У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року

м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської
області в складі:

головуючої судді
Архипенко А.В.,

при секретарі судового засідання
Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про
скасування заходів щодо обмеження у
праві виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
скасування обмеження виїзду за кордон,
посилаючись на те, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Попаснянського районного управління
юстиції знаходиться виконавчий лист №
2-843 від 24.05.2011 року виданий за рішенням
Артемівського міськрайсуду Донецької
області про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини із всіх видів доходів. У зв'язку
з несплатою ним аліментів тривалий час
виникла заборгованість по аліментах і
представник ВДВС Попаснянського РУЮ
звернувся до суду з поданням про
обмеження боржника за кордон. Ухвалою
Попаснянського районного суду
Луганської області від 25.05.2014 року
справа № 423/898/14-ц йому було обмежено
виїзд за кордон. 08.07.2014 року ОСОБА_1
погасив всю заборгованість. У зв’язку
з цим просить скасувати встановлене
йому обмеження щодо виїзду за кордон.

Суд, дослідивши матеріали заяви вважає
її обґрунтованою з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою
Попаснянського районного суду
Луганської області від 20.05.2014 року за
поданням ВДВС Попаснянського РУЮ було
тимчасово обмежено ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі
України – до виконання зобов’язання
за виконавчими документом № 2-843 від
24.05.2011 року виданим за рішенням
Артемівського міськрайсуду Донецької
області про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості зі сплати аліментів у
сумі 9697 грн. 82 коп.

Враховуючи викладене, суд звертає
увагу на те, що свобода пересування
гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод (далі –
Конвенції), частина друга якої
передбачає: «Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною». При чому згідно ч. 3 указаної
статті це на здійснення цього права не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.
Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд
з прав людини (далі – ЄСПЛ) сформулював
загальні стандарти щодо права на
свободу пересування, зазначивши, що
таке обмеження має відповідати одразу
трьом критеріям: по-перше, має
ґрунтуватися на законі, по-друге,
переслідувати одну з легітимних цілей,
передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції, і по-третє, знаходитися в
справедливому балансі між правами
людини та публічним інтересом (тобто
бути пропорційним меті його
застосування). При цьому при вирішенні
питання про пропорційність обмеження
даного права з метою стягнення
неоплачених боргів слід пам’ятати, що
таке обмеження може бути виправдано
лише тоді, коли воно дійсно сприятиме
погашенню заборгованості; проте навіть
якщо зазначене обмеження свободи
пересування було виправданим на самому
початку, воно може стати
непропорційним і таким, що порушує
права людини, якщо воно автоматично
продовжуватиметься протягом тривалого
періоду. Тому застосування такого
обмеження має періодично
переглядатися судом (принаймні в
останній інстанції) з метою з’ясування
доцільності його подальшого
застосування, причому обсяг судового
розгляду повинен дозволити суду взяти
до уваги всі фактори, й у тому числі ті,
що стосуються пропорційності такого
обмеження.

Оскільки з доданих до заяви матеріалів,
а саме: довідки ВДВС Попаснянського РУЮ
вбачається, що заборгованості за
період перебування виконавчого листа
№ 2-843 від 24.05.2011 року виданого за
рішенням Артемівського міськрайсуду
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_1 аліментів на утримання
неповнолітньої доньки, на примусовому
виконанні у відділі станом на 08.07.2014
року відсутня.

Таким чином, оскільки на даний момент
належних правових підстав для
подальшого застосування обмеження
немає, суд вважає за необхідне заяву
задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2
Протоколу № 4 до Конвенції, відповідною
практикою ЄСПЛ, ст.ст. 3, 8, 33, 55, 124
Конституції України, ст. 154 ЦПК України,
суд, –

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження
у праві виїзду за кордон –
задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження виїзду
за кордон відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрованого за адресою: 84536,
АДРЕСА_1, мешкає за адресою: 93300,
Луганська область, м. Попасна, вул.
Глінки, 15.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга протягом п’яти днів з дня її
проголошення, а в разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали до апеляційного суду
Луганської області через
Попаснянський районний суд.

Суддя

А.В. Архипенко