У х в а л а

іменем україни

25 грудня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Нагорняка
В.А.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа:
Стрийський МВ ГУ ДМСВ у Львівській
області, про визнання особи такою, і що
втратила право користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду
Львівської області від 06 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що ОСОБА_5
її колишній чоловік, шлюб з яким
розірвали 11 травня 2000 році, вона є
власником нині спірного житлового
будинку на підставі договору купівлі
продажу № 2204 від 04 липня 2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом,
будинок є її особистою власністю,
оскільки придбала вказаний будинок
після розірвання шлюбу з відповідачем
по справі. Після розірвання шлюбу і
припинення спільного проживання
відповідач добровільно забрав усі свої
речі та виїхав, однак знятися з
реєстрації не бажає. З цього часу
пройшов рік, а тому на підставі ст. 405 ЦК
України втрачає право на користування
даним житлом.

Оскільки він її добровільно покинув,
зареєстрував шлюб з іншою дружиною, від
спільного проживання мають дитину, а в
спірному житлі проживає вона разом з
їхнім сином та невісткою. А тому
просить визнати, ОСОБА_5 таким, що
втратив право користування даним
житловим приміщенням, та підлягає
зняттю з реєстрації.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 16 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 06 жовтня 2014 року рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 16 квітня 2014 року
скасовано, позов частково задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право
користування спірним житлом. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, та
частково задовольняючи позовні вимоги,
правильно застосувавши положення ч. 2
ст. 405 ЦК України, виходив з того, що
відповідач понад рік не користуються
спірним приміщенням, зареєстрував шлюб
з іншою особою та проживає з нею.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 06 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк