Апеляційний суд
Житомирської області
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства „Банк
Таврика" про повернення банківського
вкладу (депозиту) та стягнення боргу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства „Банк
Таврика" на рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 07
серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ПАТ „Банк Таврика"
про повернення банківського вкладу
(депозиту) та стягнення боргу. В
обґрунтування вимог зазначав, що 07.08.2012
року між ним та ПАТ „Банк Таврика" було
укладено договір банківського вкладу
«Дохідний рік» з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифікату на
пред»явника №В N003214 з щомісячною
виплатою процентів. На виконання умов
договору 07.08.2012 року він вніс кошти на
депозитний рахунок №3320894/ДР 358 готівкою
в розмірі 9 000 доларів США, що
еквівалентно 71 937 грн. Строк дії вкладу -
з 07.08.2012 року по 07.02.2013року. 08.02.2013 року
він звернувся до ПАТ „Банк Таврика" з
проханням повернути йому суму вкладу,
після чого отримав відмову у видачі
коштів у зв»язку із ліквідацією банку
та введенням тимчасової адміністрації.
У зв»язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов»язань, позивач просив
стягнути з нього на свою користь вклад
в сумі 9 000 доларів США та проценти на
суму вкладу та за несвоєчасне
повернення вкладу на суму 722,57 доларів
США, що еквівалентно 8 417,94 грн. та
судовий збір.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 07 серпня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ПАТ „Банк
Таврика" на користь ОСОБА_1 суму вкладу
за договором банківського вкладу
«Дохідний рік» з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифікату на
пред»явника з щомісячною виплатою
процентів №В N003214 від 07 серпня
2012 року в розмірі 9 000 доларів США.
Стягнуто з ПАТ „Банк Таврика" на
користь ОСОБА_1 проценти та пеню за
договором банківського вкладу
«Дохідний рік» з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифікату на
пред»явника з щомісячною виплатою
процентів №В N003214 від 07 серпня 2012 року в
розмірі 722,57 доларів США. , що
еквівалентно по офіційному курсу НБУ
складає 8417 грн. 94 коп. Стягнуто з ПАТ
„Банк Таврика" на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 719 грн.38 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ „Банк
Таврика" просить рішення суду
скасувати, провадження у справі
закрити. Посилається на те, що рішення
суду ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що вклади підтверджені
ощадним (депозитним) сертифікатом на
пред'явника не підпадають під гарантії
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, а відповідно до ст.52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» ОСОБА_1
включений до реєстру акцептованих
вимог кредиторів і його вимоги
підлягають задоволенню згідно
вказаної статті Закону у 7 черговості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
07.08.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ „Банк
Таврика" укладено договір №В N003214
банківського вкладу «Дохідний рік» з
видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифікату на
пред'явника з щомісячною виплатою
процентів, відповідно до якого ПАТ
„Банк Таврика" отримав від позивача на
відкритий вкладнику рахунок для
обліку розміщених ощадних (депозитних)
сертифікатів суму вкладу у розмірі 9
000доларів США з виплатою 10,2% річних
строком до 07.02. 2013 року /а.с.7/.

Відповідно до п.3.1.5. вказаного
договору при закінченні строку
зберігання вкладу (погашенні
Сертифікату) Банк зобов»язується
повернути пред»явнику Сертифіката
суму вкладу та суму нарахованих
процентів.

Пунктом 3.1.6. договору передбачено, що
при виникненні обставин, які можуть
перешкодити своєчасному виконанню
Банком умов цього договору, Банк
зобов»язується повідомити вкладника
шляхом надіслання йому письмового
обґрунтування причин затримки
виконання умов договору із
зазначенням терміну та умов подальшого
його виконання.

08.02.2013 року позивач звернувся до ПАТ
„Банк Таврика" із заявою про
повернення банківського вкладу із
нарахованими відсотками /а.с.11/.

Як вбачається з листа від 08.02.2013 року
№29/457, направленого позивачу, Банк
повідомив, що Постановою правління НБУ
від 20.12.2012 року №548 АТ „Банк Таврика"
віднесено до категорії
неплатоспроможних. Крім того,
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
20.12.2012 року прийнято рішення №33 про
запровадження тимчасової
адміністрації. Тимчасову
адміністрацію запроваджено строком на
3 місяці - з 21.12.2012 року по 20.03.2013 року
/а.с.14/.

Постановою правління Національного
Банку України №97 від 20.03.2013 року
постановлено відкликати банківську
ліцензію та ліквідувати ПАТ „Банк
Таврика" /а.с.29/.

Відповідно до постанови НБУ №97 від
20.03.2013 року «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
„Банк Таврика" , виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб було прийнято рішення №17 про
початок здійснення процедури
ліквідації ПАТ „Банк Таврика" /далі АТ
„Банк Таврика" / з 21 березня 2013 року
/а.с.30/.

Частиною 4 статті 26 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» визначено, що Фонд не
відшкодовує кошти за вкладом,
підтвердженим ощадним (депозитним)
сертифікатом на пред'явника.

Згідно п.4 ч.1 ст.48 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду складає
реєстр акцептованих вимог кредиторів
та здійснює заходи щодо задоволення
вимог кредиторів.

Заходи з підготовки задоволення вимог
кредиторів визначені ст.49 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач подав заяву від 21 березня 2013
року Уповноваженій особі Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ „Банк Таврика" про
визнання його кредитором за
договором банківського вкладу
«Дохідний рік» з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифікату на
пред'явника з щомісячною виплатою
процентів №В N003214 від 7 серпня 2012 року
/а.с.33/.

Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ „Банк Таврика" Н.А.
Соловйовою на заяву ОСОБА_1 від 21
березня 2013 року був направлений лист
від 11 липня 2013 року за № 2107/7, в якому
повідомлялося, що відповідно до ч.5 ст.49
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
ОСОБА_1 включений до Реєстру
акцептованих вимог кредиторів і його
вимоги підлягають задоволенню згідно
з ч.1 ст.52 Закону у 7 черговості /а.с.15/.

Колегія суддів вважає, що,
задовольняючи позов, суд першої
інстанції не взяв до уваги те, що
главою 16 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» та розділом 8
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
передбачений спеціальний порядок
погашення вимог кредиторів.

Так, відповідно до ч.4 ст.110 ЦК України
особливість ліквідації банків
встановлюється законом про банки і
банківську діяльність.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про
банки і банківську діяльність"
ліквідація банку - процедура
припинення функціонування банку як
юридичної особи відповідно до
положень цього Закону та Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Відкликання банківської ліцензії та
ліквідація банку передбачено ст.77
Закону України „Про банки і банківську
діяльність", Законом України "Про
систему гарантування вкладів
фізичних осіб".

Згідно з п.2 ч.1, 5, 6 ст.77 Закону України
«Про банки і банківську діяльність» та
положень ст.44 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» банк може бути ліквідований у
разі відкликання Національним банком
України банківської ліцензії з власної
ініціативи або за пропозицією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.
Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку,
повідомляє про це банк та надсилає
рішення до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб. Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб у день отримання
рішення Національного банку України
про ліквідацію банку набуває прав
ліквідатора банку та розпочинає
процедуру його ліквідації відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, з дня прийняття рішення
про відкликання ліцензії та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію наступають певні правові
наслідки, у тому числі припиняється
нарахування процентів, діяльність
банку завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій, закриттям кореспондентських
рахунків банку, діючим залишається
тільки рахунок, відкритий банку для
здійснення ліквідаційної процедури.

Згідно з ч.9 ст. 111 Цивільного кодексу
України виплата грошових сум
кредиторам юридичної особи, що
ліквідується, у тому числі за
податками, зборами, єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та іншими
коштами, що належить сплатити до
державного або місцевого бюджету,
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, провадиться у
порядку черговості, встановленому
статтею 112 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 112 Цивільного кодексу
України встановлено черговість
задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», кошти, одержані в
результаті ліквідації та реалізації
майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості: 1) зобов'язання, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги
щодо заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку;3) вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини шостої статті 36
цього Закону, та щодо покриття витрат
Фонду, передбачених у пункті 17 частини
п'ятої статті 12 цього Закону;4) вимоги
вкладників - фізичних осіб у частині, що
перевищує суму, виплачену Фондом;5)
вимоги Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування;6) вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності);7) інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом;8) вимоги за
субординованим боргом.

Як зазначено вище позивача відповідно
до п.7 ч.1 ст.52 Закону, визнано кредитором
сьомої черги.

Отже, під час ліквідації банку не
допускається задоволення вимог
кредиторів банку окремо від
ліквідаційної процедури у зв'язку з
невідповідністю цієї процедури
порядку погашення вимог кредиторів,
встановленого Законом України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції всупереч
наведеним нормам закону не врахував, що
АТ „Банк Таврика" знаходиться на
стадії ліквідації і в ньому відкрита
ліквідаційна процедура, а тому Закони
України „Про банки і банківську
діяльність" та „Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" є
спеціальними, всі інші закони України у
даному випадку можуть застосовуватись
до правовідносин з банком лише в тій
частині, що не суперечать положенням
спеціального закону.

Таким чином, обраний судом спосіб
захисту прав ОСОБА_1 у вигляді
стягнення з відповідача на користь
позивача суми коштів за депозитним
вкладом порушує порядок здійснення
ліквідаційної процедури та суперечить
названим законам.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Підстави, передбачені
цивільно-процесуальним
законодавством, для закриття
провадження у справі, про що є вимоги в
апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Банк
Таврика" задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 07 серпня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
„Банк Таврика" про повернення
банківського вкладу (депозиту) та
стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді