Номер провадження: 22-ц/785/9668/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 жовтня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя, стягнення сум
витрат на утримання спільного майна,
відшкодування судових витрат,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, який згодом нею був
уточнений та остаточно поданий до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
стягнення сум витрат на утримання
спільного майна, відшкодування судових
витрат, посилаючись на те, що
відповідно до свідоцтва про права
власності квартира за АДРЕСА_1 належить
позивачу та відповідачу на праві
спільної часткової власності.
Приморським районним судом м. Одеси 27
березня 2007 року прийнято рішення про
задоволення позову щодо розірвання
шлюбу між сторонами по справі, а також
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі
? частини від всіх видів доходів
відповідача щомісяця, починаючи з
30.01.2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно
до розрахунку заборгованості по
аліментах, виданого Другим Приморським
відділом державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
01 березня 2014 року, загальний розмір
заборгованості по аліментах станом на
01.03.2014 року складає 28 817 гривень. Позивач
вважає, що такі обставини, як наявність
заборгованості у відповідача по сплаті
аліментів на сина, відсутність у
відповідача взагалі інтересу до його
подальшої долі, та його
незацікавленості щодо нерухомого
майна є істотними обставинами для
поділу майна із відступленням від
засади рівності часток у спільному
майні подружжя. При цьому, враховуючи,
що відповідач тривалий час не проживав
за адресою спірного майна, позивач
одноособово сплачувала усі комунальні
витрати, що необхідні для утримання
квартири, відповідач участь у витратах
на утримання належного йому майна не
брав, у зв'язку із чим позивачка також
просила стягнути з відповідача витрати
на утримання майна у сумі 11 334 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, стягнення сум витрат на
утримання спільного майна задоволений
частково.

Здійснений поділ спільного майна
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно до якого
визнав за ОСОБА_3 право власності на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, житловою
площею 54.9 кв.м., загальною площею 90,0
кв.м.; визнав за ОСОБА_2 право власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
житловою площею 54.9 кв.м., загальною
площею 90,0 кв.м., а також стягнув з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_5 судові витрати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення сум витрат на утримання
спільного майна відмовлено в повному
обсязі.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якої просить
рішення суду в частині поділу квартири
між подружжям скасувати, постановити
нове, яким відмовити в задоволені
позовних вимог в оскаржуємої частині в
повному обсязі, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а також,
що судом порушені норми матеріального
та процесуального права.

В іншій частині рішення сторонами не
оскаржується.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, а також
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність і
допустимість, або обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Між тим, постановляючи рішення, суд
першої інстанції цих вимог закону не
врахував, у зв'язку з чим висновки суду
не відповідають обставинам справи та
вимогам процесуального та
матеріального права, а тому зазначеним
вимогам закону оскаржуване рішення не
відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині
поділу майна подружжя, суд першої
інстанції, виходив з того, що квартира
АДРЕСА_1, є сумісною власністю подружжя,
яке набуте подружжям за час шлюбу, та
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності, а тому
сумісне майно подружжя повинно бути
поділене з визначенням нерівних
розмірів часток подружжя.

Однак з такими висновками колегія
суддів не погоджується виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 28.04.2000 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого у сторін народилася дитина.
Відповідно до свідоцтва про
народження, виданого 04 серпня 2004 року
Третім відділом реєстрації актів
цивільного стану Приморського
районного управління юстиції м. Одеси,
у сторін народилась дитина - син ОСОБА_4.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 27 березня 2007 року
зазначений шлюб розірвано.

За час перебування у шлюбі сторонами
на праві спільної часткової власності
була придбана квартира за АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності, виданим Виконавчим
комітетом Одеської міської ради 30
березня 2005 року на підставі договору
інвестування будівництва житла в м.
Одесі від 16 вересня 2003 року, а також
акту прийому-передачі квартири (а.с.7).

Згідно з Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на праві спільної часткової
власності належить по ? частки квартири
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до ст.60, 69, 70 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу),
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. (ст. 70 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 368 ЦК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом. Майно, набуте в
результаті спільної праці та за
спільні грошові кошти членів сім'ї, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором,
укладеним у письмовій формі.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється. Договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
сумісній власності, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що розподіл спільного
сумісного майна подружжя слід провести
виходячи з рівності часток.

В зв'язку з тим, що в свідоцтві про право
власності вже зазначено, що позивач та
відповідач мають на праві спільної
власності подружжя квартиру АДРЕСА_1,
то визнавати право власності кожного з
подружжя по ? частині майна не має
необхідності.

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
на підставі ч. 3,4 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню, з
ухваленням нового про відмову ОСОБА_3 в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 309
ч. 3, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
стягнення сум витрат на утримання
спільного майна, відшкодування судових
витрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С.
Комлева

Судді ______________________________________
О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва