У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Олійник А.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес», третя особа -
ОСОБА_8, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 04 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» (далі - ПрАТ «СК
«Брокбізнес») про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що транспортним
засобом, володільцем якого є ОСОБА_7,
відповідальність якої застрахована у
ПрАТ «СК «Брокбізнес», внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася з її вини, його автомобілю
завдано механічних пошкоджень,
страхова компанія безпідставно
відмовила йому у виплаті страхового
відшкодування, а тому просив суд
стягнути: із страхової компанії 34 422 грн
84 коп. на відшкодування матеріальної
шкоди; з ОСОБА_7 5 000 грн на відшкодування
моральної шкоди та 600 грн вартості
проведеної експертизи, а також судові
витрати.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 02 квітня 2014
року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Брокбізнес» на
користь ОСОБА_6 на відшкодування
матеріальної шкоди 33 912 грн 84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн
та суму франшизи у розмірі 510 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 04 червня 2014 року рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 02 квітня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що постановою
Вишгородського районного суду
Київської області від 16 листопада 2013
року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Згідно з вказаною постановою 14 жовтня
2012 року близько 2 год. 20 хв. ОСОБА_7 на
вул. Ватутіна у с. Нові Петрівці
Вишгородського району Київської
області, керуючи транспортним засобом
марки «Фольксваген Пассат», державний
номерний знак НОМЕР_1, не вибрала
безпечних інтервалу та дистанцію,
внаслідок чого допустила зіткнення з
автомобілем марки «Черрі», державний
номерний знак НОМЕР_2, що призвело до
механічних пошкоджень автомобілів.
ОСОБА_7 свою вину визнала.

Власником автомобіля марки «Черрі»,
державний номерний знак НОМЕР_2, є
ОСОБА_6

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «СК
«Брокбізнес» (поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 09 серпня 2012
року № АВ/345724, строк дії до 08 серпня 2013
року).

Згідно з експертним дослідженням
обставин та механізму
дорожньо-транспортної пригоди від 03
грудня 2012 року на транспортних засобах
марки «Фольксваген Пассат» та «Черрі»
не виявлено чітких парних контактів,
потужна вм'ятина в районі лівої частини
радіатора автомобіля марки «Черрі» не
відповідає пошкодженням автомобіля
марки «Фольксваген Пассат» ні
потужності пошкоджень, ні за загальним
напрямком руйнуючого зусилля. Механізм
творення пошкоджень на автомобілях
марки «Фольксваген Пассат» та «Черрі»
не відповідає слідовій інформації та
кінцевому розташуванню цих
транспортних засобів на місці пригоди,
зафіксованому в схемі
дорожньо-транспортної пригоди,
пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які надані
ПрАТ «СК «Брокбізнес» про можливі
обставини та механізм
дорожньо-транспортної пригоди, за яких
утворилися пошкодження на автомобілях
з технічного огляду - неспроможні.

Згідно з листом ПрАТ «СК «Брокбізнес»
від 21 грудня 2012 року № 2356 ПрАТ «СК
«Брокбізнес», посилаючись на положення
ст. 26 Закону України «Про страхування»,
відмовило ОСОБА_8 у виплаті страхового
відшкодування, оскільки механічні
пошкодження на автомобілях не
відповідають обставинам та механізму
утворення пошкоджень.

Згідно з висновком експерта
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
від 18 лютого 2014 року, наданих у межах
кримінального провадження, відкритого
на підставі заяви ПрАТ «СК
«Брокбізнес» щодо шахрайських дій
ОСОБА_8, механізм утворення пошкоджень
на автомобілях марки «Фольксваген
Пассат» та «Черрі» не відповідає
слідовій інформацій та кінцевому
розташуванню цих транспортних засобів
на місці пригоди, зафіксованому в схемі
дорожньо-транспортної пригоди від 14
жовтня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
з вини відповідача ОСОБА_7 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Черрі», який
належить позивачу, та автомобіля марки
«Фольксваген Пассат» під керуванням
водія ОСОБА_7, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована у
ПрАТ «СК «Брокбізнес», у зв'язку з чим у
страхової компанії відповідно до ст.
ст. 12, 22-1, 26-1, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виник обов'язок відшкодувати
позивачу заподіяну матеріальну шкоду,
оскільки дані, які б свідчили про те, що
вказана дорожньо-транспортна пригода
сталася за інших обставин, а також
автомобіль марки «Черрі» отримав
наявні пошкодження не тільки при
вказаному зіткненні, у справі відсутні.
При цьому суд вважав, що у ОСОБА_7 виник
обов'язок сплатити розмір франшизи та
відшкодувати моральну шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що згідно з висновками
експертного дослідження та експерта
обставини дорожньо-транспортної
пригоди та механізм пошкоджень
транспортних засобів з технічного
огляду є неспроможним, не відповідають
слідовій інформації та кінцевому
розташуванню транспортних засобів на
місці пригоди, зафіксованому в схемі
дорожньо-транспортної пригоди, а тому
подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування або про факт
настання страхового випадку є
підставою для відмови вздійсненні
страхового відшкодування відповідно
до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
страхування». А також виходив з того, що
наявність постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_7 та визнання нею вини не є
безумовною підставою для стягнення з
неї матеріальної та моральної шкоди.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «СК
«Брокбізнес» (поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 09 серпня 2012
року № АВ/345724, строк дії до 08 серпня 2013
року).

Отже, на спірні правовідносини
поширюється дія Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який
регулює відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності) і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Згідно зі ст. 37 Закону № 1961-IV підставою
для відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) є:
навмисні дії особи, відповідальність
якої застрахована (страхувальника),
водія транспортного засобу або
потерпілого, спрямовані на настання
страхового випадку; невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди;
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про страхування» підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або про факт настання
страхового випадку.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України, Законом України «Про
страхування», цим та іншими законами
України і нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції, встановивши, що
ПрАТ «СК «Брокбізнес» відмовило у
виплаті страхового відшкодування,
оскільки механічні пошкодження на
автомобілях не відповідають
обставинам та механізму утворення
пошкоджень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про страхування», у
порушення положень ст. ст. 303, 316 ЦПК
України неправильно вирішив питання,
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин, та не
врахував, що спірні правовідносини
регулюються спеціальним Законом №
1961-IV, і якщо норми цього Закону
передбачають інше, ніж положення інших
актів цивільного законодавства
України, то застосовуються норми цього
Закону (п. 2.1 ст. 2 Закону №1961-IV), та не
звернув уваги на те, що у ст. 37 Закону №
1961-IV не передбачено такого випадку для
відмови у здійсненні страхової
виплати, як подання страхувальником
свідомо неправдивих відомостей про
предмет договору страхування та про
факт настання страхового випадку.

Разом з тим відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22
ЦК України особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV
розмір франшизи при відшкодуванні
шкоди, заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
не може перевищувати 2 відсотки від
страхової суми, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції на підставі наявних у
справі доказів встановив, що з вини
відповідача ОСОБА_7 сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля, який належить позивачу, та
автомобіля під керування відповідача,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 застрахована у ПрАТ «СК
«Брокбізнес», позивачу завдана шкода,
розмір якої визначений у звіті з оцінки
транспортного засобу, ПрАТ «СК
«Брокбізнес» безпідставно відмовило у
виплаті страхового відшкодування,
обґрунтував свої висновки та,
керуючись ст. ст. 12, 22-1, 26-1, 29 Закону №
1961-IV, правильно задовольнив позов.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню як таке, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 04 червня 2014 року скасувати,
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 02 квітня 2014 року
залишити в силі

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С.
Олійник