Справа № 639/2075/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Срокіної І.І.,

за участю секретаря - Макушенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: служба у справах
дітей Жовтневого району управління
служб у справах дітей департаменту
праці та соцполітики Харківської
міської ради, служба у справах дітей
Роменської районної держадміністрації
про встановлення порядку участі у
вихованні дитини , визначення місця
проживання малолітньої дитини та
стягнення судових витрат,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із позовом про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
та поділ майна подружжя. В подальшому
уточнив позовні вимоги та просив
розірвати шлюб між сторонами,
встановити ОСОБА_1 порядок участі у
вихованні сина ОСОБА_3, визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_4
разом з матір'ю, стягнути з відповідача
аліменти на утримання малолітньої
дитини ОСОБА_4, поділити майно подружжя
та стягнути з відповідача судові
витрати.

Ухвалою суду від 06.03.2014 р. позовні
вимоги роз'єднано на чотири окремих
позови.

Ухвалою судді від 11.03.2014 р. прийнято до
провадження позовну заяву про
встановлення порядку участі у
вихованні дитини та визначення місця
проживання дитини.

В остаточній редакції позовної заяви
просив встановити позивачу порядок
участі у вихованні неповнолітнього
сина ОСОБА_3 у вигляді встановленого
часу та місця побачень: один раз на
місяць протягом двох днів - кожна друга
субота та неділя місяця в м. Харкові за
місцем проживання ОСОБА_1, - не менше 15
днів на рік протягом осінніх, зимових
та весняних шкільних канікул в м.
Харкові за місцем проживання ОСОБА_1
або в будь-якому іншому місці за
бажанням позивача, - не менше 40 днів на
рік протягом літніх канікул в м.
Харкові за місцем проживання ОСОБА_1
або в будь якому іншому місці за
бажанням позивача; визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_4
разом з матір'ю та стягнути з
відповідача на користь позивача суму
сплаченого судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначав, що 29.04.1998 р. ОСОБА_1 уклала шлюб
із ОСОБА_2, від якого мають двох синів -
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_9.) та ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_10.).

На сьогоднішній день шлюбні відносини
між сторонами фактично припинені,
спільне господарство не ведеться,
проживають вони окремо в різних
населених пунктах. Спільне життя не
склалось через непорозуміння,
відсутність спільних поглядів на життя
та сім'ю, ведення спільного
господарства, побуту та виховання
дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 06.03.2014 р. шлюб між сторонами
розірвано.

З метою захисту власних інтересів (як
другого з подружжя) так і інтересів
своїх неповнолітніх дітей, позивач
вважає за необхідне вирішити питання
щодо визначення порядку участі у
вихованні старшого сина шляхом
встановлення графіку побачень з ним та
визначення місця проживання молодшого
сина з нею.

Старший син - ОСОБА_3 за власним
бажанням проживає разом із батьком в
іншому населеному пункті. Позивач не
згоден з тим, що старший син проживає
разом з відповідачем, оскільки вважає
це результатом негативного навмисного
цілеспрямованого впливу на нього з
боку відповідача, пов'язаного зі
штучним формуванням у сина негативного
враження про матір.

Зазначає, що негативним проявом
окремого проживання старшого сина є
відсутність його спілкування з рідним
молодшим братом, що перешкоджає
встановленню між дітьми тісних
сімейних стосунків, формуванню між
ними братерських взаємовідносин та
психологічного зв'язку. Такі дії
відповідача призводить до відсутності
у старшого сина зацікавленості в
спілкуванні з матір'ю та молодшим
братом. Вважає, що також порушенням
прав старшого сина, є те що
неповнолітня дитина проживає в іншому
населеному пункті без офіційної
реєстрації місця проживання.

Позивач має постійну роботу та дохід,
фіксований робочий графік - 5 днів на
тиждень з понеділка по п'ятницю з двома
вихідними - субота та неділя. Вона
забезпечена житлом та постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи графік роботи та відпочинку
позивача, а також рівністю батьків у
правах щодо участі у вихованні дитини,
вбачає за необхідність встановити їй
порядок участі у вихованні ОСОБА_3: -
один раз на місяць протягом двох днів -
кожна друга субота та неділя місяця в м.
Харкові за місцем проживання ОСОБА_1, -
не менше 15 днів на рік протягом осінніх,
зимових та весняних шкільних канікул в
м. Харкові за місцем проживання ОСОБА_1
або в будь-якому іншому місці за
бажанням позивача, - не менше 40 днів на
рік протягом літніх канікул в м.
Харкові за місцем проживання ОСОБА_1
або в будь якому іншому місці за
бажанням позивача.

Також сторонами не досягнуто згоди
щодо того, з ким з батьків буде
проживати малолітня дитина - ОСОБА_4 і
відповідач всіляко ухиляється від
вирішення цього питання в
добровільному порядку. Відповідач
здійснював погрози позивачу, що забере
в неї молодшого сина так само як і
старшого.

Зазначає, що враховуючи ситуацію із
старшим сином, у неї є всі підстави
стверджувати про реальність загроз з
боку відповідача щодо відібрання
молодшого сина.

Позивач бажає, щоб молодший син - ОСОБА_4
залишився проживати разом із нею та
обґрунтовує це наступним: після того,
як відповідач змінив місце проживання,
ОСОБА_4 залишився проживати разом з
матір'ю; на сьогоднішній день ОСОБА_4
продовжує проживати разом із матір'ю та
перебуває на її повному утриманні;
позивач має достатні педагогічні
навички та матеріальні умови (житло та
заробіток) для повноцінного виховання
ОСОБА_4; веде пристойний спосіб життя,
не перебуває на психіатричному чи
наркологічному обліку, до кримінальної
чи іншої відповідальності не
притягався; в той же час відповідач не
одноразово, під час спільного
проживання з позивачем, проявляв
схильність до жорстокості, що
проявлялося у влаштуванні сварок та
погрозах фізичної розправи над
позивачем, що не може характеризувати
відповідача з позитивного боку як
людину, яка може надати належне
виховання малолітній дитині у віці 2
років; як відомо позивачу, відповідач є
безробітнім та не має постійного
самостійного заробітку, що також
унеможливлює надання відповідачем
належного догляду та утримання
малолітній дитини; в силу малого віку
дитини (2 роки) відповідач не в змозі
врахувати всіх психологічних та
духовних потреб дитини, оскільки
дитина в такому віці безумовно
потребує материнської опіки та
проживання у звичній для неї
обстановці.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просили його задовольнити, надали
пояснення аналогічні вищевикладеним.

Відповідач та його представник у
останнє судове засідання не з'явилися,
від представника відповідача надійшла
заява про розгляд справи за її та
відповідача відсутності. У
запереченнях зазначає, що з 05.10.1998 р.
відповідач знаходився у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від
якого мають двох дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Він
працював механіком, потім торговим
представником, забезпечував сім'ю
повністю. Дружина займалась доглядом
за дітьми, за все своє життя вона
працювала короткий період - років сім з
невисокою зарплатою. З 2010 р. їхні
сімейні відносини погіршились, дружина
має імпульсивний істеричний характер,
дуже не витримана. Весь час пред'являла
та пред'являє завищені вимоги до нього
по матеріальному забезпеченню сім'ї,
хоча він всім необхідним її та дітей
забезпечував, купив за зароблені ним
гроші автомобіль, 2-кімнатну квартиру,
зробив в ній євроремонт, обладнав
квартиру меблями та побутовою
технікою. Для сім'ї та дітей він придбав
одяг та харчі,оплачував всі необхідні
витрати на школу, спортивні секції,
дитячий садок, розраховувався за
комунальні послуги. Згодом дізнався, що
дружина допускає подружню невірність,
а сама сказала, що меншому сину ОСОБА_5
він не рідний батько. На цій підставі
відносини між ними ще більше
погіршилися, вони зовсім втратили
почуття одне до одного, з'явилась
неприязнь, постійні сварки, скандали.
Зради позивача продовжувалися, про що
здогадувався і старший син ОСОБА_3,
оскільки вона часто приводила чужого
чоловіка в квартиру, а сина з квартири
на цей час виганяла. 10.12.2014 р. цей
чоловік штовхав ОСОБА_3 об стінку і
ОСОБА_3 вдарився головою об стінку, що
стало приводом для звернення
відповідача в міліцію. Життя разом з
ОСОБА_1 стало нестерпним. Аморальна
поведінка матері приводила старшого
сина ОСОБА_6 до стресів, психологічних
травм, він не хотів залишатись і
проживати з матір'ю, категорично просив
забрати його подалі від неї. Відповідач
з сином ОСОБА_6 вимушені були виїхати на
проживання до матері відповідача, яка
проживає у Сумській області, а позивач
залишилась з молодшою дитиною
проживати у 2-х кімнатній квартирі в м.
Харкові. Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 06.12.2014 р. шлюб з
позивачем розірвано. Сім'я розпалася і
він зі старшою дитиною вимушений був
виїхати з їхньої квартири в м. Харкові
саме із-за її подружньої невірності та
аморальної поведінки, що викликало
негативний вплив на виховання та
здоров'я дітей.

Зазначає, що позивач діє не в інтересах
сина ОСОБА_6, а в своїх власних, вимагає
за рішенням суду встановити графік
побачень з ОСОБА_3 за місцем свого
проживання в м. Харкові, або в іншому
місці за своїм бажанням. А ОСОБА_3
проживає в Сумській області за 400 км від
м. Харкова, на що могла б зважити
позивач і сама приїхати в с. Рогинці на
побачення з сином. Їй в цьому немає
ніяких перешкод, за молодшим сином
доглядає її мати, але очевидно, вона не
має бажання на побачення з сином, та
понесення витрат на проїзд. За час
окремого проживання від матері з 10.12.2013
р. ОСОБА_3 за власною ініціативою двічі
приїздив з Сумської області до м.
Харкова до матері і молодшого брата,
останній раз під час літніх канікул в
червні 2014 р. але кожний раз він відчував
вороже ставлення матері та бабусі до
нього, наражався на образи «ідіот та
інші», всілякі погрози та звинувачення
«приехал меня обворовать». Спав ОСОБА_3
на підлозі, за 5 днів його перебування в
Харкові, мати навіть ні разу його не
нагодувала, він сам купляв якісь харчі,
хотдоги, поки не закінчились дані
батьком гроші. Мати жодної копійки не
дала сину навіть на зворотню дорогу.
Позивач має платити аліменти на
утримання старшого сина починаючи з
20.03.2014 р. Вважає, що у позивача немає
жодних почуттів до старшого сина
ОСОБА_6. Ствердження позивача про те, що
сторонами не досягнуто згоди щодо того,
з ким буде проживати малолітня дитина
ОСОБА_4 є неправдивим, оскільки між ними
такого спору немає, ОСОБА_4 проживає
разом із матір'ю і відповідач згодний з
цим, ніяких вимог та претензій до цього
не має. На підставі наведеного просить
відмовити позивачу у задоволенні
вимоги щодо визначення місця
проживання ОСОБА_4 за відсутністю
спору, не заперечує проти участі
позивача у вихованні ОСОБА_3 за місцем
його проживання в с. Рогинці Сумської
області, або за місцем проживання
матері чи в іншому місці за бажанням
дитини при забезпеченні матір'ю витрат
та безпеки проїзду дитини.

Представник служби у справах дітей
Жовтневого району управління служб у
справах дітей департаменту праці та
соцполітики Харківської міської ради
у судове засідання не з'явився, надав
суду висновок щодо встановлення
порядку участі у вихованні дитини та
визначення місця проживання
малолітньої дитини і заяву, у якій
просив розглядати справу без участі
представника, позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити.

Представник служби у справах дітей
Роменської районної держадміністрації
у судове засідання також не з'явився,
надав заяву, у якій просив розглядати
справу без участі представника служби.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_4
народився ІНФОРМАЦІЯ_7, батьками яких у
свідоцтві про народження зазначені
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про народження,
відповідно серії НОМЕР_2 та серії
НОМЕР_3 (а.с. 10, 11).

Із довідки Рогинської сільської ради
Роменського району Сумської області
від 10.01.2014 р. №02-19/06 вбачається, що
ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 проживають в
АДРЕСА_2 без реєстрації з 10.12.2013 р. (а.с.
17).

ОСОБА_4 проживає разом із ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою дільниці № 43 КП
«Жилкомсервіс» від 17.02.2014 р. (а.с. 18).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано
рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 06.03.2014 р. (а.с. 52).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 16.05.2014 р. з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 стягуються аліменти на
неповнолітнього сина ОСОБА_8 у розмірі 1
/ 6 частини всіх видів доходу щомісяця,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 30.03.2014 р. до досягнення
дитиною відповідного віку (а.с. 96).

ОСОБА_1 працює на посаді торгового
представника в ТОВ «Дакорт» (а.с. 97).

Частинами 4,5 статті 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган опіки
та піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

Із висновку служби у справах дітей
Жовтневого району управління служб у
справах дітей департаменту праці та
соцполітики Харківської міської ради
щодо встановлення порядку участі
ОСОБА_1 у вихованні неповнолітнього
сина, ОСОБА_3 та визначення місця
проживання малолітнього ОСОБА_4
управління служб у справах дітей ДПСП
ХМР, як представник органу опіки та
піклування вважає за доцільне
встановити порядок участі ОСОБА_1 у
вихованні неповнолітнього сина, ОСОБА_3
визначивши час: кожна друга субота
місяця з 10-00 до 20-00 неділі, надати
ОСОБА_1 час для спілкування з дитиною
під час шкільних канікул та визначити
місце проживання малолітнього ОСОБА_4
разом з матір'ю, ОСОБА_1 (а.с. 131-132).

Опікунська рада Рогинської сільської
ради вважає за доцільне встановити
місце побачень матері з сином в АДРЕСА_2
або за бажанням дитини в м. Харкові за
місцем проживання матері чи іншому
місці при забезпеченні матір'ю витрат
проїзду дитини (а.с. 117).

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено,
що батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Згідно з ч.1-3 ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, з ким проживає
дитина, не має права перешкоджати тому
з батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 159 СК України якщо той
із батьків, з ким проживає дитина,
чинить перешкоди тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Із ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права
дитини», ст. ст. 7, 141, 159 СК України
випливає, що при вирішенні спору щодо
участі у вихованні та порядку
зустрічей з дитиною того з батьків, хто
проживає окремо від дитини, судом мають
враховувати передусім інтереси дитини.
Встановлений сімейним законодавством
принцип повної рівності обох батьків у
питаннях виховання дітей може бути
обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

В ст.15 Закону України "Про охорону
дитинства" зазначено, що дитина яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована
Україною 27.02.1991 р., дата набуття
чинності для України 27.09.1991 р.)
визначено, що "в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини".

Із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК
України випливає, що при вирішенні
спору щодо участі у вихованні та
порядку зустрічей з дитиною того з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, суди мають враховувати
передусім інтереси самої дитини.
Встановлений сімейним законодавством
принцип повної рівності обох батьків у
питаннях виховання дітей може бути
обмежений судом в інтересах дитини.

Суд вважає, що вимоги позивача про
визначення порядку її участі у
вихованні дитини є законними і
обґрунтованими. До суду не надано
жодних доказів, які б свідчили, що
спілкування позивача з дитиною буде
перешкоджати її нормальному розвитку.
Суд вважає, що між тим з батьків хто
проживає окремо і дитиною повинний
існувати постійний, систематичний
контакт. Таке спілкування буде сприяти
повноцінному вихованню дитини, її
розвитку, оскільки спілкування дитини
з батьками, а батьків зі своїми дітьми,
служить задоволенню життєво важливих
потреб дитини. Крім того, дитина для
повного і гармонійного розвитку її
особистості потребує любові і
розуміння. Дитина має рости під опікою
і відповідальністю обох батьків. Суд
вважає, що участь матері у вихованні
дитини, спілкування між ними не лише
забезпечить виконання батьківських
прав позивача, а буде відповідати і
інтересам дитини.

Суд задовольняє вимоги в цій частині
відповідно до висновку служби у
справах дітей Жовтневого району
управління служб у справах дітей
департаменту праці та соцполітики
Харківської міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу
України місце проживання дитини, яка не
досягла десяти років, визначається за
згодою батьків.

Відповідач не заперечує проти того, щоб
малолітня дитина ОСОБА_4 проживала
разом із матір'ю, тому суд задовольняє
вимоги в цій частині в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд вважає, що графік зустрічей
позивача зі старшим сином не
прийнятний, погоджується із висновком
служби у справах дітей Жовтневого
району управління служб у справах
дітей департаменту праці та
соцполітики Харківської міської ради.
Приймаючи до уваги вік ОСОБА_3, якому
виповнюється 16 років, суд вважає, за
необхідне визначити місце зустрічей з
ним за його бажанням.

Суд розподіляє судові витрати
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 7, 10, 60, 61, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ч.
8 ст. 7, ч. 4,5 ст. 19, ст. 141, ч. 1-3 ст. 157, ч. 1,2 ст.
159, ст. 160 СК України, ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст.
3 Конвенції «Про права дитини» від
20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991
р., дата набуття чинності для України
27.09.1991 р.), суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визначити ОСОБА_1 наступний порядок
участі у вихованні неповнолітнього
сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_6 : кожна друга
субота місяця з 10-00 до 20-00 години, а
також половину терміну під час
шкільних канікул.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_7
разом із матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ПІН
НОМЕР_1, який мешкає по АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 243( двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Жовтневий районний суд м. Харкова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні при оголошенні рішення у той
же строк з дня отримання його копії.

Головуючий, суддя
І.І. Срокіна