Справа № 161/4466/13-ц
Провадження № 2/161/4434/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

10 грудня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді
Пушкарчук В.П.,

при секретарі -
Акайомовій Т.В.,

з участю: представника позивача Місюри
І.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 21 липня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
якого останній отримав кредит на суму 5
000,00 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36,00%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 свої
зобов'язання по договору не виконав,
станом на 31.01.2013 року у нього утворилась
заборгованість перед банком в
загальній сумі з процентами та
штрафами в розмірі 29 429,00 грн. А тому
просив, стягнути з відповідача суму
заборгованості в розмірі 29 429,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача Місюра І.В. в
судовому засіданні позов підтримала з
підстав викладених у позовній заяві,
просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав з
підстав викладених у запереченнях на
позовну заяву, просив застосувати
строки позовної давності та відмовити
в задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази в справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини,
що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556
ЦК України.

Судом встановлено, що 21 липня 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
якого останній отримав кредит на суму 5
000,00 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36,00%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с. 9-17).

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3, порушуючи умови договору, свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконував, в частині погашення
заборгованості за кредитом та сплати
відсотків за користування ним.

Так, з дослідженого в судовому
засіданні розрахунку заборгованості
за договором (а.с. 5-8) вбачається, що
станом на 31.01.2013 року у позичальника
перед позивачем утворилась
заборгованість в розмірі - 29 429,00 грн.,
яка складається з заборгованості за
кредитом - 9 658,36 грн., заборгованості по
процентах за користування кредитом - 17
893,07 грн., а також штрафів відповідно до
пункту 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована
частина) та 1 377,57 грн. (процентна
складова).

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином, у встановлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 1048 ЦК України передбачено
право позикодавця на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, а також у разі відсутності
іншої домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

В судовому засіданні встановлено, що 21
липня 2006 року ОСОБА_3 підписав заяву про
відкриття рахунку та надання послуг,
тобто видачу кредитної картки та її
обслуговування (а.с. 10), що не
заперечував в судовому засіданні і
представник відповідача. В даній заяві
вказано, що ОСОБА_3 ознайомився та
згодний з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами банку.
Виражає свою згоду, що ця заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою і Тарифами складає між ним та
банком договір про надання банківських
послуг. Таким чином, суд не приймає до
уваги заперечення представника
відповідача, що ОСОБА_3 не
ознайомлювався з умовами, правилами та
тарифами надання кредиту.

Крім того, згідно Умов Тарифів банку,
відсоткову ставку за прострочення
виконання боргових зобов'язань
встановлено в розмірі 6% на місяць., що
відповідно становить 72% річних. Тому
посилання ОСОБА_3 на безпідставність
нарахування заборгованості за цією
ставкою судом не приймаються (а.с. 66).

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

В судовому засіданні не здобуто
жодного доказу про інформування
відповідачем про припинення дії
кредитного договору, тобто зі спливом 12
місяців після підписання договору він
автоматично пролонгувався на 12
місяців. Таким чином, посилання
представника відповідача про
припинення дії договору 21.07.2008 року є
безпідставним.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного справа або
інтересу.

Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
відповідно до ст. 257 ЦК України.

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальними правилами перебігу
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Відповідно до частин 1,3 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Судом з виписки по картковому рахунку
(а.с. 139-158) встановлено, що наявне
переривання перебігу позовної
давності оскільки, 12 вересня 2011 року
внесено 1 000,00 грн. на картковий рахунок
НОМЕР_2. З даним позовом банк звернувся
до суду 13 березня 2013 року.

З довідки б/н від 14.10.2014 року (а.с. 159)
наданої представником позивача,
вбачається, що строк дії картки НОМЕР_2,
виданої ОСОБА_3 у зв'язку з укладенням
кредитного договору б/н від 21.07.2006 року,
закінчувався в липні 2012 року. На дану
карту був встановлений кредитний ліміт
в розмірі 15 000,00 грн.

У правовій позиції, яка виславлена
Верховним Судом України в постанові
від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14)
встановлено, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що заперечення представника
відповідача є безпідставними та слід
стягнути з відповідача в користь
позивача кредитну заборгованість в
розмірі 29 429,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, підлягають до задоволення
вимоги позивача про відшкодування
відповідачем понесених ним судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 197, 213, 214, 215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 253, 256-258, 261, 267, 509,
510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН: НОМЕР_1, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, в користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 21 липня 2006
року в розмірі 29 429 (двадцять дев'ять
тисяч чотириста двадцять дев'ять)
гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» 294 (двісті дев'яносто
чотири) гривні 29 копійок судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук