АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9956/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач -
Повєткін В.В. Категорія 05
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
Департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 грудня
2013 року

за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права власності, третя особа: Сьома
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, -

В с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Дніпропетровської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права власності посилаючись на те, що
за рішенням ВК Бабушкінської районної
ради народних депутатів м.
Дніпропетровська від 23.07.1993 року № 682/5
її матері ОСОБА_3 після смерті її
чоловіка ОСОБА_4 за договором найму
жилих приміщень була надана
двокімнатна квартира на АДРЕСА_1. У
березні 2005 року за проханням матері
вона переїхала з місця постійної
реєстрації АДРЕСА_2 і поселилася у неї в
квартирі, де проживає до цього часу.
Причиною її переїзду до мами - це її
хвороба серця, в зв'язку з чим за нею
було потрібно доглядати. До вказаного
часу вона проживала зі своєю донькою
ОСОБА_5 та онуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в кімнаті
АДРЕСА_2 загальною площею 17,9 кв.м. Коли
народилися онуки, порадившись з
донькою та мамою, вирішили, що вона
переїде на постійне місце проживання
до мати ОСОБА_3, до помешкання якої вона
перевезла свої всі носильні речі,
посуд. Під час проживання у квартирі
матері вони з матір'ю вели спільне
господарство, у них був спільний
бюджет, вони разом купували продукти
харчування та предмети домашнього
вжитку, здійснювали поточний ремонт
квартири, фактично проживали однією
сім'єю, піклувалися один про одного,
інших членів сім'ї у її мами не було.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3 і вона
здійснила її поховання. Позивач є
єдиною спадкоємицею після смерті
матері і встановлення факту її
проживання з матір'ю однією сім'єю
необхідно для прийняття спадщини після
її смерті. Позивач також вказує на те,
що за свого життя мама у вересні 2008 року
відповідно до ст.7 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» почала приватизацію вказаної
квартири, яку в подальшому хотіла їй
подарувати, однак свідоцтво про право
власності в зв'язку зі смертю отримати
не встигла, оскільки орган
приватизація своєчасно не виконав
обов'язки, покладені на нього вказаним
законом, більше року з часу звернення і
до смерті матері свідоцтво про право
власності на квартиру так і не було
надано, як і не було вмотивованої
відмови в приватизації. В зв'язку з цим
ОСОБА_3 вправі була вимагати визнання
за нею права власності на квартиру, а
тому правонаступник, яким є позивач,
успадковує право вимагати від органу
приватизації визнання права власності
за собою, яке він в подальшому
успадковує від спадкодавця ОСОБА_3
Після смерті матері вона продовжує
проживати у вказаній квартирі, яка для
неї є постійним місцем проживання,
сплачує плату за користування житлом
та комунальні послуги. Позивач просила
суд встановити факт проживання її
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року, однією сім'єю та ведення
спільного господарства з нею березня
2005 року по час її смерті за адресою
квартира АДРЕСА_1, визнати за нею право
власності на вказану квартиру в
порядку спадкування після смерті
матері (а.с.3-5,26-27,37-39,67-69).

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 грудня
2013 року позовні вимоги - задоволено
(а.с.95-99).

В апеляційній скарзі (а.с.112-115)
Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, оскільки:

- розглядаючи справу суд мав залучити
до участі в справі Департамент
корпоративных прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради, який є уповноваженою
особою по здійсненню дій по розподілу
та надання житла для повторного
заселення, статус якого має спірна
квартира;

- подання заяви про приватизацію
квартири без подання інших документів
не буде мати наслідком проведення
такої приватизації, про що було
проінформовано покійну ОСОБА_3 листом
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради від
22.10.2008 року, але відповідних документів
надано не було і тому вважати заяву про
приватизацію квартири належно
оформленою підстав немає.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що матір
позивача, яка бала наймачем спірної
квартири, за життя зверталась до
відповідача з заявою про її
приватизацію, однак ця заява не була
розглянута в установлений законом
строк та в її задоволенні не було
відмовлено при наявності підстав і
відсутності заборон для передачі
квартири у власність наймачеві, тому
позивач як спадкоємець після смерті
матері вправі вимагати передачі
квартири у її власність.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та не оспорюється ні відповідачем, ні
апелянтом, позивач є спадкоємцем після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року своєї матері
ОСОБА_3, яка є наймачем спірної квартири
на підставі рішення виконавчого
комітету Бабушкінської районної ради
народних депутатів м. Дніпропетровська
від 23.07.1993 року № 682/5 (а.с.70-71).

Відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» ОСОБА_3 як особа, яка постійно
проживала в спірній квартирі та на
підставі рішення виконавчого комітету
Бабушкінської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська від
23.07.1993 року № 682/5 була наймачем цієї
квартири, мала право на ї приватизацію.

08.12.2008 року ОСОБА_3 звернулась до ТОВ НВ
ЮЦ «Сприяння-К» з питання приватизації
спірної квартири (а.с.61).

22.10.2008 року ОСОБА_3 отримала відповідь з
УЖГ Дніпропетровської міської ради за
№ 3/5716 про необхідність надання копії
ордера на квартиру та довідку про склад
сім'ї (а.с.66).

Інших документів щодо приватизації
матір'ю позивача ОСОБА_3 спірної
квартири сторонами суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина.

Як вбачається зі справи, доказів того,
що ОСОБА_3 на законних підставах було
відмовлено в задоволенні її заяви про
приватизацію спірної квартири,
матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч.4 ст.8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» підготовку та
оформлення документів про передачу у
власність громадян квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках може
бути покладено на спеціально
створювані органи приватизації
(агентства, бюро, інші підприємства).

У справі відсутні докази, як щодо
переліку документів, які були надані
ОСОБА_3 до органу приватизації, так і
щодо обгрунтованості вимог УЖГ
Дніпропетровської міської ради як
органу приватизації до ОСОБА_3 з
приводу ненадання нею всіх документів,
необхідних для приватизації квартири.

Таким чином судом першої інстанції
встановлено, що своє право на
приватизацію спірної квартири ОСОБА_3
реалізувала відповідно до положень
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» шляхом
подачі заяви до УЖГ Дніпропетровської
міської ради як до органу приватизації.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п.5
ч.13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
12.22.1995 року № 20, якщо квартира (будинок)
не була передана у власність наймачеві,
його спадкоємці вправі вимагати
визнання за ними права власності на неї
лише в тому разі, коли наймач звертався
з належно оформленою заявою про це до
відповідного органу приватизації або
власника державного чи громадського
(щодо громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи)
житлового фонду, однак вона не була
розглянута в установлений строк або в
її задоволенні було незаконно
відмовлено при наявності підстав і
відсутності заборон для передачі
квартири у власність наймачеві.

В порушення положень Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» УЖГ
Дніпропетровської міської ради як
орган приватизації протягом одного
місяця з дня одержання заяви ОСОБА_3:

- не підготовив та не оформив документи
та не прийняв рішення про передачу
спірної квартири у власність ОСОБА_3;

- не прийняв рішення про відмову у
передачі вказаної квартири у її
власність, що позбавило ОСОБА_3
можливості оспорювати такі дії органу
приватизації у суді.

З огляду на це доводи апеляційної
скарги про те, що ОСОБА_3 звернулась до
органу приватизації з неналежно
оформленої заявою, оскільки не надала
всіх необхідних документів, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки у
встановлений Законом строк орган
приватизації не прийняв рішення про
приватизацію або про відмову у
приватизації спірної квартири.

Доказів того, що вимоги, зазначені в
листі УЖГ Дніпропетровської міської
ради як органу приватизації про
ненадання ОСОБА_3 необхідних
документів, ні відповідачем, ні
апелянтом суду не надано.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів, яким
суд першої інстанції надав належну
оцінку.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про задоволення
позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: