АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/8189/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 415/45/14-ц
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової
А.І., Гальянової І.Г.

при секретарі Герасимовій
К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Лисичанського міського суду
Луганської області від 04 вересня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до
ЛКП ЖЕК №1, Лисичанської міської ради,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та визнання права
на житло, третя особа Орган опіки та
піклування Лисичанської міської ради,-

в с т а н о в и л а

Представник позивача ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
відповідачів, в обґрунтування якого
вказала, що позивачперебуває на
квартирному обліку у відділі по обліку
та розподілу житлової площі
Лисичанської міської ради з 2005 року, як
молодий спеціаліст - лікар.

06 лютого 2006 року між позивачем та
начальником ЛКП ЖЕК № 1 укладено
договір найму житла у будинках
державного та комунального житлового
фонду, згідно з якимпозивачу та членам
сім'ї позивачанадана в користування
квартира АДРЕСА_1. Квартира знаходилася
в незадовільному санітарно -
технічному стані, про що було складено
акт від 30.01.2006 р.

В квартирі була зареєстрована
відповідачка - ОСОБА_5, яка знаходилася
у розшуку за скоєння кримінального
злочину, та відповідач ОСОБА_6, який
також не мешкав в квартирі тривалий
час.

Позивач за власні кошти зробила ремонт
квартири, встановила вхідні двері, які
були відсутні. Також позивач
встановила склопластикові двері на
балкон, які були повністю зруйновані,
повністю замінила санітарно - технічне
обладнання в квартирі, яке було
непридатне до користування, встановила
в квартирі електропостачання, зробила
ремонт кухні, ванній кімнати, туалету,
житлових кімнат, коридору. Всього
позивач оцінює свої витрати на
відновлювання квартири, в якої
розводилися костри на підлозі та були
відсутні двері та вікна, в розмірі 32000
грн.

Позивач погодилася на вселення в
зруйновану квартиру, у зв'язку з тим, що
керівництво Лисичанської міської ради
запевнилоїї в тому, що квартира буде
надана її сім'ї на підставі ордеру, як
молодому спеціалісту. Щорічно договір
найму житла поновлювався, позивач
сплачувала за комунальні послуги,
зберігала житло. Відповідач ЛКП ЖЕК № 1
подавало позов досуду про визнання
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, але не довели справу до
завершення, позов за невідомими
позивачу причинами був залишений без
розгляду.

В цей час ОСОБА_5 арештована та
знаходиться під вартою. Але начальник
ЛКП ЖЕК № 1 направляє позивачу
повідомлення про звільнення квартири
на підставі заяви ОСОБА_5. про надання
їй вільного доступу до квартири.

Відповідач ОСОБА_5 та її повнолітній
син багато років не мешкають в спірній
квартирі без поважних причин, жодного
разу не ставили питання про вселення в
квартиру, в квартирі відсутні їх
особисті речі на цей час і були
відсутні на час вселення позивача до
квартири, за ними не зберігалося право
користування квартирою у
встановленому законом порядку.

Позивач вважає, що відповідачка ОСОБА_5
та відповідач ОСОБА_6 втратили право
користування житловим приміщенням.

Позивач мешкає та зареєстрована в
спірній квартирі разом з малолітнім
сином, іншого житла не має, з чоловіком
шлюб розірвано. Протягом 7 років
позивачу, як молодому спеціалісту, що
перебуває на позачерговому
квартирному обліку, не надали житлове
приміщення, щорічно обіцяли вирішити
питання по квартирі, в якійвона мешкає
протягом 7 років. ОСОБА_2 вважає, що
набула право на проживання в спірній
квартирі. Позивач зверталася до
Лисичанської міської ради з заявою про
вирішення питання щодо видачі їй
ордеру на квартиру, але відповіді не
отримала.

До початку розгляду справи судом по
суті представником відповідача ЛКП
«ЖЕК № 1 було подано письмове
заперечення на позовну заяву, у якому
представник відповідача просив
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, обґрунтовуючи
наступним. КП «ЛЖЕК № 1» частково не
визнає позовні вимоги ОСОБА_2 з таких
підстав.

Наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, яка
довгий час перебувала в розшуку за
скоєння тяжкого злочину, в даний час -
під вартою.

За даною адресою також зареєстровані:
ОСОБА_7, який знятий з реєстраційного
обліку у зв'язку з відбуттям покарання
в місцях позбавлення волі, ОСОБА_6.

Приблизно з 2002 року в квартирі за
вказаною адресою ніхто не проживав,
комунальні послуги не оплачував, в
результаті чого утворилася
заборгованість.

З метою збереження житлового фонду,
виконкомом Лисичанської міськради
дана квартира була надана родині
ОСОБА_2 в піднайом з видачею оглядового
ордера для огляду житлового приміщення
від 30.01.2006 року.

06.02.2006 року було укладено договір найму
квартири АДРЕСА_1, і сім'я ОСОБА_2 була
зареєстрована за вищевказаною адресою.
В данийчас позивачка проживає в ній з
неповнолітнім сином.

У жовтні 2009 року адміністрація КП ЛЖЕК
№ 1 звернулася в Лисичанським міського
суду з позовними вимогами про визнання
ОСОБА_5 та ОСОБА_6такими, що втратили
право на житло.

Представником ОСОБА_6 був поданий
зустрічний позов до ОСОБА_2 і членам її
сім'ї про виселення з займаного жилого
приміщення та визнання договору найму
житла недійсним, із залученням КП ЛЖЕК
№ 1 в якості 3-ї особи.

05.02.2010 року КП ЛЖЕК № 1 відмовився від
своїх позовних вимог, щоб зберегти за
собою право повторного звернення до
суду.21.05.2010 року позовні вимоги ОСОБА_7
залишені без розгляду у зв'язку з
неодноразовою неявкою позивача у
судове засідання без поважних причин.

У 2011 році договір піднайму позивачці
ОСОБА_2 був продовжений до 18.02.2012 року, а
19 березня 2013 року - до 19.03.2014 р.

В квартиру ОСОБА_5 вселялась з родиною
за ордером і є основним
квартиронаймачем, у зв'язку з її
зверненням з питання вселення в
квартиру, «ЛЖЕК № 1» було направлено
ОСОБА_2 повідомлення про розірвання
договору найму і звільнення квартири
за вищевказаними обставинам і в зв'язку
з наявною заборгованістю по оплаті
послуг ЖЕКу згідно п. 1.3.3, 2.1.1., 4.4
договору.

Станом на 01.01.2014 року заборгованість по
оплаті послуг ОСОБА_2 становить 1104,96грн.

На підставі викладеного КП «ЛЖЕК № 1»
не визнає позовні вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання укласти з нею договір
найму житлового приміщення у квартирі
АДРЕСА_1 м. Лисичанська.Проти позовних
вимог ОСОБА_2 про визнання такими, що
втратили право на житло ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 в спірній квартирі КП «ЛЖЕК №
1», не заперечує.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_3 підтримала позовні
вимоги позивачки, підтвердила доводи,
викладені у позовній заяві, та просила
суд задовольнити позов в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача ЛКП «ЖЕК № 1» ОСОБА_11
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі, підтримала письмові
заперечення у повному обсязі, однак
проти задоволення позовних вимог
заперечувала у повному обсязі.

Представник відповідача Лисичанської
міської ради ОСОБА_12 проти задоволення
позовних вимог заперечувала,
зазначила, що позивач при укладанні
договорів найму розуміла, що вони
носять тимчасовий характер і що вона
змушена буде звільнити спірне
приміщення у разі з'явлення
відповідачів по справі - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. Окрім цього, ОСОБА_2 перебуває
на квартирному обліку у відділі по
обліку та розподілу житлової площі
Лисичанської міської ради з 2005 року, як
молодий спеціаліст та не знята з нього.
Знаходиться у черзі під номером 217.
Також вважає, що строк дії останнього
договору найму, укладеного позивачем
щодо спірної квартири, сплинув. З
позовом про визнання ОСОБА_5 такою, що
втратила право користування спірною
квартирою, після звільнення її з-під
варти, до суду ніхто не звертався.
Отже,ОСОБА_5 продовжує бути наймачем
спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Відповідач ОСОБА_6.в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.До суду надав письмове
заперечення на позовну заяву позивача,
у якій просив у задоволенні позовних
вимог позивачу відмовити та розглядати
справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_13позов не визнав у
повному обсязі, проти задоволення
позовних вимог заперечував. Просив
відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
третьої особи Органу опіки та
піклування Лисичанської міської ради -
ОСОБА_14 проти задоволення позовних
вимог заперечувала, просила суд
захистити інтереси дитини.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 04 вересня 2014
року в задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

З апеляційною скаргою на зазначене
рішення звернуласьОСОБА_2., яка
просиласкасувати оскаржуванерішення
суду першої інстанції та незаконність,
та просила ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, наймачем квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_5, яка довгий час перебувала в
розшуку за скоєння тяжкого злочину, в
даний час - під вартою.

За даною адресою також зареєстровані:
ОСОБА_7, який знятий з реєстраційного
обліку у зв'язку з відбуттям покарання
в місцях позбавлення волі, ОСОБА_6.

Судом також встановлено, що з метою
збереження житлового фонду, виконкомом
Лисичанської міськради дана квартира
була надана родині ОСОБА_2 в піднайом з
видачею оглядового ордера для огляду
житлового приміщення від 30.01.2006 року.

06.02.2006 року було укладено договір найму
квартири АДРЕСА_1, і сім'я ОСОБА_2 була
зареєстрована за вищевказаною адресою.
В подальшому щорічно такі договори
переукладалися із подовженням строку
дії на рік.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка ОСОБА_2 в спірну
квартиру була вселена та тимчасово
зареєстрована з неповнолітнім сином
ОСОБА_15 з порушенням встановленого
порядку вселення осіб до наймачів, а
відтак не набула права користування
жилим приміщенням, оскільки право
постійного користування на зазначену
квартиру на підставі службового ордеру
належить ОСОБА_5 із сім'єю з п'яти осіб.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно з довідкою № 233/01-02 від 17.02.2014
року, наданою управлінням власності
Лисичанської міської ради, житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, є об'єктом права комунальної
власності територіальної громади м.
Лисичанська та перебуває на
балансовому обліку комунального
підприємства «ЛЖЕК № 1» (а.с. 56).

З 2006 року між КП «ЛЖЕК № 1» та ОСОБА_2
кожного року укладались договори найму
житлового приміщення, останній від
19.03.2013 року, предметом якого відповідно
до п. 1.1. договору, КП ЛЖЕК № 1 надає
ОСОБА_2 та членам її сім'ї: сину ОСОБА_15
право на тимчасове користування житлом
на строку до 19 березня 2014 року за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21, 22, 57).

Водночас, єдиною правовою підставою
для укладання договору найму і
відповідно вселення до жилих приміщень
державного або комунального житлового
фонду є ордер (ст. 58 ЖК України). Договір
житлового найму укладається на
невизначений термін, оскільки
громадяни отримують житло у
безстрокове користування.

Крім наймача правом користування
житловою площею наділені члени його
сім'ї, які вселилися до приміщення в
установленому законом порядку. Інші
можуть вселитися і користуватися жилим
приміщенням лише за письмовою згодою
всіх членів сім'ї, які проживають разом
із наймачем.

Тексти договорів найму від 06.02.2006 року
та від 18.02.2009 року свідчать про те, що
однією з умов договору, є умова щодо
звільнення ОСОБА_2 займаного житла за
адресою: АДРЕСА_1, у разі прибуття
основних квартиронаймачів.

Судова колегія вважає, що районний суд
обґрунтовано дійшов висновку про те, що
позивачем фактично не заперечувалось
факту того, що відповідачі є основними
наймачами спірної квартири, отже її
вселення у спірне жиле приміщення
відбулося з порушенням встановленого
порядку вселення осіб до наймачів.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в тій
частині, що покращення житлових умов в
тимчасовому жилому приміщення не є
підставою для визнання права
користування таким житловим
приміщенням. Доказам по справі в цій
частині районним судом дана об'єктивна
оцінка і зроблений вірний висновок.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
зобов'язання ЛКП ЖЕК № 1 укласти з
ОСОБА_2 договору найму житлового
приміщення в квартирі АДРЕСА_1,
районним судом враховано, що за
позовами у справах такої категорії
позивачем може бути наймодавець житла
або один з наймачів житла, а тому
обґрунтовано відмовлено.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 04 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -