№2/756/778/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Тітова М.Ю.

при секретарі
Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
правочинів недійними та вилучення
транспортного засобу та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
добросовісним набувачем та повернення
транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів
недійними та вилучення транспортного
засобу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
йому належав напівпричіп-платформа
марки «TASER F6-64», 2000 року випуску, який
він мав намір продати ОСОБА_2 Проте
через відсутність у останнього коштів
на придбання цього транспортного
засобу, погодився надати напівпричіп в
оренду, для чого видав йому генеральну
довіреність з правом передоручення. В
подальшому він дізнався про те, що
орендар від його імені зняв
транспортний засіб з реєстраційного
обліку та 13 червня 2008 року уклав
біржову угоду, якою здійснив
відчуження зазначеного транспортного
засобу від його імені на свою користь. 18
серпня 2009 року він, як новий власник,
відчужив зазначений напівпричіп
ОСОБА_3 Посилаючись та те, що біржову
угоду від 13 червня 2008 року він не
підписував і транспортний засіб вибув
із його володіння не з його волі, а у
результаті незаконних дій відповідача.

Просить суд на підставі ст.ст. 237, 238, 249,
639, 640, 651 ЦК України визнати біржову
угоду №820537 від 13.06.08 між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 щодо продажу транспортного
засобу напівпричепу-платформи марки
«TASKER F6-64», 2000 року випуску, шасі НОМЕР_2
та біржову угоду №925756 від 18.08.09 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо продажу
транспортного засобу
напівпричепу-платформи марки «TASKER F6-64»,
2000 року випуску, шасі НОМЕР_2 недійсними
і вилучити у ОСОБА_2, ОСОБА_3 цей
напівпричеп.

ОСОБА_3 подано зустрічний позов до
ОСОБА_1, в якому він просив на підставі
ст.ст. 16, 228 -232, 388, 397 ЦК України визнати
його добросовісним набувачем
напівпричепа - платформи марки «TASKER
F6-64», 2000 року випуску, шасі НОМЕР_2 та
повернути йому цей напівпричеп.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, у задоволенні зустрічного
позову просив відмовити.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечував, зустрічний позов
просив задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а у задоволенні
зустрічного позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

04.02.08 позивач відповідно до
довіреності, яка посвідчена приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатися (в
тому числі продати, обміняти, здавати в
оренду, зняти з обліку або поставити на
облік в органах ДАІ) належним йому
причепом марки «TASKER F6-64», 2000 року
випуску, шасі НОМЕР_2, тип ТЗ -
напівпричеп-платформа, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Довіреність припинена
27.02.09.

13.06.08 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
біржову угоду купівлі-продажу
транспортного засобу №820537, за якою
позивачем було продано ОСОБА_2 спірний
напівпричеп за 100 грн.

18.08.09 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено
біржову угоду купівлі-продажу
транспортного засобу №925756, відповідно
до якою ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 спірний
напівпричеп.

03.02.10 дізнавачем ВД Голосіївського РУ
ГУ МВС України в м. Києві порушено
кримінальну справу по факту підробки
документу за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З висновку спеціаліста №1481 від 22.12.09
вбачається, що підпис в графі
«Покупець» зображення якої є в
біржовому договорі (угоді)
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний №820537 від 13.06.08 виконано
ОСОБА_2, підпис в графі «Продавець»
зображення якого є в біржовому
договорі (угоді) купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний
№820537 від 13.06.08 виконано не ОСОБА_1, а
іншою особою.

Суд не вбачає підстав для сумніву у
правильності складені зазначеного
висновку спеціаліста, оскільки
дослідження проводилося ОСОБА_7, який
має вищу юридичну освіту, кваліфікацію
судового експерта з правом проведення
«Почеркознавчої експертизи (свідоцтво
№1018 від 25.05.1995 р.) стаж експертної
роботи з 1995 року.

Крім того, відповідачами не надано суду
доказів того, що проведене дослідження
спеціаліста є неправильним чи не
відповідає дійсності. Також, провести
судову почеркознавчу експертизу суду
можливості відсутні, оскільки за
інформацією УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві підстави реєстраційної операції
спірного напівпричепа на ОСОБА_2
знищені (гідно п. 506 наказу МВС України
№519-2002, строк зберігання складає 5
років).

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202
ЦПК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Таким чином, виходячи з наявних
доказів, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 не підписував відповідну
біржову угоду, його воля не була
направлена на вчинення цього
правочину, то біржова угода є
недійсною.

Крім того, згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Таким чином, на думку суду, при
укладенні біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
№925756 від 18.08.09 в момент його вчинення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дотримано вимог ст. 203
ЦК України, відсутні будь-які докази
вважати інакше та як наслідок відсутні
підстави для визнання його недійсним.
Фактично ОСОБА_2 відчужена спірний
напівпричеп, однак він не мав на це
права, а тому позивачу необхідно
пред'являти вимогу про витребування
майна в порядку ст. 388 ЦК України.

Крім того, не підлягає задоволенню
вимога про вилучення у ОСОБА_2, ОСОБА_3
напівпричеп, оскільки не вирішено
питання про витребування його від
ОСОБА_3, а також за поясненнями сторін
цей напівпричеп знаходиться у
позивача.

Вимоги ОСОБА_3 не підлягають
задоволенню з вищезазначених підстав,
так як біржова угода від 13.06.08 №820537
підлягає визнанню недійсною та без
вирішення питання про витребування
цього майна в порядку ст. 388 ЦК України.
Необхідно також зазначити, що такого
захисту порушеного права як визнання
добросовісним набувачем не
передбачено чинним законодавством.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 15,
57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати біржову угоду №820537 від 13.06.08
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо продажу
транспортного засобу
напівпричепу-платформи марки «TASKER F6-64»,
2000 року випуску, шасі НОМЕР_2 -
недійсною.

У задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання добросовісним набувачем
та повернення транспортного засобу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: М.Ю. Тітов