АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3035/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 27 Побережна Н. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Нерушак Л. В. УХВАЛА
02 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоНерушак Л.
В.суддівПальонного В. С. , Єльцова В. О.
при секретаріЖуравель Т.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 28 жовтня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості ,-
в с т а н о в и л а :
30 серпня 2013 року представник ПАТ КБ
«Приватбанк» - Золотарь Олександр
Сергійович звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 14 квітня 2006 року ОСОБА_7 отримала
кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
Представник позивача вказує у позові,
що відповідно до п.9.12. Умов та правил
надання банком послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на такий же
Представник позивача зазначає, що в
зв'язку з порушенням відповідачем умов
договору, станом на 31 липня 2013 року вона
складається: заборгованості за
кредитом - 9164,43 грн.; заборгованості за
відсотками за користування кредитом -
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1655,95 грн. - штраф (процентна
складова). Тому представник позивача
звернувся з даним позовом та просив суд
стягнути з відповідача ОСОБА_7 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
кредитним договором № б/н від 14 квітня
2006 року та судові витрати.
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
20 листопада 2013 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 26 грудня 2013 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 35274, 93 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року рішення суду
першої інстанції та апеляційного суду
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
28 жовтня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, представник ПАТ
КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. оскаржила
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення ухвалене
з порушенням норм процесуального та
матеріального права, неналежним
дослідженням судом доказів по справі
та невідповідності висновків суду
обставинам справи. Просить скасування
рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
28 жовтня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та відповідача,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущений
строк позовної даності, оскільки
відповідно до п.9.12. Умов договір
кредиту продовжує свою дію
(пролонговується) та відповідно до
пунктів 3.1.1., 5.4. правил користування
платіжною карткою, граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH). Отже,
кінцевий строк дії картки це лютий 2009
року, останній платіж здійснений
відповідачем в квітні 2009 року, а
позивач звернувся до суду з позовом 30
серпня 2013 року, тобто поза межами
трирічного строку позовної давності.

Суд критично оцінював твердження
позивача щодо не пропущення строку
позовної давності з підстав
виготовлення іншої картки з кінцевим
терміном дії квітень 2011 року, так як
дана картка відповідачем отримана не
була, про випуск іншої картки
відповідач повідомлений не був, крім
того відповідач повідомив про
розірвання договору з позивачем в
травні 2009 року і не погасив
заборгованість за кредитним договором
в повному обсязі.

Судом першої інстанції зазначено, що
до початку розгляду справи по суті
позивач не змінив предмет або підставу
позову та протягом усього часу
розгляду справи не збільшив та не
зменшив розмір позовних вимог, а тому
суд розглянув цивільну справу в межах
пред'явлених вимог і на підставі
поданих сторонами доказів.

За таких обставин суд вважав, що
оскільки позивачем пропущено строк
позовної давності, поважних причин
пропуску якого він не навів і не
підтвердив належними доказами, то
позов не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції є обґрунтованими,
такими що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні 14
квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_7 було укладено кредитний
договір, згідно умов якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. у
вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Даний договір складається
із заяви кредитора, умов і правил
надання банком послуг та правил
користування платіжною карткою.

Згідно п. 6.5. умов і правил надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Відповідно до п.6.6. даних умов і правил,
у разі невиконання зобов'язань за
договором, на вимогу банку виконати
зобов'язання з повернення кредиту (у
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 8.6. умов надання банківських
послуг передбачено, що при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Із наданого позивачем розрахунку
вбачається, що заборгованість
відповідача ОСОБА_7 перед ПАТ КБ
«Приватбанк» по кредитному договору,
згідно розрахунку боргу станом на 31
липня 2013 року складає 35274,93 грн., а саме:
9164,43 грн. - заборгованості за кредитом,
23954,55 грн. - заборгованості по відсоткам
за користування кредитом, та штрафів
відповідно до п. 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 1655,95 грн. -
штраф (процентна складова).

Згідно п. 9.12 Умов і правил надання
банком послуг договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не заявить про припинення його дії,
договір вважається пролонгованим на
такий самий строк.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил
користування платіжною карткою строк
дії картки вказаний на лицевій стороні
(місяць і рік); вона діє до останнього
календарного дня вказаного місяця.

Пунктом. 5.4. даних умов і правил
визначено, що строк погашення
процентів за кредитом - щомісячними за
попередній місяць, а строк погашення
кредиту - в повному об'ємі, не пізніше
останнього дня місяця, вказаного на
платіжній картці ( в полі MONTH).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції достовірно встановлено, що
отримана картка відповідачем мала
термін дії до лютого 2009 року, після
закінчення дії якої, позивач
перевипустив картку з терміном дії
картки до квітня 2011 року, однак дана
картка не була отримана відповідачем
ОСОБА_7

Згідно виписки по особовому рахунку
відповідача ОСОБА_7, останній платіж
здійснений 07 квітня 2009 року в сумі 600,00
грн. Дані обставини визнані сторонами,
а тому не відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Також судом першої інстанції
встановлено, що 06 травня 2009 року
відповідач ОСОБА_7 зверталася до
банку із заявою про розірвання
договору та заявою про видачу довідки
про відсутність заборгованості у
відповідності до п. 6.4. Умов і правил
надання банківських послуг ( а. с.136, 137).
Дані заяви відповідача ОСОБА_7 були
отримані банком 14 травня 2009 року, однак
відповіді не отримала.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з вимогами ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_7 зверталася до суду
із заявою про застосування строків
позовної давності.

Виходячи із вищевикладеного,
вбачається, що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку,
задовольнивши заяву відповідача
ОСОБА_7 про застування строку позовної
давності, та з цих підстав відмовив
позивачу у задоволенні позовних вимог,
оскільки відповідно до п.9.12. Умов і
правил надання банківських послуг,
договір продовжує свою дію
(пролонговується) та відповідно до
пунктів 3.1.1., 5.4 правил користування
платіжною карткою, граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH). Отже,
кінцевий строк дії картки це лютий 2009
року, останній платіж здійснений
відповідачем в квітні 2009 року, а
позивач звернувся до суду 30 серпня 2013
року, тобто поза межами трирічного
терміну позовної давності.

Відповідно до ст. 360 - 7 ЦПК України
правова позиція Верховного Суду
України, яка є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень та для
всіх судів України викладена в
постанові ВС України від 19 березня 2014
року (справа № 6- 14 цс14), відповідно до
правил користування платіжною карткою,
які є складовою кредитного договору,
картка діє в межах визначеного нею
строку. За таким договором, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності (ст.
257 ЦК України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що рішення суду
першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених у ст. 309 ЦПК
України, які б давали підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, тому підстави для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317
ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» - Шуліки
Аліни Володимирівни - відхилити.

Рішення Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
28 жовтня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :