________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/6678/14
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів

забезпечення позову

05 грудня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Прохорова П.А.,

при секретарі -
Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі заяву позивача про
застосування заходів забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції Одеської
області, про визнання недійсним
свідоцтва про право власності та
скасування державної реєстрації права
власності, -

встановив:

В провадженні Київського районного
суду м. Одеси перебуває цивільна справа
№520/14039/14-ц (ухвала про відкриття
провадження від 31.10.2014 року).

05.12.2014 року позивач подала до суду заяву
про забезпечення позову з метою
забезпечення вимог позивача на випадок
задоволення позову, шляхом накладення
арешту та заборони відлучення на
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, що
на думку позивача належить відповідачу
на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не
викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співрозмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

На час вирішення судом питання про
застосування заходів забезпечення
позову серед матеріалів справи
відсутні актуальні відомості щодо
приналежності відповідачу будь-якого
нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а
з такого суд доходить висновку про
необґрунтованість та передчасність
заявленого позивачем клопотання про
застосування заходів забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,
суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача про
застосування заходів забезпечення
позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає,
заперечення на неї можуть бути
включені до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
П.А. Прохоров