Номер провадження: 22-ц/785/8739/14
Головуючий у першій інстанції Бондар
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м.Одеса
від 12 серпня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання -

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2012 року позивачка звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів у розмірі 997 грн. щомісячно до
досягнення нею двадцяти трьох річного
віку. 12 серпня 2014 року представник
позивача уточнив позовні вимоги шляхом
їх зменшення та просив стягувати з
відповідача на користь позивача
щомісячно аліменти у розмірі 610 грн.
починаючи з 09.07.2012 року по 29.09.2016 року,
тобто з дня звернення ОСОБА_3 до суду і
по дату закінчення нею останнього
семестру навчання другого ступеню у
єдиній магістратурі Варшавського
університету, стягнути заборгованість
по сплаті аліментів у твердій грошовій
сумі 610 грн., що виникла за термін з
09.07.2012 року по 09.08.2014 року у розмірі 14650
грн., а також допустити негайне
виконання рішення суду в межах платежу
за один місяць. В обґрунтування позову
позивачка зазначила, що вона є донькою
відповідача, на теперішній час вона
навчається на факультеті полоністики
Варшавського університету, у зв'язку з
навчанням в університеті на денній
формі навчання і відсутністю в неї
власних заробітків вона потребує
матеріальної допомоги від батьків. Її
мати через скрутне матеріальне
становище і погіршення стану здоров'я
не в змозі надавати їй матеріальну
допомогу. Батько ОСОБА_2, не дивлячись
на надіслання йому рішення Приймальної
комісії факультету полоністики
Варшавського університету про
навчання доньки, не надає матеріальної
допомоги на навчання.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеса від 12 серпня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3,
аліменти на утримання повнолітньої
доньки у розмірі 610 гривень щомісячно,
починаючи з 09.07.2012 року до 29.09.2016 року.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць в розмірі 610 (шістсот
десять) гривень підлягає негайному
виконанню.

В іншій частині позовних вимог-
відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових
витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Приморського районного суду
м.Одеса від 12 серпня 2014 року та ухвалити
нове, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при ухваленні рішення
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на наступних
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
вимога про стягнення аліментів з 09.07.2012
року до закінчення позивачкою
останнього учбового семестру, по 29.09.2016
року, в розмірі 610 гривень щомісячно є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Проте погодитися з таким висновком
суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою
відповідача ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 23.07.2004 року (а. с. 8).

- рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 01.07.2011 року ОСОБА_2
позбавлений батьківських прав
відносно доньки ОСОБА_3 (а. с. 50-51).

- як вбачається з рішення про прийняття
на навчання Варшавського університету
від 29.07.2011 року, ОСОБА_3 була прийнята на
1 курс стаціонару першого ступеня на
факультет Полоністики у 2011/2012
навчальному році у Варшавському
університеті (а. с. 25).

- згідно свідоцтва Варшавського
Університету від 04.11.2013 року ОСОБА_3 є
студенткою факультету Полоністики
Варшавського Університету, 2012/2013
навчального року, дата початку
навчання 01.10.2011 року, запланований
термін закінчення навчання 30.09.2014 року
(а. с.123 т.2).

- рішенням факультету Полоністики
Варшавського Університету від 15.07.2014
року ОСОБА_3 прийнята на перший рік
стаціонарного навчання до єдиної
магістратури на навчання другого
ступеню навчального року 2014/2015 в
Варшавському Університеті, що також
підтверджується роздруківкою
(скріншот) сторінки офіційного порталу
Варшавського Університету, з якого
також вбачається, що термін навчання
студента другого ступеню ОСОБА_3 -
становить 2 роки.

- мати позивача - ОСОБА_4 перебуває на
обліку як безробітня в Одеському МЦЗ з
19.11.2013 року, дохід за період з 19.11.2013 року
по 30.04.2014 року становить 7106,04 грн., в
середньому 1231 грн. в місяць, що
підтверджується довідкою Одеського
міського центру зайнятості від 08.05.2014
року (а. с. 187 т.2).

- як вбачається з копії трудової книжки
відповідача, ОСОБА_2 звільнений за
власним бажанням з ТОВ «Лутоц» -31.05.2012
року (а. с. 132-135).

- згідно відомостей з центральної бази
даних державного реєстру фізичних осіб
ГУ Міндоходів України, відповідачем
ОСОБА_2 в період з 01.04.2012 року по 31.03.2014
року отримано доходів у розмірі 4062, 88
грн. (а. с. 206 т.2).

- згідно наданої до суду відповідачем
ОСОБА_2 довідки ПП
«Виробничо-комерційна фірма
«Мікромегас» від 30.06.2014 року про доходи,
ОСОБА_2 за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014
року отримав дохід у сумі 6300 грн. (а. с. 214
т.2).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 09.07.2013 року з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 була стягнута
заборгованість по аліментах на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3
в сумі 29781 грн. 91 коп.

06.09.2013 року ОСОБА_2 за кредитним
договором Р30. 184. 71582 отримав у ПАТ
«Ідея Банк» кредит в сумі 17345 грн. зі
сплатою на поточні потреби строком до
05.03.2016 року. При цьому відповідно до
графіку повернення кредиту
позичальник зобов`язаний щомісячно
сплачувати по 1239 грн. 58 коп. у період з
05.10.2013 року до 05.12.2015 року та у період з
06.12.2015 року до 05.03.2016 року по 610 грн. 81 коп.
(т. 2 а. с. 63-65 ).

Також ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_5 12000 грн.
зі строком повернення до 10.12.2014 року (т. 2
а. с. 66).

Постановою старшого державного
виконавця від 27 грудня 2013 року,
затвердженою начальником Першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції від 27.12.2013 року
виконавче провадження щодо стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
заборгованості по аліментах на
утримання дочки - закрито на підставі п.
8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» - у зв`язку із фактичним
виконанням у повному обсязі рішення
згідно із виконавчим документом (т.2 а.
с. 67).

Як зазначав відповідач у поданих до
суду запереченнях на позов, він з метою
погашення заборгованості по аліментах
в сумі 29718, 91 грн., стягнутої з нього на
підставі рішення суду, взяв кредит у
банку та додатково позичив кошти у
своєї сестри ОСОБА_5

Сума коштів взятих відповідачем в
кредит на поточні цілі складає 17345 грн.,
а сума позики за розпискою 12000 грн., що
взагалі становить 29345 грн. і майже
відповідає сумі заборгованості по
аліментах.

Строк погашення заборгованості по
аліментах і закриття виконавчого
провадження у зв`язку із фактичним
виконанням у повному обсязі рішення
згідно із виконавчим документом
хронологічно узгоджується з датою
отримання відповідачем коштів у
кредит.

Дані обставини, викладені у
запереченнях відповідача судом першої
інстанції належним чином оцінені не
були.

Між тим, при таких обставинах,
приймаючи до уваги, що зобов`язання
відповідача з повернення кредиту
виникли саме у зв`язку з отриманням
кредиту для погашення заборгованості
по аліментах на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3, що
узгоджується з обставинами,
встановленими у справі і не
спростовано позивачем, зобов`язання
відповідача з повернення кредиту слід
враховувати при встановленні його
спроможності сплачувати аліменти на
утримання цієї ж дитини, але як
повнолітньої, яка продовжує навчання.

Згідно ст. 199 СК України якщо
повнолітня дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно надав
суду відомості про місце своєї роботи з
довідкою про отримані доходи на посаді
охоронця в ПП «Виробничо-комерційна
фірма «Мікромегас» від 30.06.2014 року, з
якої вбачається, що заробітна плата,
яку отримує відповідач після
відрахування обов`язкових платежів з
період з часу звернення до суду з
позовом про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання з 09.07.2012 року до
часу прийняття рішення - 12.08.2014 року
становить 1720 грн. 74 коп.

Приймаючи до уваги зобов`язання
відповідача з повернення кредиту в ПАТ
«Ідея Банк» до 05.12.2015 року в сумі 1239 грн.
57 коп. щомісячно, а також те, що
відповідач має обов`язок утримувати
належну йому квартиру житловою площею
17,6 кв. м. і щомісячно сплачувати
житлово-комунальні послуги на
загальну суму 350 грн., то залишок суми із
його щомісячного доходу складає 131 грн.
17 коп. (1720,74-1239,57-350,00).

В засіданні судової колегії
представник відповідача пояснила, що
разом з відповідачем проживає його
нова дружина з повнолітнім сином
інвалідом з дитинства і тому він має
можливість харчуватися вдома. Проте
іншого заробітку у нього немає, він
добровільно надав суду відомості про
свої доходи і не має наміру їх
приховати. На даний час він має
непогашені зобов`язання з виплати
кредиту, який отримав для погашення
заборгованості по аліментах. Також він
сплачує за житлово-комунальні послуги.
Після всіх виплат у відповідача
залишається мізерна сума і він не має
можливості сплачувати аліменти на
дорослу дитину, яка продовжує навчання
за межами України за грант, який
виділяється Польським урядом, і яка
отримує там стипендію. Як би не дружина,
за рахунок якої відповідач харчується,
він взагалі перебував би на грані
зубожіння.

В засіданні судової колегії
представник позивача представив
документи, які підтверджують витрати
ОСОБА_3, пов`язані з навчанням у Польщі.
При цьому представник позивача не
заперечував щодо обов'язкових витрат
відповідача, пов`язаних з виплатою
кредиту та витрат на
житлово-комунальні послуги та пояснив,
що у нього відсутня інформація про інші
джерела доходів відповідача.

При таких обставинах, у суду першої
інстанції не було підстав для
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь повнолітньої дочки ОСОБА_3, яка
продовжує навчання.

Тому рішення районного суду не може
залишатися в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні вимог.

Таким чином, судова колегія набуває
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги, скасування рішення
суду першої інстанції, ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 12 серпня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук