Справа № 343/789/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2186/2014
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М
Суддя-доповідач Шалаута Г.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Шалаути Г.І.,

суддів: Мелінишин
Г.П., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Бойчука
Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про захист прав споживача
та стягнення матеріальної та моральної
шкоди за апеляційними скаргами
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства та ОСОБА_2 на рішення
Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

25.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом
до Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 11.05.2012 року в
квартирі АДРЕСА_1, яка на праві
власності належала ОСОБА_3 (матері
дружини позивача), в якій на правах
членів сім'ї проживав позивач з
дружиною та малолітнім сином ОСОБА_4, 2008
р.н., виникла пожежа з вини відповідача,
про що доведено рішенням Долинського
районного суду від 30.08.2013 року, яким
встановлено, що причиною пожежі стало
порушення правил пожежної безпеки при
проведенні земляних робіт робітниками
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства. Цим рішенням в користь
ОСОБА_3 було стягнуто завдану пожежею
матеріальну шкоду в сумі 33 343 грн. та
судові витрати. Рішення набрало
законної сили 17.10.2013 року. Присуджені
судом кошти в користь ОСОБА_3 було
стягнуто з відповідача по виконавчому
листу в кінці 2013 року.

20.03.2014 року позивач подав позов до
відповідача з підстав відшкодування
матеріальної шкоди спричиненої його
сім'ї, зсилаючись на те, що матеріальна
шкода була завдана у травні 2012 року
власнику квартири, та йому і членам
сім'ї, оскільки вони всі проживали у
квартирі. Оскільки відповідач
добровільно відмовлявся відшкодувати
спричинену шкоду, то ремонт у квартирі
робився тривалий час на позичені його
дружиною кошти. Так згідно письмової
розписки (на а.с.10) ОСОБА_5 (дружина)
позичила у ОСОБА_6 3500 доларів США, що
еквівалентно 27 960 грн., які
зобов'язалася повернути до 01.12.2013 року у
гривнях по курсу долара США та через
інфляцію повернула 29 400 грн., так як
збільшився курс долара. Матеріальні
збитки складають різницю між позиченою
та повернутою сумою - 1 440 грн. Зазначену
суму позивач просив стягнути з
відповідача.

Також позивач заявив вимогу про
стягнення моральної шкоди, яка
виявилася в тому, що йому особисто та
іншим членам його сім'ї було завдано
значної моральної шкоди, яка виявилася
в тому, що порушився звичний ритм їх
життя. Він змушений був тривалий час,
більше півроку, з вагітною дружиною та
малолітнім сином проживати у
непристосованому для проживання
старому будинку матері дружини у с.
Яворів, тому що у пошкодженій пожежею
квартирі було не можливо проживати:
ванна, туалет, кухня та житлова кімната
мали значні ушкодження від пожежі,
кіптяву на стінах, всюди тхнуло
горілим, відчувалася сирість, важко
було дихати та було неможливо спати в
такій квартирі. Змушений був
добиратися на роботу в м. Долину, возити
дитину у м. Долину в садок, дружину на
консультації до лікаря в Долинську ЦРЛ,
у сільському будинку не було води,
санвузла, що завдало йому особисто
значних незручностей, дискомфорту,
нервових переживань, порушення спокою,
сну та звичного ритму життя, та він
змушений був докладати додаткових
зусиль для організації звичного
способу життя. Спричинену моральну
шкоду оцінює у 20 000 грн., яку просив
стягнути з відповідача.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства на користь ОСОБА_2 4000 грн.
заподіяної моральної шкоди та 1500 грн.
витрат за надання юридичної допомоги.

Стягнуто з Долинського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні вимоги про стягнення
матеріальної шкоди відмовлено.

У апеляційній скарзі представник
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи.

Апелянт вважає позов ОСОБА_2 надуманим,
необґрунтованим та безпідставним. Так
апелянт зазначив, що відсутні підстави
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, так як
позивач не навів жодних доказів, що
моральна шкода мала місце. Оскільки ні
він, ні його сім'я не перебували на
лікуванні, не надано доказів
короткочасного розладу здоров'я або
порушення психічного стану позивача та
членів його сім'ї. Також, договір
купівлі-продажу від 19.05.2014 року за яким
дружина позивача ОСОБА_5, купила
квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2
вважає незаперечним доказом наявності
матеріальних кошів у неї та
відсутності підстав для позики коштів
на ремонт квартири.

Просить рішення суду скасувати і
закрити провадження у справі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначив, що суд, вірно
встановив критерії при визначенні
розміру моральної шкоди, проте сам
розмір відшкодування суттєво занизив.
Також, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди, суд вдався до
переоцінки доказів і безпідставно
визнав розписки неналежним доказом, а
його доводи, що позичені кошти
витрачені на ремонт квартири
сумнівними.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник Долинського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства свою апеляційну скаргу
підтримав з мотивів наведених у ній,
апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав,
просив її відхилити.

ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу
підтримав, у задоволенні апеляційної
скарги відповідачу просив відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства - Бойчука В.І., апелянта
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8,
дослідивши доводи апеляційних скарг
та перевіривши їх доказами, колегія
суддів знаходить частково
обґрунтованими доводи обох апелянтів в
частині незаконності рішення суду
першої інстанції щодо вимоги про
стягнення матеріальної шкоди, а в решті
доводи апелянтів вважає такими, що
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
зазначеним вимогам не відповідає в
частині відмови позивачу в позові про
відшкодування матеріальної шкоди.

В порушення вимог ст. 27 ЦПК України, суд
першої інстанції не сприяв всебічному
і повному з'ясуванню дійсних обставин
справи, чим допустив порушення норм
процесуального права та не дав їм
правильну правову оцінку.

Так відмовляючи позивачу у задоволенні
вимоги про стягнення матеріальної
шкоди, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та
зазначив, що кошти на ремонт квартири
позичав не позивач, такі кошти позичала
його дружина, однак порушив норму
процесуального права, не визначився
правильно з правовідносинами, які
виникли, а тому в цій частині вимог
постановив незаконне рішення,
відмовивши позивачу у відшкодуванні
збитків. Суд, з'ясувавши, що позивач не
вправі був заявляти позов про
відшкодування матеріальних збитків,
оскільки кошти на ремонт квартири не
позичав, не мав доручення від дружини
на подачу такого позову, мав залишити в
цій частині вимог позов без розгляду, а
не відмовляти в позові за
недоведеністю, а тому рішення суду в
цій частині вимог слід скасувати, а
позов залишити без розгляду.

В іншій частині доводи апелянтів
колегія знаходить необґрунтованими та
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що моральна шкода
була позивачу завдана вимушеними
змінами у його житті (тривалим більше
пів року проживанням у
непристосованому, без вигод
дерев'яному старому будинку у с. Яворів
Долинського району за відсутності води
та санвузла з вагітною дружиною та
малолітнім сином, поїздками на роботу
в м. Долину, возіннями 4-х річного сина
ОСОБА_4 в садок у м. Долину, спричиненням
йому дискомфорту, нервових переживань,
порушення спокою, сну та звичного ритму
життя) для організації якого він
змушений був докладати додаткових
зусиль. З урахуванням ступеню тяжкості
спричинених позивачу страждань,
тривалості вимушених змін у його житті,
колегія погоджується зі справедливим
та в межах розумного визначеним
розміром моральної шкоди у 4000 грн. та
приходить до висновку, що в цій частині
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 310, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 10
вересня 2014 року в частині відмови у
задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення
матеріальної шкоди залишити без
розгляду.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Г.І. Шалаута

Г.П. Мелінишин

Я.Ю. Ковалюк