Справа № 203/4788/14-ц
Провадження № 2/0203/1432/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Шаповал
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-інвестиційна група "МЕГА
СІТІ" про стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування
моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

22 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ТОВ "БІГ "МЕГА СІТІ"
про стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування
моральної шкоди. Свої позовні вимоги
позивач обґрунтував тим, що від 03.02.2014 р.
він працює у відповідача на різних
посадах. Протягом роботи позивачу
систематично не сплачується заробітна
плата, заборгованість по якій за період
від лютого по жовтень 2014 року складає 35
478,20 грн. Позивач також порушує приписи
статті 115 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП), не сплачуючи
заробітну платню двічі на місяць. Крім
того, порушення прав позивача, що
полягає у невиплаті йому заробітної
плати, заподіяло йому моральну шкоду,
яку він оцінює у 10 000,00 грн. Викладені
обставини стали причиною звернення
позивача до суду з позовом (з
урахуванням уточнень) про стягнення
заборгованості по заробітній платі в
сумі 35 478,20 грн., відшкодування
моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., а
також витрат на правову допомогу в сумі
6 000,00 грн. (а.с.а.с. 1 - 6, 19 - 24).

У судовому засіданні позивач, його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі, а представники
відповідача - заперечували проти їх
задоволення.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2014 р. за
наказом № 8 позивача було прийнято на
посаду менеджера з регіонального
розвитку. При цьому наказом було
визначено розмір заробітної плати
позивача з якою останній ознайомився і
погодився (а.с.а.с. 49 - 53).

26 травня 2014 року відповідачем було
видано наказ № 34-ОС про переведення
позивача на посаду начальника відділу
регіональних продаж
Дніпропетровського регіону. Цим
наказом також було визначено розмір
заробітної плати позивача з якою
останній ознайомився і погодився
(а.с.а.с. 54, 55).

22 липня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про звільнення
за власним бажанням від 05.08.2014 р. (а.с.а.с.
62 - 64).

05 серпня 2014 року відповідачем було
видано наказ № 52-ОС про звільнення
позивача за власним бажанням (а.с. 65).

20 серпня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про направлення
його трудової книжки поштою за адресою:
м. Дніпропетровськ, вул. Попудренка, 18
(а.с.а.с. 73 - 75).

02 вересня 2014 року відповідачем за
вказаною адресою було направлено
трудову книжку, проте її було повернуто
з позначкою листоноші "за закінченням
строку зберігання" (а.с.а.с. 76 - 78).

Відповідно до частин 1, 2 статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК) суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Згідно з частинами 2, 3 статті 10 ЦПК
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що позивач не довів
належними та допустимими доказами
наявність перед ним заборгованості по
заробітній платі.

Відповідач, натомість, надав суду
належні письмові докази, які свідчать
про відсутність такої заборгованості.
Такими доказами є касовий чек від 11.06.2014
р. про сплату позивачу заробітної плати
в сумі 8 532,00 грн., довідка № М-000000051 від
10.11.2014 р. про доходи позивача за час
роботи у відповідача, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
за ІІ квартал 2014 року (Форма № 1ДФ)
(а.с.а.с. 81 - 83).

Вказані письмові докази цілком
відповідають змісту наказу № 8 від
03.02.2014 р., наказу № 34-ОС від 26.05.2014 р. та
штатних розкладів, у яких було
визначено розміри заробітної плати
позивача (а.с.а.с. 57, 58, 60, 61).

При цьому суд критично ставиться до
доводів позовної заяви про інший
розмір заробітної плати (4 000,00 грн.),
нібито узгодженої з позивачем при
прийнятті на роботу, оскільки такі
доводи спростовуються наведеними вище
письмовими доказами.

Суд також вважає безпідставним
твердження позивача про те, що кошти,
отримані ним за касовим чеком від 11.06.2014
р., призначалися на відшкодування йому
витрат з експлуатації власного
транспорту, оскільки таке твердження
теж не базується на відповідних
належних та допустимих доказах.

Вирішуючи спір у частині відшкодування
моральної шкоди, суд виходить з
наступного.

Висуваючи вказану вимогу, позивач
зазначив, що вона полягає лише у тому,
що йому дотепер не сплачена
заборгованість по заробітній платі,
яка, на його думку, складає 4 000,00 грн. на
місяць.

Будь-яких інших підстав для
відшкодування моральної шкоди
(наприклад: порушення строків оплати
праці, порушення приписів статті 115
КЗпП) позовна заява не містить.

Таким чином, зважаючи на приписи частин
1, 2 статті 11 ЦПК, а також те, що
заборгованості по заробітній платі
перед позивачем насправді не існує,
підстав для стягнення на користь
позивача компенсації заподіяної
моральної шкоди суд не знаходить.

Відтак, суд не вбачає підстав для
задоволення заявленого у справі
позову.

У порядку статті 88 ЦПК судові витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88,
208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-інвестиційна група "МЕГА
СІТІ" про стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 05 грудня
2014 року.

Суддя
М.О. Католікян