Справа № 372/2673/14-ц Головуючий у І
інстанції Тиханський О.Б.Провадження №
22-ц/780/5989/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л. А., Матвієнко
Ю.О.,

та секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 09 вересня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на ?
частину земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з вищевказаним
позовом, в якому просила визнати за нею
право власності на ? частину земельної
ділянки.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 з 2005 по 2010 роки. У 2008 році, під час
шлюбу, відповідач отримав у власність
внаслідок приватизації земельну
ділянку, площею 0,12 га.

Також позивачка зазначала, що на
час отримання у власність спірної
земельної ділянки, діяла норми
законодавства за якими земельна
ділянка, яка набута за час шлюбу
внаслідок її приватизації є спільною
сумісною власністю подружжя.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від 09
вересня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із даним
рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, у якій просить його скасувати
та ухвалити нове, яким її позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
та неповне з'ясування судом усіх
обставин справи. У обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що спірна земельна ділянка, на її думку,
за тодішнім законодавством є спільною
сумісною власністю, тому підлягає
поділу між ними як колишнім подружжям.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, вважає необхідним
відхилити апеляційну скаргу з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що на час отримання та
приватизації відповідачем спірної
земельної ділянки, діяла норма закону,
за якою така земельна ділянка є
приватною власністю особи, яка її
приватизувала, та не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005
року по 30 липня 2010 року (а. с. 10, 13).

05 вересня 2008 року ОСОБА_2 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 227650 на
підставі рішення Підгірцівської
сільської ради від 23 квітня 2008 року (а.
с. 14).

Відповідно до п.18-2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004
року, відповідно до положень ст. ст. 81, 116
Земельного кодексу України, окрема
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу у приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду.

Відповідно до ч.1, 2, ст. 5
Цивільного кодексу України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
чинності відповідними актами. Акт
цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що на час
отримання відповідачем спірної
земельної ділянки у власність, діяла
норма закону, за якою спірна земельна
ділянка, приватизована ним під час
шлюбу, є його приватною власністю та не
може бути об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За таких обставин, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 09 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: