Ухвала

іменем україни

24 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Остапчука Д.О., Амеліна
В.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 17 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7
про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначали, що на підставі патенту
НОМЕР_1 від 16 січня 2006 року ОСОБА_4
належить право інтелектуальної
власності на винахід - «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
який було зареєстровано під
торговельною маркою «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
право інтелектуальної власності на яку
відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 від 26
травня 2008 року належить ОСОБА_6

У липні 2006 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було
укладено ліцензійний договір,
відповідно до умов якого остання
набула право на виробництво,
реставрацію та реалізацію приладів
«ІНФОРМАЦІЯ_2» та зобов'язалася
сплачувати власнику винаходу 10% від
вартості приладу протягом десяти днів
після його продажу.

Вироком Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30 грудня 2013 року
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що
протягом 2011 року, він власноруч
виготовив три аналогічні пристрої для
чистки пухоперового матеріалу,
використавши кожну ознаку пункту
формули патенту НОМЕР_1, чим скоїв
злочин, передбачений ст. 177 КК України -
порушення прав на винахід.

Посилаючись на викладене та на те, що
незаконним виготовленням пристроїв
для чистки пухоперового матеріалу були
порушені їх права на винахід й завдано
матеріальної шкоди, позивачі просили
позов задовольнити та стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_4 2 940 грн.,
на користь ОСОБА_5 - 26 460 грн., на користь
ОСОБА_6 - 29 400 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 28 липня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої
незаконним використанням винаходу, на
користь ОСОБА_5 26 460 грн., на користь
ОСОБА_4 - 2 940 грн., на користь ОСОБА_6
разове грошове стягнення за
неправомірне використання об'єкта
права інтелектуальної власності у
розмірі 26 400 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 17 вересня 2014
року зазначене рішення районного суду
в частині задоволення вимог ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 скасовано й у вказаній частині
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні таких вимог.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
просять рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, яке було
помилково скасовано, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосуванням
судом норм матеріального права і
порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 ст. 462 ЦК України визначено,
що набуття права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок засвідчується
патентом.

За правилами ст. 463 ЦК України
суб'єктами права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель та
промисловий зразок є: винахідник, автор
промислового зразка; інші особи, які
набули прав на винахід, корисну модель
та промисловий зразок за договором чи
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 464 ЦК України
майнові права інтелектуальної
власності на винахід, корисну модель,
промисловий зразок належать
володільцю відповідного патенту, якщо
інше не встановлено договором чи
законом.

Таким чином установивши, що право
інтелектуальної власності на винахід
належить саме ОСОБА_4, а на підставі
укладеного 1 липня 2006 року договору
ОСОБА_5 набула лише право на
виробництво, реставрацію та реалізацію
приладів «ІНФОРМАЦІЯ_2», суд
апеляційної інстанцій дійшов вірного
по суті й обґрунтованого висновку про
те, що шкода має бути відшкодована лише
власнику патенту на винахід - ОСОБА_4, а
ОСОБА_5 не є суб'єктом права
інтелектуальної власності.

Крім того, є правильним висновок суду
апеляційної інстанції щодо
безпідставності вимог ОСОБА_6, оскільки
відсутні докази неправомірного
використання відповідачем
торговельного знаку «ІНФОРМАЦІЯ_2», у
порушенні кримінального провадження
за ст. 229 КК України - незаконне
використання знака для товарів і
послуг, у відношенні ОСОБА_7 відмовлено
за відсутності у діях останнього
складу злочину.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду, оскільки
вони узгоджуються з матеріалами та
обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення норм матеріального права, й
оцінивши усі забрані у справі докази,
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення вимог ОСОБА_4 та
відсутність таких підстав для
задоволення вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на увагу не заслуговують й
висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської
області від 17 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Амелін В.І.

Остапчук
Д.О.