У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського
районного суду від 24 жовтня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського приватного
підприємства „Верес", Старосільської
сільської ради Рокитнівського району
Рівненської області про визнання права
на земельну частку (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства та зобов"язання видати
Державний акт на земельну частку (пай), -

в с т а н
о в и л а :

ОСОБА_1 27 травня 2014 року звернувся до
суду з позовом до
сільськогосподарського приватного
підприємства „Верес", Старосільської
сільської ради Рокитнівського району
Рівненської області про визнання права
на земельну частку (пай) члена
колективного сільськогосподарського
підприємства та зобов"язання видати
Державний акт на земельну частку (пай).

Рішенням Рокитнівського районного
суду від 24 жовтня 2014 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через
неповне дослідження обставин, які
мають значення для справи, ОСОБА_1
подав на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що коли йому стало відомо, що
він не був включений у список осіб, які
мають право на земельну частку пай, як
пенсіонер та колишній член КСП, то
звернувся до комісії з реформування
КСП та отримав довідку голови СПП
«Верес». Особливі рахунки та трудові
книжки радгоспу «Старосільський» за
період з 1960 - 1997 року не збереглися,
згоріли при пожежі 18 лютого 1983 року,
згідно довідки СГПП «Всрсс» № 58 від
10.04.2014 року та пояснення голови комісії
по реформуванню КСП «Старосільське»
вбачається, що його правомірно не було
включено до списку розпаювання,
оскільки розпаювання проводилось у 1997
році і на той момент він не був
працівником КСП, пенсіонером чи
інвалідом пенсіонером.

Вважає, що таке твердження суперечить
положенням Указу Президента України
від 10 листопада1994 року «Про
невідкладні заходи, щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва,
від 03 грудня 1999 року «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки», від 02
лютого 2002 року «Про додаткові заходи
щодо соціального захисту селян
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)».

Просить скасувати оскаржуване рішення
та направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
копії трудової книжки НОМЕР_1 від 01
березня1968 року, ОСОБА_1 в період з 01
березня 1968 року по 01 квітня 1990 року
працював у радгоспі
«Старосільський». В період з 17
червня 1990 по 18 жовтня 1995 по договору
підряду працював у
«Производственно-сельськохозяйственн
ый кооператив «Родина» Свердловської
області Росія (а.с.4-6).

Радгосп «Старосільський» було
реорганізовано у колективне
сільськогосподарське підприємство
«Старосільське».

Статутом сільськогосподарського
приватного підприємства «Верес» та
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи підтверджується, що
СГПП «Верес» зареєстровано 31 грудня 1999
року.

Згідно пункту 3.3 Статуту, СГПП «Верес» є
правонаступником об'єднання
землевласників КСП "Старосільське»
(а.с. 79,80-85).

Відповідно до п. 2 Указу Президента
України "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" від 08.08.1995 року №72095 право
на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в т.ч.
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України у абз. другому п. 24 своєї
Постанови від 16.04.2004 року №7 (зі змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19.03.2010 року
№2) "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", вбачається, що член
колективного сільськогосподарського
підприємства (далі - КСП), включений до
списку, що додається до державного акта
на право колективної власності на
землю, набуває права на земельну частку
(пай) з дня видачі цього акта, і в разі
його смерті успадкування права на
земельний пай здійснюється за нормами
ЦК у т.ч. й у випадку, коли з різних
причин ця особа не отримала сертифікат
на право на земельну частку (пай).

При ліквідації радгоспу та створенні
колективного сільськогосподарського
підприємства «Старосільське» позивач
не подавав заяви про прийняття його
до членів КСП та не був включений до
списку осіб, які мають право на
земельну частку (пай).

У відповідності до копії заяви ОСОБА_1
від 25 червня 2008 року, він звертався до
голови комісії по реформуванню КСП
«Старосільське» про виділення
земельної частки (паю) 25 червня 2008 року
(а.с.11).

З копії пояснюючої голови комісії по
реформуванню КСП «Старосільське»
Сергійчука С.П. від 09.01.2014 року
вбачається, що ОСОБА_1 не виділялась
земельна частка (пай), так як на момент
розпаювання він не працював у КСП
«Старосільське» і не був пенсіонером
(а.с.17).

Згідно довідки №58, виданої СГПП
«Верес» 10.04.2014 року, розпаювання
земель КСП «Старосільське»
проводилось у 1997 році особам, які
працювали і працюють на 01 січня .1996
року, які працювали в даному
господарстві на момент виходу на
пенсію та інвалідам-пенсіонерам, які
також працювали у господарстві. ОСОБА_1
не був включений до списку
розпаювання, так як був звільнений у
1990 році (а.с.18).

Таким чином доводи апеляційної скарги
про підставність заявлених ОСОБА_1
вимог не заслуговують на увагу та
спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи,
встановив фактичні обставини справи,
правильно застосував матеріальний
закон, під час розгляду справи не
допустив порушень процесуального
закону, доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, рішення
суду залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рокитнівського районного суду
від 24 жовтня 2014 року відхилити.

Рішення Рокитнівського районного
суду від 24 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М.
Шеремет

Судді:
С.В.
Демянчук

С.В. Хилевич