Справа № 209/5458/14-ц
Провадження № 2/209/1941/14
РІШЕННЯ

іменем України

"27" жовтня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання
дійсним договору та визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачі за первісним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов ОСОБА_2 не
визнали.

Відповідачі за зустрічним
позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позов ОСОБА_2
визнали, ОСОБА_2 позов не визнав.

Позивач за первісним позовом
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить
суд визнати право спільної сумісної
власності подружжя його та ОСОБА_2 на
1/2 частку магазину -бару, сезонного
майданчику та денної автостоянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову посилається на
те, що він з 19 червня 2013 року перебуває
у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2, під
час якого його дружиною був укладений
попередній договір, за умовами якого
сторони зобов'язалися до 10 липня 2013
року укласти договір купівлі-продажу
нерухомого майна - 1/2 частини
магазину-бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_4 .
на підставі рішення Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 14 квітня 2011 року у справі за №
2-609/2011. Його дружина неодноразово в
усній формі нагадувала йому, що це
майно належить виключно їй, але він не
згодний з такими ствердженнями
дружини, оскільки він також надавав
грошові кошти для придбання цього
майна. Тому вважає, що це майно є
спільною сумісною власністю подружжя,
і він має право на його частку.

Позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, в якому просить
суд визнати дійсним укладений 10 липня
2013 року між ОСОБА_4, від імені якого
діяла ОСОБА_3, як продавцем, та нею, як
покупцем, договір купівлі-продажу
однієї другої частини магазину - бару,
сезонного майданчику та денної
автостоянки, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, та визнати за нею право
приватної особистою власності на
зазначене нерухоме майно. В
обґрунтування позову посилається на
те, що 19 червня 2013 року між нею та
ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. І ще
до реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_4,
від імені якого діяла ОСОБА_3, як
продавцем, та нею, як покупцем, був
укладений попередній договір, за
умовами якого вони домовилися в термін
до 10 липня 2013 року укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2
частини магазину-бару, сезонного
майданчику та денної автостоянки, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які
належать ОСОБА_4 на підставі рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська. Відповідно до п.2
цього договору вона та ОСОБА_3
домовилися, що ОСОБА_4 передає їй у
власність зазначене нерухоме майно, а
вона зобов'язується сплатити на його
користь вартість майна в сумі 400000 грн.
Відповідно до п. 3 попереднього
договору з метою забезпечення
укладання основного договору, грошові
кошти в сумі 400000 грн. були в повному
обсязі передані продавцю в момент
підписання попереднього договору. 10
липня 2013 року вона передала ОСОБА_3, як
представнику ОСОБА_4, проект основного
договору разом із актом
прийому-передачі для ознайомлення та
подальшого нотаріального
посвідчення, і того ж дня ОСОБА_3
передала їй, позивачу, підписаний
проект основного договору та акт
прийому-передачі. Але нотаріально
посвідчити договір відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовилися, і
подальші звернення до них позитивних
результатів не дали, хоча на виконання
основного договору купівлі-продажу
нерухомого майна нею, як покупцем, була
передана продавцю вартість майна, і
ОСОБА_3, як представником ОСОБА_4, було
підписано проект основного договору
та акт прийому-передачі. Крім цього,
сторонами за попереднім договором від
30 травня 2013 року та проектом основного
договору від 10 липня 2013 року були
визначені всі необхідні обов'язкові
умови договору купівлі-продажу: умови
щодо предмету договору, ціни договору
та строки передачі майна. Вважає, що 10
липня 2013 року між нею та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу 1/2
частини магазину-бару, сезонного
майданчику та денної автостоянки, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, і до
неї, позивача, перейшло право
власності на зазначене нерухоме майно,
яке було придбане нею до реєстрації
шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 за її
особисті кошти, воно є її особистою
приватною власністю і розподілу між
нею та ОСОБА_2 не підлягає.

Позивач за первісним позовом та
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
до судового розгляду справи надав суду
заяву з клопотанням про розгляд справи
за його відсутності, в якій також
зазначив, що просить ухвалити рішення
на підставі наявних у справі
матеріалів.

Відповідач за первісним позовом
та позивач за зустрічним позовом
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
до судового розгляду справи надала
заяву з клопотанням про розгляд справи
за її відсутності, в якій також
зазначила, що просить відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні його позову, її
зустрічний позов задовольнити.

Відповідач за первісним та
зустрічним позовом ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, до судового
розгляду справи надала заяву з
клопотанням про розгляд справи за її
відсутності, в якій також зазначила,
що не заперечує проти задоволення
зустрічного позову, в задоволенні
первісного позову ОСОБА_2 належить
відмовити.

Відповідач за первісним за
зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, до судового
розгляду справи надав заяву з
клопотанням про розгляд справи за його
відсутності, в якій також зазначив, що
не заперечує проти задоволення
зустрічного позову, в задоволенні
первісного позову належить відмовити.

Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності позивачів та
відповідачів за первісним та за
зустрічними позовами згідно вимог
частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно
до якої особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- копія паспорту ОСОБА_2 (а.с. 4-7),
якою підтверджується її особа
громадянина України;

- договір купівлі-продажу від 10
липня 2013 року (а.с.8), яким
підтверджується факт укладення та
підписання ОСОБА_3, як представником
ОСОБА_4, та ОСОБА_2 договору купівлі
-продажу 1/2 частини магазину - бару,
сезонного майданчику та денної
автостоянки по АДРЕСА_1;

- технічний паспорт на нерухоме
майно (а.с. 10-11), яким підтверджуються
технічні характеристики
магазину-бару з сезонним майданчиком
та денною автостоянкою;

- Витяг про державну реєстрацію
прав від 29 липня 2011 року ( а.с. 22), яким
підтверджується належність магазину -
бару, сезонного майданчику та денної
автостоянки по АДРЕСА_1 на праві
приватної спільної часткової
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/2
частині за кожним;

- Державний акт на право
постійного користування землею (а.с. 23
-26), яким підтверджується факт передачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в постійне
користування земельної ділянки, площею
0,2059 га, по АДРЕСА_1 для розміщення
об'єкту торгівлі;

- технічна документація із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (а.с. 27 - 30), якою підтверджується
встановлення меж земельної виділення
ділянки по АДРЕСА_1 для розміщення
магазину-бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки в натурі та
визначення кадастрового номеру
земельної ділянки - 00:01:004:0231;

- довіреність від 12 лютого 2013 року
(а.с. 31), якою підтверджується факт
надання ОСОБА_4 ОСОБА_3 довіреності,
посвідченої ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Дніпродзержинського
міського нотаріального округу,
зареєстрованої в реєстрі за № 244;

- звернення ОСОБА_4 ( а.с. 32, 33), яким
підтверджується факт направлення
ОСОБА_4 повідомлення ОСОБА_5 про його
намір продати належну йому 1/2 частину
магазину бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки по АДРЕСА_1;

- рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 14 квітня
2011 року ( а.с. 34-37), яким підтверджується
факт визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за
кожним, права власності на 1/2 частку
магазину-бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки, по АДРЕСА_1;

- попередній договір від 30 травня
2013 року ( а.с. 38), яким підтверджується
факт укладення між ОСОБА_3, як
представником ОСОБА_4, та ОСОБА_2
попереднього договору
купівлі-продажу 1/2 частини магазину -
бару, сезонного майданчику та денної
автостоянки по АДРЕСА_1, факт
підписання його сторонами та факт
передачі грошових коштів ОСОБА_2, як
покупцем, продавцю в момент підписання
попереднього договору;

- лист ОСОБА_5 (а.с. 47), яким
підтверджується відмова співвласника
магазину -бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки по АДРЕСА_1 від
наданого їй переважного права купівлі
частки у праві спільної часткової
власності на належну ОСОБА_4 1/2 частину
магазину - бару, сезонного майданчику
та денної автостоянки по АДРЕСА_1.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що в задоволенні первісного
позову належить відмовити, а
зустрічний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві
приватної спільної часткової
власності належить 1/2 частина
магазину - бару, сезонного майданчику
та денної автостоянки, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, інша 1/2 частина
зазначеного нерухомого майна
належить ОСОБА_5, що підтверджується
Витягом про державну реєстрацію прав
від 29 липня 2011 року ( а.с. 22), та рішенням
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 14 квітня 2011 року
( а.с. 34 -37). Зазначено нерухоме майно
розташоване на земельній ділянці,
площею 0,2059 гектарів, яка надана ОСОБА_4
та ОСОБА_5 у постійне користування для
розміщення об'єкту торгівлі, що
підтверджується державним актом на
право постійного користування землею (
а.с. 24-26), та технічною документацією із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі із
визначенням кадастрового номеру
земельної ділянки.

12 лютого 2013 року ОСОБА_4 уповноважив
ОСОБА_3 представляти його інтереси , в
тому числі з питань продажу будь-якій
особі належної йому на праві
власності 1/2 частки в праві власності
на магазин-бар, сезонний майданчик та
денну автостоянку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довіреністю, посвідченою ОСОБА_6,
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу, зареєстрованою в
реєстрі за № 244 ( а.с. 31).

30 травня 2013 року між ОСОБА_4, від імені
якого діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_2, яка на
той час не перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, був
укладений попередній договір, згідно
умов якого сторони зобов'язалися в
термін до 10 липня 2013 року укласти
договір купівлі-продажу 1/2 частини
магазину - бару, сезонного майданчику
та денної автостоянки, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1, та домовилися щодо
всіх істотних умов договору.

Згідно п.3 попереднього договору, з
метою забезпечення укладання
основного договору, позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_2 передала
продавцю в момент підписання
попереднього договору у відшкодування
вартості нерухомого майна грошові
кошти в сумі 400000 грн.

10 липня 2013 року між ОСОБА_4, від імені
якого діяла ОСОБА_3, як продавцем, та
ОСОБА_2, як покупцем, був укладений та
підписаний проект основного договору
купівлі-продажу 1/2 частини магазину -
бару, сезонного майданчику та денної
автостоянки, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 8), згідно якого продавець
передав покупцю зазначене нерухоме
майно, технічний паспорт та інші
документи, що стосуються нерухомого
майна, що свідчить про фактичне
виконання умов договору
купівлі-продажу

А отже 10 липня 2013 року між ОСОБА_4, від
імені якого діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_2
дійсно був укладений договір
купівлі-продажу 1/2 частини магазину -
бару, сезонного майданчику та денної
автостоянки, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки нерухоме майно
передано продавцем покупцю ОСОБА_2, яка
сплатила за нього 400000 грн.

Також судом встановлено, що
сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 19 червня 2013 року, що
підтверджується внесеними
відомостями про реєстрацію шлюбу до
паспорту ОСОБА_2 ( а.с. 6).

Як встановлено судом на підставі
попереднього договору від 30 травня 2013
року ( а.с. 38) та договору
купівлі-продажу від 10 липня 2013 року (
а.с. 8), попередня домовленість про
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна - 1/2 частини
магазину-бару, сезонного майданчику та
денної автостоянки між власником
майна ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та передача
грошових коштів продавцю у
відшкодування вартості майна в
розмірі 400000 грн. відбулися 30 травня 2013
року, тобто до реєстрації шлюбу між
ОСОБА_2 та ОСОБА_2, що свідчить про
придбання нерухомого майна тільки за
рахунок особистих коштів ОСОБА_2, і
відповідно про набуття нею права
особистою приватної власності на 1/2
частину магазину - бару, сезонного
майданчику та денної автостоянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що
виключає належність цього майна до
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_2

Але в зв'язку із ухиленням ОСОБА_4 та
його представника ОСОБА_3 від
нотаріального посвідчення укладеного
договору купівлі-продажу нерухомого
майна, порушуються права ОСОБА_2, як
покупця, і вона позбавлена можливості
у встановленому законом порядку
зареєструвати за собою право
власності на придбане нерухоме майно, а
тому суд вважає, що вона правомірно
звернулася до суду з цим позовом.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовується відмова
в задоволенні первісного позову
ОСОБА_7, та задоволення вимог позивача
за зустрічним позовом ОСОБА_2, з таких
мотивів.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 334 ЦК України
Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Право власності
на майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 640 ЦК України 2.
Якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно у власність іншій
стороні (покупцю), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти це майно
та заплатити за нього визначену
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Сімейного
кодексу України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: майно,
набуте нею, ним до шлюбу.

На підставі наданих та
досліджених судом доказів, суд дійшов
до висновку, що між ОСОБА_4, від імені
якого діяла ОСОБА_3, як продавцем, та
ОСОБА_2, як покупцем, дійсно був
укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, сторонами за
договором виконані всі умови договору,
він був укладений з обопільної згоди
сторін за договором, угода виконана
відповідно до чинного законодавства і
не суперечить йому, ОСОБА_2
добросовісно придбала нерухоме майно,
заплатила за нього особисто належні їй
грошові кошти, прийняла майно у
власність, і тому вона дійсно придбала
право приватної особистої власності на
1/2 частину магазину - бару, сезонного
майданчику та денної автостоянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, на
підставах, які не заборонені законом з
моменту передачі їй майна.

На підставі ст. 220, 328, 334, 638, 640 ЦК
України, ч. 1 ст. 57 СК України, керуючись
ст. ст. ст.ст. 8, 10, 57, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
розподіл майна подружжя, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання дійсним
договору та визнання права власності, -
задовольнити.

Визнати дійсним укладений 10 липня
2013 року між ОСОБА_4, як продавцем, від
імені якого на підставі довіреності,
посвідченої 12 лютого 2013 року ОСОБА_6,
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу за реєстровим №
244, діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_2, як
покупцем, договір купівлі-продажу
однієї /другої частини магазину - бару,
загальною площею 839,3 кв.м., сезонного
майданчику та денної автостоянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
особистої приватної власності на
одну/другу частину магазину - бару,
загальною площею 839,3 кв.м., сезонного
майданчику та денної автостоянки,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що є
підставою для реєстрації за ОСОБА_2
права власності на зазначене нерухоме
майно в державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 сплачений нею при зверненні до
суду судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в сумі 3166 грн. 80
коп.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
А.Б.
Ковальова