УХВАЛА

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» до
публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», ОСОБА_3 про
відшкодування страхової виплати за
касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року приватне акціонерне
товариство «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ
«АСК «ІНГО-Україна») звернулось до суду
з указаним позовом, посилаючись на те,
що 4 листопада 2013 року по
вул. Левицького, 70 у м. Львові сталась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортних засобів:
автомобіля «Хюндай Акцент», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля «Хюндай Таксон», державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 27 листопада 2013 року ОСОБА_3
було винним у скоєнні ДТП. На момент
скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована у публічному
акціонерному товаристві «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» (далі -
ПАТ «УСК «Гарант-Авто»). Автомобілю
«Хюндай Таксон», застрахованому у
товаристві, унаслідок ДТП завдано
механічних пошкоджень. Вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Хюндай Таксон» становить 11 391 грн 92
коп., а з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу - 8 881 грн 68 коп.
Товариство відшкодувало власнику
пошкодженого транспортного засобу
завдану шкоду у розмірі 11 294 грн 34 коп.,
шляхом оплати вартості ремонтних
робіт. Вважало, що ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» є особою, відповідальною
за відшкодування заподіяних збитків у
розмірі 8 881 грн 68 коп. Також вважало, що
ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити на їх
користь різницю між фактично сплаченою
сумою страхового відшкодування та
розміром відповідальності його
страховика, з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу, що складає 2 412 грн 66
коп.

Позивач просив стягнути з ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» на його користь грошові
кошти у розмірі 8 881 грн 68 коп. та з
ОСОБА_3 2 412 грн 66 коп.

Заочним рішенням Галицького районного
суду м. Львова від 16 квітня

2014 року позов ПрАТ «АСК «Інго Україна»
задоволено. Стягнуто з

ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» на користь ПрАТ «АСК
«Інго Україна» 8 881 грн 68 коп. на
відшкодування суми страхового виплати.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «АСК
«Інго Україна» грошові кошти у розмірі
2 412 грн 66 коп. Стягнуто солідарно з ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» та ОСОБА_3 на користь ПрАТ
«АСК «Інго Україна» судові витрати у
розмірі 229 грн 41 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 14 жовтня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог ПрАТ «АСК
«Інго Україна» до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів та судового збору
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким відмовлено

ПрАТ «АСК «Інго Україна» у задоволенні
цих вимог. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «АСК «Інго
Україна», посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції в частині
відмови у задоволенні позовної вимоги
ПрАТ «АСК «Інго Україна» до ОСОБА_3 та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Отже, рішення апеляційного суду
оскаржується тільки в частині позовних
вимог до ОСОБА_3, тому в іншій частині не
переглядається (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
цивільно-правова відповідальність
особи, винної у скоєнні ДТП, ОСОБА_3 була
застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
до 2 червня 2014 року, тому саме останнє є
особою, відповідальною за
відшкодування заподіяних збитків у
розмірі 8 881 грн 68 коп. Відповідач
ОСОБА_3, як особа, винна у ДТП,
зобов'язаний сплатити різницю між
фактично сплаченою сумою страхового
відшкодування та розміром
відповідальності його страховика.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають фактичним
обставинам справи та правовідносинам,
які вірно встановлені та до яких
застосовано матеріальний закон, який
їх регулює.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог до ОСОБА_3, апеляційний суд
виходив із того, що виплата страхового
відшкодування без урахування
коефіцієнту зносу не є підставою для
стягнення цієї суми з винного
в ДТП.

Проте погодитись із таким висновком
апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 4 листопада 2013
року по вул. Левицького, 70 у м.
Львові сталась ДТП за участю
транспортних засобів «Хюндай Акцент»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3 та автомобіля «Хюндай Таксон»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 На підставі договору
добровільного страхування від 26
листопада 2012 року автомобіль «Хюндай
Таксон» був застрахований у ПрАТ «УСК
«ІНГО Україна».

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 27 листопада 2013
року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
ДТП.

Згідно рахунку-фактури ПАТ
«Львів-авто» від 11 листопада 2013 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Хюндай Таксон», державний
номер НОМЕР_2, складає 11 294 грн 34 коп.
Вартість відновлювального ремонту за
умови його проведення на СТО
офіційного дилера вказаного
автомобіля складає 11 391 грн 92 коп.
згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
63/13 від 18 листопада 2013 року. Шляхом
оплати вартості ремонтних робіт, що
підтверджується страховим актом від 26
листопада 2013 року та платіжним
дорученням від 12 грудня 2013 року № 14 696
позивач відшкодував власнику
пошкодженого транспортного засобу
завдану шкоду у розмірі 11 294 грн 34 коп.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завданий
збиток.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Тобто, вказана норма регулює
правовідносини між страховиками
винної особи та потерпілого або ж між
страховиком потерпілого та потерпілим.

Таким чином, оскільки позивач не є
потерпілим, а особою, до якої перейшло
право зворотної вимоги в порядку
суброгації, то зазначена стаття
підлягає застосуванню виключно до
обов'язку ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
понести власну частину
відповідальності за відшкодування
завданої шкоди і не поширюється на
правовідносини позивача та ОСОБА_3

Суд першої інстанції врахував наведене
та дійшов до правильного висновку про
те, що позивач набув право зворотної
вимоги (в порядку суброгації) до особи,
винної у завданні збитків у розмірі
фактично сплачених грошових коштів, а
до її страховика - в частині,
передбаченій ст. ст. 22.1, 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3
застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
до 2 червня 2014 року, тому саме останнє є
особою, відповідальною за
відшкодування завданих збитків у
розмірі 8 881 грн 68 коп.

Також суд першої інстанції вірно
вважав, що відповідач ОСОБА_3
зобов'язаний сплатити на його користь
різницю між сумою фактично виплаченого
страхового відшкодування та розміром
відповідальності його страховика (з
урахуванням значення коефіцієнта
зносу), що складає 2 412 грн 66 коп.

Проте апеляційний суд помилково
вважав, що факт виплати потерпілому
суми страхового відшкодування без
урахування коефіцієнту зносу не є
підставою для стягнення цієї суми з
ОСОБА_3, оскільки обов'язок виплатити
потерпілому вартість відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу без урахування коефіцієнту
зносу лежить на позивачеві відповідно
до умов договору добровільного
страхування, яким передбачено, що
виплата страхового відшкодування
страховиком у випадку настання
страхового випадку здійснюється без
вирахування зносу на деталі та вузли,
що підлягають заміні в ході
відновлювального ремонту
транспортного засобу.

При цьому апеляційний суд не врахував
таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями., діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22-1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страхових полісі,
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У п. 14 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що у разі, якщо для
відновлення попереднього стану речі,
що мала певну зношеність (наприклад,
автомобіля), було використано нові
вузли, деталі, комплектуючі частини, у
тому числі іншої модифікації, що
випускаються і в обмін знятих з
виробництва однорідних виробів, особа,
відповідальна за шкоду, не має права
вимагати врахування зношеності майна
або меншої вартості пошкоджених частин
попередньої модифікації. Зношеність
пошкодженого майна враховується у
випадках стягнення на користь
потерпілого вартості такого майна (у
разі відшкодування збитків).

В абз. 3 п. 16 зазначеної постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ судам роз'яснено,
що при відшкодуванні страховиком
шкоди, завданої особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, така особа сплачує
потерпілому різницю між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

В абз. 3 п. 24 цієї постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судам роз'яснено, що відповідно
до ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Апеляційний суд зазначене не врахував
та, скасовуючи правильне по суті
рішення, не застосував до спірних
правовідносин норму матеріального
права, яка підлягала застосуванню та
дійшов до невірного висновку про те, що
виплата потерпілому страхового
відшкодування не є підставою для
стягнення цієї суми з винної особи.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом було
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 14 жовтня 2014 року скасувати,
заочне рішення Галицького районного
суду м. Львова від 16 квітня 2014 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О.Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко