Справа № 466/5207/14-ц
У Х В А Л А

судового засідання

3 листопада 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Єзерського Р. Б.

при секретарі
Пришляк З. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за заявою
ОСОБА_1 про скасування постанови ВП
№22701572 державного виконавця ВДВС
Яворівського РУЮ Львівської області
Мельник М.М. про закінчення виконавчого
провадження , -

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1, звернулася до суду з заявою, в
якій просить визнати неправомірними
дії державного виконавця ВДВС
Яворівського РУЮ Львівської області
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 26.06.2014 року серії ВП № 22701572,
скасувати вказану постанову та
зобов'язати державного виконавця
відновити примусове виконання
судового рішення та виконати його
повністю.

В обґрунтування заяви покликається на
те, що на підставі виконавчого листа №
2-2611/10 виданого Шевченківським районним
судом м. Львова 28.10.2010р., державним
виконавцем ВДВС Яворівського РУЮ
Львівської області було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення, за яким зобов'язано
стягувати з ОСОБА_2 аліменти на
утримання малолітнього сина-ОСОБА_3.
26.06.2014р. в ході виконання судового
рішення державний виконавець дійшов
висновку про закінчення виконавчого
провадження та повернення виконавчого
документу стягувану, при наявності
заборгованості станом на 26.06.2014р 6950 грн.
Вважає такі дії відповідача
неправомірними, а постанову такою, що
підлягає скасуванню. Оскільки
закінчення виконавчого провадження
унеможливлює виконання рішення суду,
що гарантовано державою, змушена
просити суд скасувати вказану
постанову та зобов'язати державного
виконавця відновити виконавче
провадження та виконати рішення
повністю, з приводу чого подала згадану
заяву.

В судовому засіданні ОСОБА_1, заяву
підтримала в повному обсязі,
покликаючись на обставини викладені в
ній.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце
розгляду справи, проте подав на адресу
суду заперечення у яких проти
задоволення заяви заперечив просив у
її задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
виконавче провадження» дії державного
виконавця, його відмова від вчинення
певної виконавчої дії, зволікання з
вчиненням виконавчих дій, а також
відмова у задоволенні заяви про відвід
державного виконавця можуть бути
оскаржені особами, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до виконання виконавчих
дій у встановленому цим Законом
порядку. Згідно ч. 1 ст. 85 цього Закону у
виконавчому провадженні на дії
(бездіяльність) державного виконавця
та інших посадових осіб державної
виконавчої служби по виконанню рішення
або відмову у здійсненні передбачених
цим Законом дій стягувачем чи
боржником може бути подана скарга до
начальника відповідного органу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до
відповідного суду. Скарга у
виконавчому провадженні по виконанню
судових рішень на дії (бездіяльність)
державного виконавця або начальника
органу державної виконавчої служби
подається до суду, який видав
виконавчий документ. Скарги по
виконанню інших рішень подаються до
суду за місцем знаходження
відповідного органу державної
виконавчої служби, крім скарг на дії
(бездіяльність) державних виконавців
та посадових осіб Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України та
відділів державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, які
подаються до апеляційного суду за
місцем знаходження відповідного
органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що
державним виконавцем ВДВС
Яворівського РУЮ Львівської області
винесено постанову серії ВП № 22701572 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2611/10 виданого Шевченківським
районним судом м. Львова 28.10.2010р. В ході
виконання даного виконавчого
провадження, 26.06.2014р. державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
серії ВП №22701572 з підстав п. 6 ч. 1 ст. 49,
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження).

Проте, з такими висновками державного
виконавця погодитись не можна виходячи
з наступного.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» гласить, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Закінчення виконавчого провадження
пов'язане із настанням певних обставин,
зазначених у ст. 49 згаданого вище
Закону. Цими обставинами можуть бути
фактичне повне виконання рішення,
прийняття судом відмови стягувача від
стягнення, укладення мирової угоди між
сторонами виконавчого провадження та
інші передбачені законом обставини, що
унеможливлюють подальше здійснення
виконавчих дій.

Таким чином, дії державного виконавця
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження є
неправомірними, мотиви постанови не
відповідають нормам матеріального
права та практиці Європейського суду
України, а відтак остання підлягає
скасуванню в судовому порядку.

Також встановлено ч. 1 ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»,
регламентується обов'язок державного
виконавця відновити виконавче
провадження після визнання судом
незаконною постанови про закінчення
виконавчого провадження. Оскільки
обов'язок по відновленню виконавчого
провадження покладається на
державного виконавця Законом -
додатково зобов'язувати до вчинення
таких дій немає правових підстав.

Щодо іншої вимоги, а саме зобов'язати
виконати рішення в повному обсязі, то
суд звертає увагу, що Законом України
«Про виконавче провадження» визначено
виключний перелік випадків, коли
виконавчий документ повертається без
виконання, і за наявності таких
обставин державний виконавець вправі
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження, з законністю
якої боржник може погодитись, або ж
оскаржити у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку
встановленого для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав. В такому випадку у разі
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 49
цього ж Закону, виконавче провадження
підлягає закінченню.

У статті 17 Закону від 23.02.2006 р. № 3477-IV
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» зазначається, що суди при
розгляді справ застосовують Конвенцію
та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав
людини і основоположних свобод»1950 р.,
ратифікованої ВР України 17.07.1997 р.,
передбачено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Згідно п.10 ст. 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» за наявності
заборгованості із сплати аліментів у
розмірі, що сукупно перевищує суму
відповідних платежів за шість
місяців, державний виконавець
звертається до правоохоронних
органів з поданням (повідомленням) про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності за злісне ухилення
від сплати аліментів.

Тому не вжиття державним виконавцем
достатніх заходів щодо виконання
судового рішення, яке винесено з метою
захисту прав позивача, порушує права
позивача, гарантовані йому Конвенцією
про захист прав людини і
основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що дії державного
виконавця ВДВС Яворівського РУЮ
Львівської області, щодо винесення
постанови від 26.06.2014р. ВП №22701572 про
закінчення виконавчого провадження є
неправомірними, а постанова підлягає
скасуванню.

Вирішуючи решту позовних вимог суд
виходить з положень ст. 51 Закону
України "Про виконавче провадження",
згідно з якою, у разі, якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись
Конвенцією «Про захист прав людини і
основоположних свобод»1950р., ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», ст.ст. 49, 50, 75, 89, 51
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в
а л и в :

заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного
виконавця ВДВС Яворівського РУЮ
Львівської області щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 26.06.2014 року серії ВП №
22701572.

Постанову державного виконавця ВДВС
Яворівського РУЮ Львівської області
від 26.06.2014 року серії ВП № 22701572 про
закінчення виконавчого провадження -
скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали суду апеляційної
скарги.

Суддя: Р. Б. Єзерський