхування; 2) протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати
страхувальникові; 3) у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 991 ЦК України
страховик має право відмовитися від
здійснення страхової виплати у разі: 1)
навмисних дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку, крім
дій, пов'язаних із виконанням ними
громадянського чи службового
обов'язку, вчинених у стані необхідної
оборони (без перевищення її меж), або
щодо захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації; 2)
вчинення страхувальником або особою,
на користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; 3)
подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про об'єкт
страхування або про факт настання
страхового випадку; 4) одержання
страхувальником повного відшкодування
збитків за договором майнового
страхування від особи, яка їх завдала; 5)
несвоєчасного повідомлення
страхувальником без поважних на те
причин про настання страхового випадку
або створення страховикові перешкод у
визначенні обставин, характеру та
розміру збитків; 6) наявності інших
підстав, встановлених законом.
Договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави для
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону. Рішення
страховика про відмову здійснити
страхову виплату повідомляється
страхувальникові у письмовій формі з
обґрунтуванням причин відмови.

Як встановлено в судовому засіданні,
24.01.2014 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ель ЕС Тур» та
ОСОБА_1 було укладено договір №24/01/0 на
туристичне обслуговування, місце
призначення: "Египет/ Шарм Ель Шейх",
термін подорожі з 21.02.2014 р. по 28.02.2014 р.
Позивачем була оплачена вартість
туристичних послуг в розмірі 15 020 грн. 00
коп. Було замовлено готель, авіаквитки
та трансфер, що підтверджується
ваучером про трансфер.

06.03.2013 року між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "Альфа
страхування" (страховик) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Туристична компанія "Анекс Тур"
(страхувальник) було укладено
комплексний договір страхування осіб,
що подорожують за кордон
(добровільного страхування медичних,
фінансових витрат та від нещасних
виплат) № 044.0400215.33. Позивач ОСОБА_1 та
члени його сім'ї, як вбачається з даного
договору, є застрахованими особами.
Даний договір в судовому порядку
недійсним не визнавався.

Відповідно до п. 5.3 даного договору за
добровільним страхуванням фінансових
ризиків, предметом договору
страхування є майнові інтереси, що не
суперечать закону, та пов'язані зі
збитками завданими вигодонабувачу
внаслідок неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїдки з
причин визначених у договорі
страхування.

Відповідно до п.5.6 даного договору
кожній застрахованій особі видається
пам'ятка застрахованої особи не
пізніше ніж за 1 робочий день до початку
подорожі такої застрахованої особи за
межі України.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачу було видано пам'ятку
застрахованої особи до Комплексного
договору страхування осіб, що
подорожують за кордон (добровільного
страхування медичних, фінансових
витрат та від нещасних виплат) №
044.0400215.33 у визначений в договорі строк.

Відповідно до п. 6.1.3.1 комплексного
договору страхування №044.0400215.333 та п. 3.7.
пам'ятки застрахованої особи завдання
збитків вигодонабувачу, що настали
внаслідок неможливості здійснення ним
запланованої зарубіжної поїздки,
визнається страховим випадком, якщо
неможливість здійснення
вигодонабувачем зарубіжної поїздки
сталося в період дії страхового
захисту відповідно до п. 9.5 договору (до
п.2.3 пам'ятки) та пов'язана із такими
подіями: екстрені операції,
перебування на стаціонарному
лікуванні більше 14 календарних днів
включно вигодонабувача, члена його
сім'ї, (чоловіка/дружини, батька/матері,
дитини (в т.ч. усиновленої), яке почалося
в період дії страхового захисту
відповідно до п.9.5 договору (п.2.3
пам'ятки) та продовжується в момент
початку подорожі та об'єктивно
перешкоджає здійсненню
вигодонабувачеві раніше запланованої
подорожі.

Отже, в даному договорі та в пам'ятці
застрахованої особи до комплексного
договору чітко зазначено, яка саме
подія визнається страховим випадком.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу завчасно було видано пам'ятку
застрахованої особи до Комплексного
договору страхування, а отже він мав
можливість ознайомитися із умовами
договору та був проінформований про
дані умови.

Згідно п. 11.1 договору №24/01/1 на
туристичне обслуговування факт
підписання договору свідчить про те, що
турист отримав інформацію щодо
туристичного обслуговування за
договором в повному обсязі, яка була
йому надана у відповідності з вимогами
Закону України «Про туризм»,
законодавства про захист прав
споживачів. Як вбачається з матеріалів
справи, договір №24/01/1 на туристичне
обслуговування підписаний позивачем,
що свідчить про те, що позивачу була
надана вся необхідна інформація.

Як вбачається із виписки з медичної
картки стаціонарного хворого, виданої
Вінницькою обласною клінічною
лікарнею ім. Пирогова № 3630, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.02.2014 року по 28.02.2014 року
перебував на стаціонарному лікуванні з
діагнозом: "Гіпертонічна хвороба І ст.,
гіпертонічний криз, астено -
неврологічний синдром після
перенесеної ГРВ".

За змістом статей 990, 997 ЦК України, ч. 2
ст. 8, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про
страхування» обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування страхувальнику виникає
у разі, якщо такий страховий випадок
прямо передбачений умовами договору
страхування.

Як вбачається з правової позиції
викладеної в постанові Верховного Суду
України від 23 квітня 2012 р. у справі №
6-101цс11 обов'язок страховика здійснити
виплату страхового відшкодування
страхувальнику виникає у разі, якщо
такий страховий випадок прямо
передбачений умовами договору
страхування. Якщо ж подія, що настала,
не може бути кваліфікована як
страховий випадок відповідно до вимог
договору страхування або закону,
обов'язок у страховика здійснити
страхову виплату не виникає.

Як вбачається з матеріалів справи,
перебування на стаціонарному
лікуванні протягом 10 календарних днів
не є страховим випадком відповідно до
умов договору, а тому відмова у виплаті
страхового відшкодування є
правомірною та такою, що відповідає
умовам договору.

Враховуючи викладене, суд критично
оцінює твердження представника
позивача про те, що позивач свою
хворобу вважав страховим випадком в
силу того, що сам страховий договір
йому наданий не був.

Що стосується тверджень представника
позивача про те, що в даному випадку має
місце порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки у договорі
страхування містяться положення, які є
несправедливими умовами по відношенню
до споживача в частині визнаня подій
страховим випадком, договір
страхування було укладено без
позивача, у позивача не було інформації
про страховика перед укладенням
договору та не було самого тексту
договору, він був позбавлений права
вибору страховика, додатки до договору
належним чином не заповнені, суд
зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 9 п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону
"Про захист прав споживачів" продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Несправедливими є, зокрема,
умови договору про установлення
обов'язкових для споживача умов, з
якими він не мав реальної можливості
ознайомитися перед укладенням
договору. Якщо в результаті
застосування умов договору, що
обмежують права споживача, споживачеві
завдано збитків, вони повинні
відшкодовуватися винною особою у
повному обсязі.

Як вбачається із ст. 18 Закону України
"Про захист прав споживачів" для
кваліфікації умов договору
несправедливими необхідна наявність
одночасно таких ознак, а саме, умови
договору порушують принцип
добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509
ЦК України); умови договору призводять
до істотного дисбалансу договірних
прав та обов'язків сторін; умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно ст. 16 Закону України "Про туризм"
страхування туристів (медичне та від
нещасного випадку) є обов'язковим і
забезпечується суб'єктами туристичної
діяльності на основі угод із
страховиками. Туристи вправі
самостійно укладати договори на таке
страхування. У цьому випадку вони
зобов'язані завчасно підтвердити
туроператору чи турагенту наявність
належним чином укладеного договору
страхування. Договором страхування
повинні передбачатися надання
медичної допомоги туристам і
відшкодування їх витрат при настанні
страхового випадку безпосередньо в
країні (місці) тимчасового
перебування. Інформація про умови
обов'язкового страхування має бути
доведена до відома туриста до
укладення договору на туристичне
обслуговування. Обов'язкове (медичне та
від нещасного випадку) страхування
здійснюється один раз на весь період
туристичної подорожі. За вимогою
туриста туроператор чи турагент
забезпечують страхування інших
ризиків, пов'язаних із здійсненням
подорожі. За бажанням туриста з ним
може бути укладено угоду про
страхування для покриття витрат,
пов'язаних з анулюванням договору на
туристичне обслуговування з
ініціативи туриста, або угоду про
страхування для покриття витрат,
пов'язаних з передчасним поверненням
до місця проживання при настанні
нещасного випадку або хвороби.
Компенсація шкоди, заподіяної життю чи
здоров'ю туриста або його майну,
проводиться у встановленому порядку.

Суд зазначає, що діючим законодавством
не передбачена участь у підписанні
договору страхування застрахованих
осіб. Крім того відповідно до положень
ст. 16 Закону України "Про туризм"
позивач був вправі самостійно укласти
договір страхування, про що
зобов'язаний був завчасно підтвердити
туроператору чи турагенту наявність
належним чином укладеного договору
страхування. Однак, як вбачається з
матеріалів справи позивач іншого
договору страхування не укладав та не
повідомляв туроператору чи турагенту
про наявність належним чином
укладеного договору страхування.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачу завчасно було видано пам'ятку
застрахованої особи до Комплексного
договору страхування, а отже він мав
можливість ознайомитися із умовами
договору та був проінформований про
дані умови.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до п. 5.1.2 договору на туристичне
обслуговування позивач мав право
звернутися до туроператора з вимогою
про ознайомлення з умовами та
правилами договору страхування, однак,
як вбачається з матеріалів справи, з
такими вимогами позивач не звертався.

Що стосується тверджень представника
позивача про те, що додатки до договору
страхування належним чином не
заповнені, суд зазначає, що як
вбачається із листа ПрАТ «СК «Альфа
Страхування» від 12.03.2014 року №0319.218.14.01
позивачу у страховому відшкодуванні
відмовлено саме в зв'язку з відсутністю
ознак страхового випадку, а не в зв'язку
із неналежним заповненням додатків до
комплексного договору страхування.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що в судовому засіданні не
встановлено підстав для визнання
несправедливими умов Комплексного
договору страхування осіб, що
подорожують за кордон (добровільного
страхування медичних, фінансових
витрат та від нещасних виплат) від
06.03.2013 року № 044.0400215.33 в частині
визнання подій страховим випадком та
не встановлено, що в договорі міститься
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивачеві в
задоволенні позовних вимог відмовлено,
підстав для відшкодування судових
витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Альфа Страхування", треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ель Ес Тур",
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Туристична компанія
"Анекс Тур" про визнання події
страховим випадком та стягнення
завданих збитків - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ