Справа №173/2004/14-ц
Провадження №2/173/1185/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
областіВ складі: головуючої - судді
Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Верхньодніпровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог: відділення
міграції та реєстрації фізичних осіб
Верхньодніпровського РВ ГУМВС України
в Дніпропетровській області про
визнання особи, втратившою право
користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1,
з позовом про визнання особи,
втратившою право користування жилим
приміщенням до відповідач ОСОБА_2,
посилаючись на наступне: вона є
власником житлового будинку № 20
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
03.06.2003 року.

В житловому будинку з 11.05.2005 року і по
цей час зареєстрований ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно акту депутата
Верхівцевської міської ради від 03.09.2014
року, не проживає за вказаною адресою з
липня 2010 року, тобто більше 5-ти років, а
постійно проживає в іншому місці, яке
їй невідоме.

Так як ОСОБА_3. зареєстрований в
належному їй житловому будинку, вона
змушена платити за нього комунальні
платежі, а також нести витрати по
утриманню будинку, Вона не може в
повному обсязі розпорядитись своїм
майном, відповідач не є її родичем або
членом сім»ї та є для неї сторонньою
особою.

Самостійно вона не може зняти з
реєстрації відповідача за вказаною
адресою, що й стало підставою
звернення до суду

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному об"ємі, давши пояснення
фактично установлені матеріалами
справи.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому
засіданні позовні вимоги визнав.
Пояснивши, що він дійсно не проживає в
будинку позивачки з червня-липня
місяця 2010 року. Проте з реєстраційного
обліку він не знімався, так як під час
спільного проживання він вклав свої
кошти в ремонт будинку, будівництво
господарських споруд, а коли припинив
спільно проживати з позивачкою, то
вона поросила його залишити належний
їй будинок. Всі докази, які в нього були
на підтвердження його вкладу в
будівництво зникли. І він таким чином
намагався відшкодувати свої
матеріальні затрати не знімаючись з
реєстраційного обліку.

Третя особа, що не заявляє
самостійних вимог - представник
відділення міграції та реєстрації
фізичних осіб Верхньодніпровського РВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області в судове засідання не з»явився,
подавши заяву про слухання справи у
відсутність його представника.
заперечень проти задоволення позовних
вимог не зазначив.

Вислухавши осіб, що приймали участь
у розгляді справи, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, є власницею житлового
будинку з прилеглими до нього
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується копією договору
купівлі продажу будинку від 03.06.2003
року, посвідченого приватним
нотаріусом Верхньодніпровського
районного нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4. та
зареєстровано в реєстрі за № 548.

Судом встановлено, що з 11.03.2005 року в
даному будинку зі згоди позивачки було
зареєстровано відповідача ОСОБА_2, з
яким позивачка проживала однією сім»єю
без реєстрації шлюбу, що
підтверджується записами в домовій
книзі та довідкою з адресно -
довідкового сектору по
Дніпропетровській області.

Факт не проживання відповідача в
домоволодінні, розташованому за
адресою: АДРЕСА_1 визнається
відповідачем та підтверджується атом
депутата Верхівцевської міської ради
№ 25 від 03.09.2014 року, згідно якого
встановлено, що при опитуванні сусідів
встановлено, що в домоволодінні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2, не проживає з липня
2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача та
членів його сім»ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст.. 72 ЖК України
визнання особи, такою що втратила
право на користування жилим
приміщенням в наслідок відсутності
цієї особи більше встановлених
строків здійснюється в судовому
порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України
член сім»ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у
разі відсутності члена сім»ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним та власником житла.

Так як з наданих суду доказів
встановлено, що відповідач не проживає
в домоволодінні, розташованому за
адресою за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2010
року, тобто понад один рік, відповідно
він втрачає право на користування
даним житловим приміщення.

З пояснень самого відповідача
вбачається, що він не має наміру
проживати та користуватись
вищезазначеним житловим приміщенням.
Відмова його в добровільному порядку
знятись з реєстрації у вказаному вище
домоволодінні обумовлена тим, що таким
чином він намагався змусити
позивачку відшкодувати йому понесені
матеріальні затрати на ремонт даного
будинку та господарських споруд.
Проте, зняття з реєстраційного обліку
особи у житловому приміщення не
пов»язується із спонуканням виконати
або не виконати іншого власника чи
користувача житлового приміщення,
певних дій. Питання щодо відшкодування
понесених матеріальних витрат є
самостійним предметом спору, і
відповідач не позбавлений права
захистити свої права, пред»явивши
відповідний позов до позивачки.

Оцінюючи всі докази по справі у їх
сукупності суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги щодо
визнання відповідача ОСОБА_2, таким, що
втратив право користування
домоволодінням розташованим за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
передбачено, що зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі: судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про
визнання ОСОБА_2, таким, що втратив
право користування домоволодінням
розташованим за адресою: АДРЕСА_1 є
підставою для зняття його з
реєстраційного обліку за даною
адресою і не потребує додаткового
покладення відповідних обов»язків на
державну міграційну службу України в
Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягнення понесені нею
судові витрати, а саме 243 грн., 60 коп., за
сплачений судовий збір, так як
позовні вимоги позивача задоволені в
повному об»ємі.

Керуючись ст. 10,60, 80 212,213 214, 215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за
позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог: відділення
міграції та реєстрації фізичних осіб
Верхньодніпровського РВ ГУМВС України
в Дніпропетровській області про
визнання особи, втратившою право
користування жилим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - житловим будинком
АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 243 грн., 60
коп.

Рішення може бути оскаржене до
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд
Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо така скарга не
подавалась. У випадку подання
апеляційної скарги рішення набирає
чинності після розгляду справи судом
апеляційної інстанції, якщо не було
змінене або скасоване.

Суддя
Петрюк Т.М.