У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до відділу
культури і туризму Балтської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання наказів про
звільнення та переведення на іншу
роботу незаконними, поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те що наказом від 15 вересня 2011 року вона
була прийнята на роботу на 0.5 ставки
завідуючої Гербінським сільським
клубом та 0.5 ставки бібліотекаря
Гербінської сільської бібліотеки.
Наказом начальника відділу культури і
туризму Балтської районної державної
адміністрації Одеської області від 15
квітня 2013 року їй була оголошена
догана, а наказом від 05 червня
2013 року було утворено атестаційну
комісію та попереджено про те, що вона
буде проходити атестацію. Звернувшись
зі скаргою на вищевказані дії до
Балтської районної державної
адміністрації Одеської області, їй
було повідомлено, що наказ про
винесення їй догани скасовано, та
затверджено нову дату атестації - 06
вересня 2013 року. Складена на неї
характеристика, яка була зачитана під
час проведення атестації, була
негативного змісту та не відповідала
дійсності. Після проведення атестації
їй було повідомлено, що вона не
відповідає займаній посаді, а 18 вересня
2013 року було видано наказ № 65-к про
звільнення її з посади завідуючої
Гербінським сільським клубом та наказ
№ 66-к про переведення її на посаду
бібліотекаря Гербінської сільської
бібліотеки з окладом 0,25 ставки.

Також позивачка стверджувала, що
проведення атестації не було погоджено
співробітниками відділу культури, вона
здійснює догляд за дитиною-інвалідом
дитинства, атестація була проведена з
порушенням вимог законодавства, її
звільнення не було погоджене з
профспілковим комітетом, тому своє
звільнення вважає незаконним, у зв'язку
з чим їй була спричинена моральна
шкода, яку оцінює у 10 тис. грн.

У зв'язку з цим позивачка просила суд
визнати незаконним наказ № 65-к від 18
вересня 2013 року про її звільнення з
роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України, визнати незаконним наказ № 66-к
від 18 вересня 2013 року про переведення
її па постійне місце роботи
бібліотекаря Гербінської сільської
бібліотеки, поновити її на посаді
завідуючої Гербінським сільським
клубом та бібліотекаря Гербінської
сільської бібліотеки, стягнути з
відділу культури і туризму Балтської
районної державної адміністрації
Одеської області середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 18 вересня 2013 року до
дня поновлення її на роботі, моральну
шкоду у розмірі 10 тис. грн., судові
витрати, пов'язані з витратою на
правову допомогу у розмірі 1 600 грн. та
оплату послуг банку.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 11 червня
2014 року поновлено ОСОБА_3 строк
на звернення до суду з позовом. Позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано незаконним наказ № 65-к від
18 вересня 2013 року про звільнення
ОСОБА_3 з посади завідуючої Гербінським
сільським клубом на підставі п. 2 ст. 40
України з 19 вересня 2013 року. Визнано
незаконним наказ № 66-к від 18 вересня 2013
року про переведення ОСОБА_3 на
постійне місце роботи бібліотекаря
Гербінської сільської бібліотеки.
Поновлено ОСОБА_3 на посаді завідуючої
Гербінським сільським клубом та
бібліотекаря Гербінської сільської
бібліотеки за сумісництвом. Стягнуто з
відділу культури і туризму Балтської
районної державної адміністрації
Одеської області на користь ОСОБА_3
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 18
вересня 2013 року до дня поновлення її на
роботі у сумі 12 369 грн. Стягнуто з
відділу культури і туризму Балтської
районної державної адміністрації
Одеської області на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 01 жовтня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив із того, що
оскільки підставою для винесення
наказу про звільнення позивачки були
результати атестації, яка була
проведена з порушенням Положення про
проведення атестації працівників
підприємств, установ, організацій та
закладів галузі культури,
затвердженого наказом Міністерства
культури і туризму України від 16 липня
2007 року № 44, то його слід визнати
незаконним, скасувати та поновити
ОСОБА_3 на раніше займаній посаді з
виплатою середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що на час ухвалення рішення суду
оспорюванні позивачкою накази
скасовані відповідачем та її поновлено
на раніше займаній посаді з виплатою
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

З цим висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він
суперечить нормам процесуального
права та не ґрунтується на матеріалах
справи.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом установлено, що наказом № 65-к
відділу культури і туризму Балтської
районної державної адміністрації
Одеської області від 18 вересня
2013 року ОСОБА_3 звільнено з посади
завідуючої Гербінським сільським
клубом на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП
України (а. с. 5).

Наказом № 66-к відділу культури і
туризму Балтської районної державної
адміністрації Одеської області від 18
вересня 2013 року ОСОБА_3 переведено на
посаду бібліотекаря Гербінської
сільської бібліотеки на постійне місце
роботи з 19 вересня 2013 року (а. с.
5 зворот).

Наказом № 96-к відділу культури і
туризму Балтської районної державної
адміністрації Одеської області від 01
листопада 2013 року ОСОБА_3 поновлено на
посаді завідуючої Гербінським
сільським клубом з 04 листопада 2013 року,
бухгалтерію Гербінської сільської
ради зобов'язано виплатити компенсацію
за вимушені прогули з 20 вересня по 03
листопада 2013 року включно (а. с. 81).

Від підпису про ознайомлення з даним
наказом ОСОБА_3 відмовилась, про що
складено відповідний акт.

Наказом № 97-к відділу культури і
туризму Балтської районної державної
адміністрації Одеської області від 01
листопада 2013 року скасовано наказ № 66-к
від 18 вересня 2013 року (а. с. 82).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначний строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку виявленої
невідповідності працівника займаної
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи.

За положеннями ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 2 ст. 40 цього
Кодексу, може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Апеляційний суд, посилаючись на наказ
№ 96-к від 01 листопада 2013 року, яким
позивачку поновлено на попередній
роботі та виплачено середній заробіток
за час вимушеного прогулу та наказ №
97-к, яким скасовано наказ № 66-к від
18 вересня 2013 року про
переведення ОСОБА_3 на посаду
бібліотекаря, не перевіривши чи
звільнення позивачки відбулося з
дотриманням вищевказаних норм
матеріального права, дійшов висновку,
що правові підстави для задоволення
позову відсутні.

При цьому не звернув уваги, що згідно з
ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими цією главою.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним
позовом 24 жовтня 2013 року, наказ про її
поновлення на посаді завідуючої
Гербінським сільським клубом з 04
листопада 2013 року був прийнятий
01 листопада 2013 року, після
звернення її з позовом до суду, тому
позивачка не позбавлена права у
судовому порядку встановити
незаконність наказів відділу культури
і туризму Балтської районної державної
адміністрації Одеської області від 18
вересня 2013 року № № 65-к, 66-к та
скасування їх відповідачем у ході
розгляду справи не є підставою для
відмови у позові.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку» від 24 жовтня
2008 року № 12 роз'яснено, що
перевіряючи законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення суд апеляційної
інстанції повинен з'ясувати: чи
враховані судом першої інстанції при
ухваленні рішення всі факти, що входять
до предмета доказування; чи
підтверджені обставини (факти), якими
мотивовано рішення, належними й
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи відповідають висновки суду
встановленим фактам; чи дотримано та
чи правильно застосовані норми
матеріального й процесуального права.
При перегляді судових рішень
необхідно виходити з повноважень суду
апеляційної інстанції, визначених
статтею 307 ЦПК України, і відповідних їм
підстав щодо перегляду судових рішень
в апеляційному порядку, передбачених
статтями 308-311 ЦПК України. При цьому
апеляційний суд керується статтею 307
ЦПК України (відповідним пунктом) та
нормою ЦПК України, що визначає
підстави перегляду судового рішення в
такому разі, і відповідно до неї та
наданих суду апеляційної інстанції
повноважень формулює резолютивну
частину своєї ухвали чи рішення.

Апеляційний суд у порушення вказаних
норм процесуального права, не
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, ухвалив рішення про відмову
у задоволенні позов з підстав, які не є
підставами для відмови у позові.

Таким чином апеляційним судом не
враховані норми процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановлені та не перевірені
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 01 жовтня 2014 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко