АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Кравець Д.І.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Гроуверс» за довіреністю -
ЗабродськогоВ’ячеслава Вікторовича
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року у
справі за позовом
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Гроуверс» до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, про визнання недійсним
договору позики, -

ВСТАНОВИЛА:

05 грудня 2013 року СТОВ «Юнайтед
Гроуверс» звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, у якому просив визнати
недійсним договір позики № 07/2008 від 18
листопада 2008 року, укладений між ОСОБА_2
і СТОВ «Юнайтед Гроуверс», і вирішити
питання про розподіл судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18
листопада 2008 року між ОСОБА_2
(позикодавець) та СТОВ «Юнайтед
Гроуверс» в особі директора ОСОБА_3
(позичальник) був укладений договір
позики № 07/2008, згідно якого
позикодавець надає позичальнику
позику на здійснення останнім
господарської діяльності у розмірі 182
100 грн. 00 коп. строком до 19 листопада 2009
року зі сплатою 60 % річних. Про
існування даного договору СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» стало відомо лише
під час провадження у справі про
банкрутство. Рішенням Загальних зборів
учасників СТОВ «Юнайтед Гроуверс» було
встановлено максимальний розмір
правочину (суми договору, контракту,
угоди, тощо), який має право здійснювати
без додаткової письмової згоди
учасників позивача директор, а саме 50 000
грн. 00 коп. на місяць. У всіх інших
випадках укладення будь-якого
правочину від імені позивача за
підписом його директора повинно
здійснюватись лише на підставі
відповідного рішення керівного органу
позивача - Загальних зборів учасників,
оформленого протоколом. На підставі
зазначеного та зважаючи на те, що
відповідно до умов договору сума
позики складає 182 100 грн. 00 коп., а
необхідне рішення директором від
Загальних зборів його учасників
отримано не було, а тому правочин є
таким, що укладений з перевищенням
повноважень його представника. Крім
того, грошові кошти по договору в
розмірі 182 100 грн. 00 коп. товариством
отримано не було, дані кошти до каси не
надходили, не були оприбутковані і не
відображені в бухгалтерській та
податковій звітності.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року у
задоволенні позову СТОВ «Юнайтед
Гроуверс» було відмовлено.

27 березня 2014 року представник СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» за довіреністю -
Забродський В.В. подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову СТОВ
«Юнайтед Гроуверс». В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки тій обставині, що належними
доказами отримання товариством
грошових коштів є прибутковий касовий
ордер, відображення відповідних
відомостей у журналі реєстрації
прибуткових і видаткових касових
документів, відображення надходження
виручки у касовій книзі, у той час як
кошти від ОСОБА_2 до каси товариства не
надходили, на банківський рахунок
внесені не були. На думку апелянта, суд
першої інстанції не дав належної
оцінки тій обставині, що оспорюваний
договір позики був укладений ОСОБА_3 з
перевищенням повноважень, так як
рішенням Загальних зборів учасників
СТОВ «Юнайтед Гроуверс» було
встановлено максимальний розмір
правочину, який має право здійснювати
без додаткової письмової згоди
учасників позивача директор, а саме 50 000
грн. 00 коп. на місяць.

У судовому засіданні представники СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» за довіреностями -
СерпутькоТ.В. і Недопас О.І. апеляційну
скаргу підтримали і просили її
задовольнити.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 апеляційну скаргу
просили відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідно до
Протоколу № 22 Загальних зборів
учасників Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Гроуверс»
від 15 березня 2008 року було вирішено, що
максимальний розмір правочину (суми
договору, контракту, угоди тощо), який
має право здійснювати від імені СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» без додаткової
письмової згоди учасників товариства
його директор ОСОБА_3, становить 50 000
гривень на місяць. У всіх інших
випадках укладення будь-якого
правочину (договору, контракту, угоди
тощо) від імені СТОВ «Юнайтед Гроуверс»
за підписом директора ОСОБА_3 повинно
здійснюватись на підставі
відповідного рішення вищого керівного
органу товариства - Загальних зборів
учасників, оформленого протоколом (а.с.
46).

18 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Гроуверс» в особі директора ОСОБА_3,
який діяв на підставі Статуту, було
укладено Договір позики № 07/2008,
відповідно до п.п. 1.1 Договору позивачу
було надано відповідачем у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у розмірі 182 100 грн. 00 коп.
строком до 07 серпня 2009 року зі сплатою 60
% річних.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
директором СТОВ «Юнайтед Гроуверс»
ОСОБА_3 під час підписання оспорюваного
договору не перевищено свої
повноваження, не допущено порушень
Протоколу № 22 Загальних зборів
учасників Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Гроуверс»
від 15 березня 2008 року та як наслідок ст.
92 ЦК України.Також суд першої інстанції
вважав, що не можуть визнаватися
недійсними правочини у зв'язку з
вчиненням їх представником з
перевищенням повноважень, оскільки у
разі їх несхвалення особою, яку він
представляє, такі правочини породжують
відповідні правові наслідки для самого
представника, який набуває статус
сторони правочину. Крім того, суд
першої інстанції вказав, що відповідно
до квитанції до прибуткового ордеру №
27 від 18 листопада 2008 року СТОВ «Юнайтед
Гроуверс» було прийнято від ОСОБА_2 182 100
грн. 00 коп. на підставі договору позики
№ 07/2008 від 18 листопада 2008 року (а.с. 14).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову з огляду
на таке.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 та частиною
першою статті 215 ЦК України.

Правові наслідки вчинення правочинів з
перевищенням повноважень визначено
частиною першою статті 241 ЦК України:
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання. Таким
чином, із змісту норми частини першої
статті 241 ЦК України випливає, що
наступним схваленням правочину
законодавець не вважає винятково
прийняття юридичного рішення про
схвалення правочину. Схвалення може
відбутися також і в формі мовчазної
згоди, і у вигляді певних поведінкових
актів (так званих конклюдентних дій)
особи - сторони правочину (наприклад,
прийняття оплати за товар за договором
купівлі-продажу).

Частиною першою статті 92 ЦК України
передбачено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону.

Загальні збори учасників товариства
мають право приймати рішення з усіх
питань діяльності товариства, у тому
числі і з тих, що передані загальними
зборами до компетенції виконавчого
органу (частина перша статті 98 ЦК
України).

Так, відповідно до частини третьої
статті 237 ЦК України представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Разом із цим відповідно до частини
третьої статті 92 ЦК України орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року № 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» при вирішення
спорів щодо визнання недійсними
правочинів, укладених виконавчих
органом господарського товариства,
рішення загальних зборів про обрання
якого на посаду визнано у судовому
порядку недійсним, судам необхідно
керуватися ч. 3 ст. 92, ст. 241 ЦК України.
Зокрема, у відносинах із третіми
особами обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
знати про такі обмеження.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані у спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом 18 листопада 2008
року особою, яка має право вчиняти
юридичні дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори, зазначений
ОСОБА_3, будь-які обмеження щодо його
представництва від імені юридичної
особи не зазначені.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що
про наявність обмежень повноважень
щодо укладенням правочинів від імені
СТОВ «Юнайтед Гроуверс» ОСОБА_3 їй
відомо не було. Будь-яких доказів на
підтвердження обізнаності ОСОБА_2 про
такі обмеження СТОВ «Юнайтед Гроуверс»
суду не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
недоведеність заявлених позовних
вимог, оскільки відомості про
обмеження повноважень директора СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» на час укладення
оспорюваного договору до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців внесені не
були, а тому підстав вважати, що ОСОБА_2
знала або могла знати про обмеження
повноважень директора ОСОБА_3, не має.

Відповідно до квитанції до
прибуткового ордеру № 27 від 18
листопада 2008 року СТОВ «Юнайтед
Гроуверс» було прийнято від ОСОБА_2182 100
грн. 00 коп. на підставі договору позики
№ 07/2008 від 18 листопада 2008 року, а тому не
заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що кошти від ОСОБА_2 до
каси товариства не надходили, на
банківський рахунок внесені не були,
оскільки невиконання вказаних дій
особою, яка діяла від імені СТОВ
«Юнайтед Гроуверс», не є підставою для
визнання договору недійсним.

Отже, підстави для скасування рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 березня 2014 року та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову відсутні, а тому
апеляційна скарга представника СТОВ
«Юнайтед Гроуверс» за довіреністю -
Забродського В.В. підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Гроуверс» за довіреністю -
Забродського В’ячеславаВікторовича -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді