АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Гладун Х.А.
У Х В А Л А

Іменем України

9 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Усика Г.І.,
Соколової В.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, який дії в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 4 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про захист прав
споживачів.

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 4 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про захист прав
споживачів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просили скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва
від 19.06.2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1, який дії в інтересах ОСОБА_2
задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 4 квітня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду
України від 22 жовтня 2014 року касаційну
скаргу ПАТ "Київенерго" задоволено
частково, яким рішення Апеляційного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року
скасовано та направлено справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

07.10.2014 р. цивільна справа надійшла до
Апеляційного суду м. Києва та
призначена до судового розгляду.

З урахуванням висновків Вищого
Спеціалізованого суду України,
викладених в Ухвалі 22 жовтня 2014 року
про скасування рішення Апеляційного
суду міста Києва від 19 червня 2014 рок,
апелянт зазначив, що Постанова ВСУ від
06.06.2011 р. у справі № 6-цс11, на яку є
посилання в ухвалі ВССУ не є
обов*язковою, оскільки стосується
конкретного документу Акту про
порушення ПКЕЕ при використанні як
способу захисту порушених прав саме
визнання недійсним Акту, а не протоколу
комісії, і в постанові ВСУ відсутні
вказівки на неможливість визнання
недійсним чи протиправним рішень
органів, комісій тощо.

В суді апеляційної інстанції апелянт
підтримав подану скаргу, із викладених
в ній підстав, представник відповідача
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 30.08.2013 р. між
сторонами укладено договір про
постачання електричної енергії № 52641,
за умовами якого постачальник продає
електричну енергію Споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
споживача за об'єктами споживача і
згідно з умовами цього Договору та
Додатків до Договору, що є його
невід'ємною частиною, а Споживач
оплачує Постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та 4 здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору та
Додатків до Договору, що є його
невід'ємною частиною (а.с. 4-29).

Згідно додатку 4 А до вказаного
договору об'єктом постачання
електроенергії є офісне і приміщення
за адресою: АДРЕСА_1.

В ході контрольного обстеження
вказаного приміщення, працівниками
відповідача в офісному приміщенні,
було виявлено факт порушення Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ), а саме: самовільне
підключення електроустановок поза
розрахунковим засобом обліку,
відсутність пломби №75264665 на ввідному
автоматичному вимикачі.

В присутності представника споживача
за фактом порушення складено акт за №
23111 від 07.11.20 13 р., який ним підписаний
без зауважень (а.с. 32-33).

За результатами розгляду комісією
відповідача вказаного акту 19.11.2013 р.
було прийнято рішення провести
нарахування згідно з пунктом 2.8.
Методики за період з 30.08.13 р. по 07.11.13 р.
за потужністю: в частині самовільного
підключення визначеною із найменшої
поперечної площі перерізів проводів
використаних у схемі самовільного
підключення (Р=20,79 кВт), в частині
порушення обліку - за дозволеною
потужністю згідно умов договору (Р=18,9
кВт); за режимом роботи: в частині
самовільного підключення - 12 годин
протягом доби, 7 днів на тиждень, в
частині порушення обліку - 10 годин
протягом доби, 7 днів на тиждень; 4
коефіцієнтом використання в частині
порушення обліку 0,5. Сума нарахувань
склала у 24944,36 грн.

За результатами розгляду складено
протокол № 1904, підписаний
представником споживача без зауважень.
19.11.2013 р. представник позивача отримав
копію протоколу засідання комісії,
розрахунок та рахунок - фактуру, (а.с.
34-35, 43, 44-45).

Згідно п. 2.1. Договору про постачання
електричної енергії № 52641 від 30.08.2013 р.
під час виконання умов цього Договору,
а також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим Договором, Сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та ПКЕЕ.

Таким чином, доводи позивача, що він є
побутовим споживачем і на
правовідносини, що склалися між
сторонами поширюються положення
Правила користування електричною
енергією для населення, є
безпідставними. Крім того, при
укладенні договору про постачання
електричної енергії №52641 від 30.08.13 р.
позивачем зазначено об'єкт постачання
електроенергії - офісне приміщення -
додаток № 4А до вказаного Договору.
Така ж характеристика об'єкта
міститься і в Технічному рішенні № 14256/1
з робочого проекту електропостачання.

Дія ПКЕЕ поширюється на всіх юридичних
осіб та фізичних осіб (крім населення).

Згідно п. 1.2 ПКЕЕ, населення - це
споживачі електричної енергії -
фізичні особи, які з метою задоволення
власних побутових або господарських
потреб споживають електричну енергію
для потреб електроустановок, що
належать їм за ознакою права власності
або користування, за винятком
електроустановок, які
використовуються для здійснення в
установленому законодавством порядку
підприємницької діяльності.

Отже, посилання позивача на те що, при
розрахунку обсягу та вартості
електроенергії відповідач повинен був
керуватися положенням п. 3.5 Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою НКРЕ
від 04.05.2006 р. № 562, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за
№ 782/12656, а не п. 2.8. вказаної Методики, що
стосується юридичних осіб також є
безпідставними.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про електроенергетику", споживання
електроенергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.
Безпечну експлуатацію енергетичних
установок споживача та їх належний
технічний стан забезпечує сам
споживач. Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником,
правил користування електричною та
тепловою енергією, виконання приписів
державних інспекцій з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної та теплової енергії згідно
із законодавством України.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про
електроенергетику", порушення в
електроенергетиці тягне за собою
встановлену законодавством України
відповідальність.

Одним із видів правопорушень в
електроенергетиці є порушення правил
користування н електричною енергією.

Відповідно до пунктів 6.40.-6.42. ПКЕЕ у
разі виявлення представниками
електропередавальної організації або
представниками постачальника
електричної енергії пошкоджень чи
зриву пломб, установлених у місцях,
указаних в акті про пломбування, або
пошкоджень відбитків тавр на цих
пломбах, пошкодження розрахункових
засобів обліку, явних ознак втручання в
параметри розрахункових засобів
(систем) обліку з метою зміни їх показів
перерахунок обсягу електричної
енергії, який підлягає оплаті,
здійснюється відповідно до Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої і
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затвердженої постановою НКРЕ
від 04.05.2006 р. № 562, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за
№ 782/12656.

У разі виявлення під час контрольного
огляду або технічної перевірки
уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної
організації порушень цих Правил або
умов договору на місці виявлення
порушення у присутності представника
споживача оформляється акт порушень.

На підставі акта порушень
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації) під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків.

Рішення комісії оформляється
протоколом і набирає чинності з дня
вручення протоколу споживачу. Разом з
протоколом споживачу надаються
розрахунок величини вартості та
розрахункові документи для оплати
недоврахованої електричної енергії
та/або збитків.

Виходячи з наведеного, дії відповідача
із складання спірного акта та
здійснення нарахування по ньому на
підставі рішення комісії, оформленого
протоколом чинному законодавству не
суперечать.

Повно з*ясуваши обставини справи і
перевірив їх наданими доказами, суд
обгрунтовано відмовив у задоволені
пред*явленого позову.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги,
як безпідставні, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що сковуючи
рішення Апеляційного суду м. Києва від
19 червня 2014 року, Вищий Спеціалізовани1
суд України в Ухвалі 22 жовтня 2014 року
посилався на провий висновок,
викладений у постанові Верховного
Суду України від 06 червня 2011 року у
справі 6-4цс11, який відповідно до ст. 360-7
ЦПК України є обов*язковим для всіх
суб*єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно -правовий акт, що містить
зазначену норму права, згідно якого
Акт про порушення від 7 листопада 2013
року та рішення засідання ПАТ
«Київенерго» з розгляду акту про
порушення, що викладені у протоколі №
1904 від 19 листопада 2013 року є фіксацією
порушення, яке було виявлено під час
проведення постачальником енергії
перевірки дотримання ПКЕЕ, а
протоколом комісії визначено розмір
збитків за порушення, які виявлені та
зафіксовані в зазначеному акті.

При цьому акт та протокол не
встановлюють для позивача обов*язку, а
мають рекомендаційний характер щодо
сплати нарахованих збитків, тобто є
претензією, у випадку незадоволення
якої ПАТ «Київенерго» матиме право на
загальних підставах звернутися до суду
із позовом про стягнення
заборгованості.

З урахуванням положень статей 15, 16 ЦК
України, не є належним способом захисту
судом цивільних прав та інтересів
особи пред*явлення позову про визнання
акта про порушення ПКЕЕ недійсним,
зокрема і у справах про стягнення
збитків, завданих поза обліковим
споживанням електричної енергії.
Зазначений акт є лише фіксацією
порушення, що було виявлено під час
проведення зазначених вище ПКЕЕ.
Згідно ст.. 57 ЦПК України такий акт є
лише доказом, який у разі виникнення
спору повинен оцінюватися судом
відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України.

З наведеного слід зробити висновок, що
пред*явлення позову щодо скасування
рішення комісії ПАТ «Київенерго»,
зафіксоване протоколом № 1904 від 19
листопада 2013 року, не можна назвати
правильним способом захисту
порушеного права, який відповідає
вимогам статей 15 і 16 ЦК України, що в
свою чергу свідчить про
необґрунтованість пред*явленого
позову і з цих підстав.

Доводи апелянта про те, що він оскаржує
рішення комісії ПАТ «Київенерго»
оформлене протоколом, а не складений
акт про фіксацію порушення, а в
згаданій постанові ВСУ відсутні
вказівки на неможливість визнання
недійсним чи протиправним рішень
органів, комісій тощо відхиляються
колегією суддів, оскільки правовий
висновок Верховного Суду України, на
який послався ВССУ стосується як Акту
так і протоколу, яким оформлене рішення
комісії, що вбачається зі змісту
висновку.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність ухваленого рішення не
впливають і до уваги колегією суддів не
приймаються.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який дії в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 4 квітня 2014 року
залишити бе змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: