Справа №: 343/2863/14-ц
Провадження №: 2/0343/1049/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого: судді - Пулика В.В.,

з участю: секретаря
судових засідань - Кудрявої А.Б., Оленяк
С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Долина
Івано-Франківської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів на утримання
дружини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом, в якому зазначила, що
перебувала з відповідачем у шлюбі, який
вони розірвали, про що свідчить копія
рішення Долинського районного суду від
04.11.2014 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що
вона є інвалідом другої групи
загального захворювання, не має змоги
працювати і одержувати самостійний
заробіток, тому потребує утримання від
відповідача.

Відповідач працездатний,
відповідно має можливість надавати
грошову допомогу на її утримання, однак
в добровільному порядку відмовляється
матеріально підтримувати її, що стало
причиною звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів на її
утримання.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала, просила
стягнути з відповідача аліменти в
твердій грошовій сумі у розмірі 1000
гривень щомісячно на її утримання з
часу пред'явлення позовної заяви до
суду, також просила стягнути з
відповідача судові витрати. Свої
вимоги обгрунтовує тим, що перебуваючи
в шлюбі, перенесла інсульт, після чого
стала інвалідом 2 групи, не може
працювати. Відповідач не застосовував
до неї фізичне насильство у період
спільного проживання, однак часто
приходив додому пізно, у зв"язку з чим
вона хвилювалася і це можливо стало
причиною інсульту. З дитинства хворіє
нирками, має підвищений тиск. На даний
час не працює, однак часто перебуває в
магазині батька, щоб не сидіти вдома.
Дітей від шлюбу з відповідачем не
мають.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, оскільки не
працевлаштований, не має доходів,
хворіє, у зв"язку з чим не може фізично
працювати і його ніхто не бажає
приймати на роботу.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши
матеріали справи, вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 від 10.02.2007 року встановлено, що
сторони зареєстрували шлюб 10.02.2007 року
в Малотур'янській сільській раді
Долинського району Івано-Франківської
області, про що зроблено у Книзі
реєстрації шлюбів відповідний актовий
запис № 1.

З копії пенсійного посвідчення
серія НОМЕР_2 від 09.07.2014 року,
вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом
другої групи загального захворювання.

Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу
України, право на утримання (аліменти)
має той із подружжя, який є
непрацездатним, потребує матеріальної
допомоги, за умови, що другий із
подружжя може надавати матеріальну
допомогу. Непрацездатним вважається
той із подружжя, який досяг пенсійного
віку, встановленого законом, або є
інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із
подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Статтею 76 Сімейного кодексу України
встановлено, що після розірвання шлюбу
особа має право на утримання, якщо вона
стала непрацездатною до розірвання
шлюбу або протягом одного року від дня
розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її
колишній чоловік, колишня дружина може
надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка з дитинства хворіє нирками
та гіпертонічною хворобою і в період
зареєстрованого шлюбу з відповідачем
перенесла інсульт, стала інвалідом
другої групи загального захворювання
та отримує пенсію по інвалідності у
розмірі 1057,58 гривень. Будучи інвалідом,
позивачка допомагає батькам, виконуючи
роботу продавця у магазині батька,
проживає з останніми. Про це ствердили
сторони, свідчать матеріали справи.

Вищезазначені обставини дають
підстави вважати, що позивачка не
потребує матеріальної допомоги,
оскільки її пенсія та виконувана
робота продавцем забезпечують їй
прожитковий мінімум, встановлений
законом.

Окрім цього, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач по справі не
працевлаштований і не має інших
доходів, хворіє панкреатитом,
хронічним гастродуоденоезофігітом та
міопією високої степені обох очей і
атрофією зорового нерва обох очей, у
зв"язку з чим можливості його
працевлаштування вкрай обмежені, що
свідчить про те, що можливості надавати
матеріальну допомогу позивачці у нього
не має.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не доведено того, що вона
потребує матеріальної допомоги, як і не
доведено в судовому засіданні того, що
відповідач спроможний надавати таку
допомогу позивачці, тому суд вважає за
необхідним у задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
судові витрати компенсуються за
рахунок держави.

На підставі ст.ст.75, 76 Сімейного
кодексу України, керуючись ст.ст.60, 213-215,
367 Цивільного процесуального кодексу
України,

Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя: