Справа № 477/1594/14-ц
Провадження № 2/477/874/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Жовтневий районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відділу Головного
управління Держземагентства у
Миколаївській області - Корнукія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Держземагентства у
Миколаївській області,
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області та Жовтневої районної
державної адміністрації Миколаївської
області про визнання права в порядку
спадкування,

В с т а н о в и в:

2 липня 2014 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду із вказаною
позовною заявою, в якій просить визнати
за нею право на земельну частку (пай) із
земель резервного фонду
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області, переданих в результаті
паювання земель колишнього радгоспу
"Гвардії Ілліча", в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог
вказувала, що її батьки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 були працівниками радгоспу
«Гвардії Ілліча». У вказаному радгоспі
її мати працювала з 01.01.1970 року по 09.10.1994
року у зв'язку з виходом на пенсію.
Пізніше ДП радгосп «Гвардії Ілліча»
було реорганізовано в СГВК «Злагода».

Її мати ОСОБА_9 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцем останньої
був її чоловік, а батько позивачки
ОСОБА_8, який не оформив права власності
на спадкові права після смерті дружини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька
ОСОБА_8, позивачка звернулася до
нотаріуса за оформленням спадщини, та
тоді дізналася, що батько за життя
отримав акти, що посвідчують право
власності на земельні ділянки, а мати,
хоча мала право на земельну частку (пай)
у СГВК «Злагода» та за її оформленням
зверталася із відповідною заявою,
проте за життя отримати
правовстановлюючого документу не
встигла.

Згідно статуту СГВК «Злагода»,
останнє утворилося внаслідок
прийняття регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Миколаївській області наказу від 03.05.2007
року про приватизацію майна державного
підприємства радгоспу «Гвардії
Ілліча». До кола засновників увійшла
мати позивачки, як пенсіонерка
радгоспу «Гвардії Ілліча».

Посилаючись на те, що процес
паювання проходив тривалий час, то
відповідного правовстановлюючого
документу її мати не встигла отримати
не з своєї вини, хоча мала відповідне
право, яке після смерті ОСОБА_9
успадкував її чоловік ОСОБА_8, а після
його смерті - позивачка. Вказуючи про
неможливість оформлення своїх
спадкових прав щодо земельної частки
(пай), яка належала її матері, позивачка
була змушена звернутися до суду із цим
позовом.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги своєї
довірительки підтримала та вказала, що
позивачка має право на земельну частку
(пай) із земель резервного фонду
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району, переданих в
результаті паювання земель радгоспу
«Гвардії Ілліча» в порядку спадкування
після смерті батька, та які останній
успадкував після смерті дружини та
матері позивачки ОСОБА_9,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача
Головного управління Держземагентства
у Миколаївській області, проти
задоволення позову заперечував та
підтримав позицію, викладену у
письмових запереченнях.

Зі змісту вказаних заперечень,
відповідач посилається на те, що
передача земельних ділянок у власність
громадянам - працівникам державних та
комунальних сільськогосподарських
підприємств, а також пенсіонерам з їх
числа провадиться після затвердження
проекту приватизації земель.

Розпорядження голови Жовтневої
РДА про надання дозволу на
приватизацію земель було прийняте
22.12.2008 року, тобто після смерті ОСОБА_9
Посилаючись на положення ст. 25 ЦК
України щодо часу припинення
правоздатності фізичної особи, вказує
на те, що ОСОБА_9 втратила можливість
набувати цивільні права та обов'язки на
час прийнятого розпорядження, тому
права на земельну частку (пай) не
набула.

Представник відповідача
Жовтневої РДА в судове засідання не
прибув, проте згідно листа за підписом
голови Жовтневої РДА, відповідач
просить розглянути справу без
присутності їх представника та
прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідач Михайло-Ларинська
сільська рада Жовтневого району
Миколаївської області звернулася до
суду із заявою, в якій проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не
заперечувала, та просила справу
розглянути у відсутність їх
представника.

Вислухавши пояснення
представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
дослідивши письмові докази по справі,
суд встановив наступне.

Даними копії свідоцтва про
народження позивачки ОСОБА_11, копії
свідоцтва про розірвання шлюбу із
ОСОБА_12, даними з Державного реєстру
актів цивільного стану щодо
підтвердження дошлюбного прізвища, а
також даними свідоцтва про шлюб (із
ОСОБА_13), підтверджуються родинні
відносини позивачки та ОСОБА_8 і ОСОБА_9
відповідно як доньки та батьків (а.с.
8-11).

Згідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_2, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області було здійснено актовий запис
про смерть за № 6 від 01.03.2008 року (а.с. 7).

За даними М-Ларинської сільської
ради, на час смерті ОСОБА_9 зі нею
проживав її чоловік ОСОБА_8 (а.с. 16), отже
останній за положеннями ст.ст. 1261, 1268-1269
ЦК України, є таким, що прийняв спадщину
після смерті дружини.

Згідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_1, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про
що Михайло-Ларинською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області було здійснено актовий запис
про смерть за № 4 від 14.11.2011 року (а.с. 6).

Відповідно доданих М-Ларинської
сільської ради, на час смерті ОСОБА_8
жив сам, будь-яких осіб зареєстровано
із ним не було (а.с. 17).

За даними спадкової справи,
заведеної після смерті ОСОБА_8, із
заявою про прийняття спадщини
звернулася лише позивачка - донька
спадкодавця ОСОБА_4 Інший спадкоємець
ОСОБА_10 від прийняття спадщини
відмовився (а.с. 40-110).

На частину спадкового майна
ОСОБА_4 оформила спадкові права та
отримала відповідні свідоцтва.

Підстави, з яких позивачка була
змушена звернутися до суду із цим
позовом підтверджуються листом
нотаріуса Жовтневої державної
нотаріальної контори Миколаївської
області від 20.08.2013 року № 959/02-14, яким
ОСОБА_4 було роз'яснено про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину щодо земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
після смерті ОСОБА_8, яка належала
ОСОБА_9, дружині спадкодавця та після
смерті якої ОСОБА_8 прийняв спадщину.
Мотивом такої відмови було ненадання
правовстановлюючого документу щодо
вищевказаних прав спадкодавця (а.с. 15).

За даними відділу держкомзему у
Жовтневому районі Миколаївської
області від 13.02.2012 року, на ім'я ОСОБА_9
не зареєстровані державні акти на
земельні ділянки (а.с. 21).

Вказане також підтверджується даними
відділу Держземагенства у Жовтневому
районі від 04.08.2014 року (а.с. 111).

Вирішуючи спір по суті, суд
виходить з наступного.

Згідно з п.2 Указу Президента України
від 08.08.1995р. «Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям» право
на земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
товариства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства відповідно до
списку, що додається до державного акта
на право колективної власності на
землю.

На відміну від паювання приватизація
земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств
здійснюється за правилами,
передбаченими ст. 25 ЗК України, яка
надає гарантоване право працівникам
таких підприємств на безоплатне
одержання земельної частки (паю),
виділену в натурі (на місцевості).
Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у процесі
приватизації створюють резервний фонд
земель.

При цьому законодавчі акти, якими
врегульовано питання приватизації
земель державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств не
пов'язують виникнення права на
земельну частку (пай) із фактом
затвердження уповноваженим органом
виконавчої влади списку осіб, які мають
на це право. До того ж приватизація
земельних часток можлива як за
колективним, так і за індивідуальним
клопотанням працівників державних
підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_9 з 01.01.1970 року по 09.10.1994 року була
членом ДП «Гвардія Ілліча», а з 2007 року
засновником правонаступника
останнього - СГВК «Злагода» (а.с. 5, 12-14).

Рішення про приватизацію майна
державного підприємства «Гвардії
Ілліча» було прийнято регіональним
відділенням фонду державного майна
України по Миколаївській області 20
грудня 2006 року шляхом перетворення
підприємства, що і було зроблено та ДП
«Гвардії Ілліча» перетворено до СГВК
«Злагода» (а.с. 113).

Таким чином, ОСОБА_9 скористалася своїм
правом на отримання безоплатно частки
державного майна при приватизації ДП
«Гвардія Ілліча».

Після набуття членства в СГВК
«Злагода» ОСОБА_9 також вчинила дії
направлені на приватизацію земельної
частки (паю) із земель названого
державного підприємства.

Так, згідно списку членів СГВК
«Злагода», що були присутні на
загальних зборах кооперативу 23.12.2007
року, ОСОБА_9, як особа, що мала стаж
роботи у ДП «Гвардії Ілліча» 36 років 07
місяців, увійшла до списку осіб, які
бажають скористатися правом на
отримання земельної часки (паю) в
натурі (у списку №355).

Вказаний список затверджено головою
СГВК «Злагода» та скріплено печаткою
кооперативу.

У зв'язку з вказаним, 22 грудня 2008р.
розпорядженням Жовтневої районної
державної адміністрації Миколаївської
області надано дозвіл СГВК «Злагода»
на виготовлення проекту землеустрою
щодо приватизації земель, які
перебували у користуванні ДП «Гвардія
Ілліча» (а.с. 121-122).

З досліджених документів (а.с. 18) слідує,
що технічна документація із
землеустрою була затверджена
розпорядженням Жовтневої РДА лише
22.10.2010 року, що підтверджує пояснення
позивачки про причини, з яких її мати не
встигла отримати правовстановлюючого
документу щодо вищевказаного
майнового права.

За вищевказаного, суд дійшов висновку,
що ОСОБА_9 за життя набула право на
земельну частку (пай) при приватизації
ДП «Гвардії Ілліча», а тому це право
відповідно до ст.1218 ЦК України увійшло
до складу спадщини, яку прийняв її
чоловік ОСОБА_8, а після його смерті -
позивачка ОСОБА_4

Враховуючи викладене, встановивши, що
позивачка позбавлена можливості в
нотаріальному порядку оформити свої
спадкові права відносно вищевказаного
майнового права, суд дійшов висновку,
що відповідно до ст. 16 ЦК України, її
право належить захисту судом шляхом
визнання за нею права на земельну
частку (пай) із земель резервного фонду
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району.

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право на земельну
частку (пай) із земель резервного фонду
Михайло-Ларинської сільської ради
Жовтневого району Миколаївської
області, переданих в результаті
паювання земель СГВК «Злагода»
правонаступника радгоспу «Гвардії
Ілліча», в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
та який успадкував вказане право після
смерті своєї дружини ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Жовтневий районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а учасниками справи, що не були
присутні при його оголошенні - в той
самий строк з дня отримання копії
рішення.

Повний текстом рішення
виготовлено 08 грудня 2014 року.

Суддя
Л.М. Семенова