Справа № 487/7232/13-ц
№2/487/552/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2014 року
Заводський районний суд м.
Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Горта О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Миколаївської обласної дирекції
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Миколаївської обласної дирекції
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№014/08-112/65985 від 03.08.2007 р. у розмірі 78397,42
доларів США, що еквівалентно 626630,58 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4та його пресдтавник, який також є
представником відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги визнали частково,
просили в частині позовних вимог про
стягнення з них заборгованості в
солідарному порядку разом з
позичальником ОСОБА_2 відмовити, у
зв'язку з припиненням договорів поруки
№014/08-112/65985/П1 від 03.08.2007 року і
№014/08-112/65985/П2 від 03.08.2007 року
посилаючись на те, що вони уклали 03.08.2007
року договора поруки, згідно яких
зобов'язалися несті разом з боржником
ОСОБА_2 солідарну відповідальність по
зобов'язанням, що виникають з
кредитного договору від 03.08.2007 року.
Проте, 20.04.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» була укладена
додаткова угода №1 до кредитного
договору від 03.08.2007 року, на підставі
якої збільшилась заборгованість за
сумою та кредиту на суму
заборгованості по процентам, у зв'язку
з чим відбудась зміна строку погашення
заборгованості. Оскільки додаткова
угода укладена без участі та згоди
відповідачів, вважають, що на підставі
даного правочину збільшився обсяг
їхньої відповідальності як
поручителів, тому відповідно до вимог
ст. 559 ЦК України припиняється дія
договору поруки.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно до ст. 57-61 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи;
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування; кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу;
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Як встановлено в судовому
засіданні, 03.08.2007 року між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником всіх прав і
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
відповідно до Статуту кредитора та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№014/08-112/65985, згідно якого позичальник
ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у
розмірі 95000 доларів США під 13,5% річних
строком до 03.08.2013 року.

Кредитні кошти надано
позичальнику у відповідності до умов
крредитнго договору, що
підтверджується заявою на видачу
готівки від 03.08.2007 року.

Згідно умов кредитного договору
позичальник зобов'язався повернути
кредитні кошти та сплатити відсотки за
користування кредитом шляхом
здійснення щомісячних платежів у
строки та розмірах згідно з графіком
погашення кредиту та інших платежів, а
у разі прострочення грошового
зобов'язання - сплатити пеню у розмірі
0,5% від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення (п. 10.1
кредитного договору), а також на вимогу
кредитора достроково повернути всю
суму кредиту, відсотки за використання
кредиту та сплатити неустойку у
випадку неналежного виконання своїх
обов'язків за кредитним договором (п. 3.13
кредитного договору).

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором №014/08-112/65985 від
03.08.2007 р., 03.08.2007 року між ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» і ОСОБА_3 було
укладено договір поруки №014/08-112/65985/П1 і
між ОСОБА_4 договір поруки №014/08-112/65985/П2,
згідно яких ОСОБА_3 і ОСОБА_4
зобов'язалися нести з позичальником
ОСОБА_2 солідарну відповідальність по
зобов'язанням що виникають з
кредитного договору.

Позичальник ОСОБА_2 не
дотримується умов кредитного договору,
не повертає кредит та не сплачує
відсотки за користування, відповідно
до графіку погашення, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на
25.04.2013 року становить 78397,42 доларів США,
що еквівалентно 626630,58 грн., з яких: 68942,94
доларів США, що еквівалентно 551060,92 грн. -
забогованість за кредитом, 4268,40 доларів
США, що еквівалентно 34117, 32 грн. -
заборгованість за відсотками, 5186,08
доларів США, що еквівалентно 41452,345 грн. -
пеня за прострочення сплату кредиту та
відсотків.

Внаслідок прострочення
позичальником грошових зобов'язань за
кредитним договором, кредитор
надійслав відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3
і ОСОБА_4 листи-вимоги від 02.04.2013 року,
яким їх було зобов'язано у 30-денний
термін достроково виконати
зобов'язання за кредитним договором, з
вказанням, що станом на 29.03.2013 року
заборгованість за кредитним договором
становить 72522,86 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та якщо у зобов'язані
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ст. 1054 ч. 2 ЦК України та
умов кредитного договору передбачено,
що до відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то вразі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокове повернення
частини позики, що залишалась та сплати
процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст.. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку,
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення забов'язання
боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення забов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідає перед кредитором як
солідарні боржники. При цьому
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, відсотків, неустойки,
відшкодування збитків.

Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

На підставі викладеного, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Суд, критично ставиться до
заперечення відповідачів відносно
того, що договори поруки №014/08-112/65985/П1 і
№014/08-112/65985/П2 від 03.08.2007 року припинені,
оскільки між позичальником та банком
була укладена додаткова угода №1 до
кредитного договору, без їхньої участі
та згоди, якою збільшена відсоткова
ставка та як наслідок збільшився обсяг
їх відповідальності як поручителів,
оскільки договори поруки на час
розгляду судом справи не припинені,
відповідно до п.6.3 Кредитного договору
сторони погодили, що банк може змінити
процентну ставку за користування
кредитом про що письмове повідомляє
позичальника протягом 7 календарних
днів з дати прийняття рішення про її
зміну, таке повідомлення є невід'ємною
частиною цього Договору та сторони
висловили свою згоду без укладення
будь-яких додаткових угод до Договору
вважати, шо новий розмір процентної
ставки застосовується з дати
прийняття банком відповідного рішення
про її зміну та з п. 1.5.1 Договорів поруки
вбачається, що поручителі ознайомлені
з умовами Кредитного договору, жодних
заперечень, а також непорозумінь щодо
його положень не мали та в
установленому законом порядку не
оскаржували. Крім того, ними не надано
жодного доказу на підтвердження того,
що між банком та позичальником взагалі
укладалась зазначена додаткова угода
№1 про збільшення відсотків за
користування кредитними коштами.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що відповідачи не довіли
ті обставини на яки вони посилаються,
як на підставу своїх заперечень та не
надали належних доказів на
підтвердження своїх заперечень.

Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів на користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 3441 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Миколаївської обласної дирекції
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу за кредитним договором
- задовольнити.

Стягнути з до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в солідарному порядку на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Миколаївської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 78397 42 доларів США, що
еквівалентно 626630,58 грн.

Стягнути з до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Миколаївської
обласної дирекції судовий збір по 1147
грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк і порядку, встановлений ст.ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:

С.В. Щербина