УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Гримич М.К., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
Страхування» про захист прав
споживачів та стягнення страхового
відшкодування, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
22 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 11 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, у якому
просив захистити його права як
споживача шляхом визнання незаконною
відмови приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
Страхування» у виплаті страхового
відшкодування за двома договорами
страхування від 01 червня 2013 року,
стягнути з відповідача страхове
відшкодування втраченого майна у
розмірі страхової суми згідно
договорів страхування від 01 червня 2013
року на загальну суму втраченого майна
у розмірі 6 738 грн 40 коп., також стягнути
12 517 грн 80 коп. пені за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування та 30 тис. грн моральних
збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01
червня 2013 року ОСОБА_6 придбав два
мобільних телефони «LG P715 Optimus L7 II Dual»
вартістю по 2 599 грн кожний. За
пропозицією продавця, який виступив у
якості представника відповідача у
справі, того ж дня було укладено два
договори добровільного страхування
придбаного майна. Страхувальник
гарантував повне страхове
відшкодування у разі настання
страхового випадку за договорами.

24 червня 2013 року сталася крадіжка
застрахованих відповідачем телефонів,
однак приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Альфа
Страхування» виплачувати страхові
кошти відмовилося, що і стало підставою
для звернення до суду із вказаним
позовом.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 січня
2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 11 березня 2014 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
і направити справу до апеляційного
суду на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 01
червня 2013 року в магазині товариства з
обмеженою відповідальністю «Комфі
Трейд» позивачем було придбано два
мобільні телефони: смартфони «LG Р715 Optimus
L7 II Dual White» та «LG Р715 Optimus L7 II Dual Black Blue»,
вартістю по 2 599 грн, кожен.

01 червня 2014 року між ОСОБА_6 та
приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Альфа
Страхування» укладено два договори
добровільного страхування вказаних
мобільних телефонів на страхову суму 2
599 грн кожний (а. с. 127). Позивачем
сплачено страхові внески по кожному
договору в розмірі 420 грн.

З умов договорів (пункти № 11)
вбачається, що всі інші умови
страхування за цими договорами
визначаються частинами другими цих
договорів та Правилами і є
обов'язковими для сторін.

25 червня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Генічеського районного відділу УМВС
України в Херсонській області із
заявою про викрадення з його
автомобіля мобільного телефону «LG Р715
Optimus L7 II Dual White» придбаного 01 червня 2013
року.

Згідно довідки за підписом начальника
Генічеського районного відділу УМВС
України в Херсонській області вказана
вище заява зареєстрована, подія
внесена до ЄРДР від 26 червня 2013 року за
ознаками ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка).
Розпочато кримінальне провадження.

Згідно довідки слідчого про стан
досудового розслідування
кримінального провадження від 21 січня
2014 року (а. с. 131) 24 червня 2013 року
невстановлена особа, в с. Генгорка,
Генічеського району. Херсонської
області, таємно шляхом вільного
доступу проникла до автомобілю ВАЗ 2109,
державний номер НОМЕР_1, який
знаходився на автостоянці, звідки
скоїла крадіжку мобільного телефону «LG
Р715», який належить ОСОБА_6, чим завдала
матеріальної шкоди потерпілому.
Досудове розслідування триває.

Листом віл 15 липня 2013 року приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Альфа Страхування»
відмовило ОСОБА_6 у виплаті страхового
відшкодування з тих підстав, що вказану
вище подію не визнано страховим
випадком який покривається
відповідними виплатами.

Доводи відповідача ґрунтуються на
тому, що відповідно до п. п.
2.1.1. частини 2 договору страхування,
страховими ризиками є: крадіжка зі
зламом, грабіж, розбій, пошкодження та
знищення ЕП. В Єдиному реєстрі
досудових розслідувань дана подія
зареєстрована з присвоєнням правової
кваліфікації за ч. 1 ст. 185 КК України
Таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), тобто застрахованим майном
невстановлена особа незаконно
заволоділа шляхом вільного доступу,
без підтвердженого факту зламу, та без
застосування насильства, що в свою
чергу не визначено як страховий ризик
за договором.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в позові, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив з умов
укладеного між сторонами спору
договору страхування та того, що
позивачем не доведено факт настання
страхового випадку, який є підставою
для виплати страхового відшкодування.

Такі висновки судів є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 982 ЦК України до
істотних умов договору страхування
відноситься в тому числі встановлення
ознак страхового випадку.

Частиною 1 ст. 990 ЦК України визначено,
що страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору.

З ст. 26 Закону України «Про
страхування» вбачається, що умовами
договору страхування можуть бути
передбачені інші підстави для відмови
у здійсненні страхових виплат, якщо це
не суперечить закону.

Відповідно до п. 3. 2 ч. 2 договору
страхування (з наступними змінами
прийнятими до виникнення
правовідносин між сторонами), з
правилами та умовами якого погодився
позивач, до страхових випадків
відносяться протиправні дії третіх
осіб, за умови вчинення ними
крадіжки зі зломом - таємного
викрадення застрахованого майна,
поєднаного з проникненням у приміщення
або транспортний засіб, де
зберігається/знаходиться застраховане
майно. Страхуванням не покриваються
випадки, коли немає слідів силового
проникнення у приміщення, тобто
непошкоджені двері, замки, вікна. У
разі, якщо зловмисники використали
дублікат (оригінал) ключа, то збитки,
заподіяні такою крадіжкою
відшкодовуються в рамках даного
ризику, якщо страхувальником буде
доведено, що мав місце факт заволодіння
ключем в результаті крадіжки зі зламом,
грабежу, розбою. При цьому сліди
силового проникнення у приміщення має
визначатись уповноваженими силовиками
МВС та докази звинувачення.

Як зазначено вище, згідно довідки
слідчого про стан досудового
розслідування кримінального
провадження від 21 січня 2014 року
невстановлена особа таємно шляхом
вільного доступу проникла до
автомобілю, звідки скоїла крадіжку
мобільного телефону, тобто крадіжка
мобільного телефону здійснена шляхом
вільного доступу, без факту зламу та
застосування насильства. За умовами
договору страхування така подія не є
страховим випадком який покривається
страховими виплатами. В даному випадку
дії відповідача по відмові від
здійснення страхової виплати
узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 991 ЦК
України і не суперечать умовам
договору страхування. Крім того,
матеріали справи не містять жодного
доказу на підтвердження факту
викрадення саме застрахованого
відповідачем мобільного телефону
позивача.

Доводи касаційної скарги та наявні в
матеріалах справи документи не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій про
недоведеність позовних вимог і не
дають підстав вважати, що судами
ухвалено у справі судові рішення з
порушенням вимог закону, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345, 349 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 22 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 11 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:М.К. Гримич
В.М. Колодійчук О.В. Умнова І.М.
Фаловська