У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
cудової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І.,
Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради, комунальне
підприємство «Жилкомсервіс» про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Харківської області
від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що з 1999 року вона проживала
разом з ОСОБА_4 однією сім'єю, а 5 квітня
2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу
мають доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 2003 році вони із
чоловіком купили домоволодіння по
АДРЕСА_2, в якому проживали до
2006 року.

У 2006 році вона із сім'єю
переїхала проживати в квартиру
АДРЕСА_1, а у 2007 році продали вказаний
будинок.

Шлюбні відносини між
нею та чоловіком зіпсувалися, останній
звернувся до суду із позовом про
розірвання шлюбу, в грудні 2013 року її
разом із дитиною вигнав з квартири та
змінив замки на дверях.

Посилаючись на
наведене, просила усунути перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1,
вселити її в цю квартиру разом із
неповнолітньою дитиною.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 9
вересня 2014 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні жилим
приміщенням ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1,
шляхом вселення в вищезазначену
квартиру ОСОБА_7 з малолітньою дитиною
ОСОБА_1, 2002 року народження.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області
від 14 жовтня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано і ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення ним норм
матеріального і процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами установлено, що 5 квітня 2002 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстрували шлюбні відносини. Від
шлюбу мають доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 зареєстрована в
АДРЕСА_2, проте з 2006 року проживає разом
з дитиною у квартирі АДРЕСА_1, як
дружина ОСОБА_4, наймачем якої була мати
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9, яка
померла у квітні 2014 року. Після її
смерті ніхто із членів її сім'ї
наймачем у встановленому порядку не
визнаний і особовий рахунок на
квартиру до цього часу відкритий на
померлу ОСОБА_9

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив із
їх обґрунтованості.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову, апеляційний суд
виходив із того, що позивачка вселилася
в квартиру без отримання згоди
відповідачів по справі, які офіційно
зареєстровані в даній квартирі.

Проте погодитися з
таким висновком апеляційного суду не
можна.

Відповідно до ст.ст. 64,
65 ЖК Української РСР члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. До членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і
батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.
Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням
.

Судом установлено, що
ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вселилися в спірну
квартиру у якості членів сім'ї ОСОБА_4 з
його згоди, а також із згоди
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 і постійно
там проживали.

Це підтверджується
наявними у справі доказами та не
заперечується відповідачами у справі.

Будинок в АДРЕСА_2, де
зареєстрована ОСОБА_3, був проданий
ОСОБА_4 в 2007 році, що не заперечується
останнім.

Іншого житла у ОСОБА_3
немає.

Згідно з ч.3 ст.29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров»я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

Місцем проживання
малолітньої ОСОБА_1 є спірна квартира, в
якій проживає та зареєстрований її
батько ОСОБА_4

За таких обставин
апеляційний суд дійшов помилкового
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням та вселення в нього ОСОБА_3
та малолітньої ОСОБА_1, 2002 року
народження.

При встановленні зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст.339 ЦК України
установивши, що апеляційним судом
скасоване судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного
суду Харківської області
від 14 жовтня 2014 року
скасувати і залишити в силі рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 9 вересня 2014 року.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель