Справа № 2-30/11 Головуючий у І інстанції
Дутчак І.М.Провадження № 22-ц/780/5767/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Поліщука М.А., Ігнатченко Н.В.

при секретарі Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 22 червня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи: відділ Держкомзему у місті
Броварах Київської області, товариство
з обмеженою відповідальністю
«Константа», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
усунення порушення права власності на
земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року позивачка звернулась
до суду з вказаним позовом та,
уточнивши позовні вимоги, просила
зобов'язати відповідача усунути
порушення її права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом
знесення за рахунок відповідача
частини самовільно побудованого ним
житлового будинку на її земельній
ділянці

Мотивувала тим, що 21 квітня 2004 року їй
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 13 січня 2004 року
був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, яка розташована
по АДРЕСА_1. Власником суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_2 є
відповідач ОСОБА_3

Вказувала, що згідно з договором
купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року
вона продала відповідачу частину своєї
земельної ділянки площею 0,0200 га, на
якій відповідач у вересні 2007 року
розпочав будівництво житлового
будинку. При будівництві житлового
будинку ОСОБА_3 самовільно захопив
частину належної їй земельної ділянки
в розмірі 0,008 га.

Також зазначала, що дозвіл на
будівництво житлового будинку
виконавчий комітет Броварської
міської ради ОСОБА_3 не надавав і
останній проектну документацію на
будівництво будинку не оформляв.

Вказувала, що відповідач добровільно
звільнити частину належної їй
земельної ділянки не бажає.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 червня 2011
року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 09 листопада 2011 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
вказане рішення відхилено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1, який не брав
участь у справі, однак вважає, що суд
вирішив питання про його права і
обов'язки, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити.

Вимоги обгрунтовує невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що земельна ділянка площею 0,1000
га була придбана ОСОБА_2 під час шлюбу з
ним, ОСОБА_1

В подальшому він дав письмову згоду
ОСОБА_2 на продаж ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,0200 га, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі -
продажу земельної ділянки від 23 серпня
2007 року.

Однак суд першої інстанції при
розгляді даної справи не залучив його
до участі у справі, що призвело до
порушення його права, як співвласника
земельної ділянки.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 05 травня 2014 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1, особи,
що не брала участі у справі - відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 27 серпня 2014 року
ухвалу апеляційного суду від 05 травня
2014 року скасовано та передано справу на
новий розгляд до апеляційного суду з
тих підстав, що суд апеляційної
інстанції, встановивши, що апеляційну
скаргу подано особою, яка не брала
участі у справі, про права та обов'язки
якої суд першої інстанції питання не
вирішував повинен був діяти відповідно
до вимог процесуального законодавства,
наслідком якого є закриття
апеляційного провадження.

Колегія вважає, що апеляційне
провадження слід закрити.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 1997 року по 06
квітня 2004 року.

13 січня 2004 року ОСОБА_2 придбала у
ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,1000 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, яка розташована по АДРЕСА_1.

21 квітня 2004 року позивачка одержала
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку.

Відповідно договору купівлі - продажу
від 23 серпня 2007 року ОСОБА_2 продала
ОСОБА_3 частину вказаної вище земельної
ділянки площею 0,0200 га.

03 березня 2008 року відповідач отримав
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку.

Пунктом 9 зазначеного договору
купівлі-продажу передбачено, що
чоловік продавця - ОСОБА_1 надав згоду
на продаж дружиною вищезазначеної
земельної ділянка, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, за ціну та на
умовах на її розсуд (т.1, а.с.10).

Також судом встановлено, що 12 жовтня 2007
року по визначених раніше межах
земельних ділянок ОСОБА_3 перенесли в
натурі межі придбаної земельної
ділянки та передали на відповідальне
зберігання межові знаки в кількості 4
штук (т.2, а.с. 25-36).

У березні 2010 року товариством з
обмеженою відповідальністю
«Константа» (далі - ТОВ «Константа») в
результаті проведеної інвентаризації
земельних ділянок по вул.Слуцькій у м.
Броварах Київської області було
виявлено, що координати, які
знаходяться в базі даних Центру ДЗК і
відділу Держкомзему не відповідають
виділеним в натурі у 2002 році межам
земельних ділянок, якими на даний час
користуються усі землекористувачі
цієї вулиці та на яких побудовані
будинки.

Фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_3
відповідають межам земельних ділянок,
які були винесені та передані
власникам по вул. Слуцькій в м. Броварах
у 2002 році, проте не відповідають
координатам, які знаходяться в базі
даних (т.2, а.с.158).

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2010 року, яка набрала
законної сили, в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_3 до
Броварської міської ради Київської
області, відділу Держкомзему, ТОВ
«Константа», треті особи: ОСОБА_8,
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про скасування
державних актів на право власності на
земельні ділянки та вчинення певних
дій встановлено, що розташування меж,
які проходять між суміжними земельними
ділянками ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не
змінювались, відповідають межам,
зазначеним у планах земельних ділянок
цих осіб та не порушують їхніх прав.
Підстави для скасування державних
актів на вказані земельні ділянки
відсутні. Тому вказані обставини
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не
потребують доказуванню.

Також встановлено, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року зобов'язано відділ Держкомзему
внести зміни до державного земельного
кадастру щодо фактично наявних
координат межових знаків зазначених
вище земельних ділянок на підставі
даних технічної документації,
виготовленої ТОВ «Константа».

З довідки відділу Держкомзему від 26
квітня 2011 року № 05-3/5-3/869, виданої
відповідачу ОСОБА_3, вбачається, що на
виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року відділ Держкомзему
вніс у базу даних «Кадастровий офіс»
координати земельних ділянок по
АДРЕСА_1 відповідно до фактичних меж
земельних ділянок, які були винесені в
натурі та передані власникам земельних
ділянок на цій вулиці у 2002 році.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_2, виходив із
того, що визначені в натурі межі
земельних ділянок позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3 та третьої особи
ОСОБА_4 відповідають фактичним межам та
даним координат межових знаків
земельних ділянок у базі даних відділу
Держкомзему. Побудований ОСОБА_3
житловий будинок фактично знаходиться
на належній йому земельній ділянці, яку
він придбав у ОСОБА_2 у серпні 2007 року, а
не на земельній ділянці позивача,
порушень права власності позивача щодо
належної їй земельної ділянки з боку
відповідача не виявлено.

Дане рішення суду першої інстанції
набрало законної сили.

З урахуванням викладеного колегія
вважає, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції не порушує прав та
законних інтересів ОСОБА_1, а його
доводи про те, що суд вирішив питання
про його права та обов'язки , які
випливають з режиму спільної сумісної
власності подружжя є безпідставними.

Згідно роз'яснення Пленуму ВСУ в п. 8
постанови від 24 жовтня 2008 року №12 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ в апеляційному порядку», при
поданні апеляційної скарги особою, яка
не має передбаченого ст. 292 ЦПК України
права на апеляційне оскарження, у тому
числі особою, яка не брала участі у
справі, про права та обов'язки якої суд
першої інстанції питання не вирішував,
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду, що не підлягає апеляційному
оскарженню суддя -доповідач відповідно
до цієї норми та частини 3 ст. ЦПК
України постановляє ухвалу про відмову
у прийнятті апеляційної скарги. Якщо
зазначені обставини будуть
встановлені після прийняття
апеляційної скарги до розгляду,
апеляційний суд постановляє ухвалу про
закриття апеляційного провадження у
справі за такою скаргою.

За таких обставин, колегія дійшла
висновку про закриття провадження у
справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення місцевого суду, оскільки
вказана апеляційна скарга подана
особою, яка не має передбаченого ст. 292
ЦПК України права на апеляційне
оскарження, і оскаржуваним рішенням
суду першої інстанції не вирішувались
питання про права та обов'язки ОСОБА_1

Керуючись ст. 292, 315 ЦПК України колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 22 червня 2011 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: