Черкаський районний суд Черкаської
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопадая 2014 року Черкаський
районний суд Черкаської області у
складі:

головуючого судді
Василенка В.В.

при секретарі
Демиденко Л.В.

з участю позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Черкаси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої злочином, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої злочином.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував
тим, що 23 лютого 2014 року відповідачем
йому заподіяні тілесні ушкодження, які
потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я, за що відповідач ОСОБА_2
притягувався до кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК
України. 09 жовтня 2014 року ухвалою
Черкаського районного суду Черкаської
області ОСОБА_2 був звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 47 КК України у зв'язку з
передачею особи на поруки трудовому
колективу Червонослобідської музичної
школи.

Вказаними діями ОСОБА_2 йому було
завдано матеріальну шкоду, він
проходив лікування у неврологічному
відділенні Черкаської районної
лікарні в період часу з 25.02.2014 року по
07.03.2014 року, на підтвердження чого
надав виписку із історії хвороби та
копії чеків і квитанцій на придбання
ліків. Також діями ОСОБА_2 йому було
завдано моральні страждання, оскільки
він не мав можливості тривалий час
працювати та вести повноцінний спосіб
життя, у нього погіршився нервовий
стан, які він оцінює у 8000 грн.

Просить суд стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на його користь матеріальну
шкоду у сумі 890, 30 грн. та моральну шкоду
у сумі 8000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свої позовні вимоги зменшив, просив суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його
користь матеріальну шкоду у сумі 890, 30
грн. та моральну шкоду у сумі 4000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.
Вказав, що не має таких коштів, для
сплати позивачу, оскільки має на
утриманні двох неповнолітніх дітей:
доньку ОСОБА_4 2005 року народження та
сина ОСОБА_3 2003 року народження, який ще
й являється інвалідом з дитинства до 18
років. Крім того він надає матеріальну
допомогу своїй матері, яка проживає
разом з ним та якій він надає
матеріальну допомогу.

Заслухавши сторони, розглянувши справу
в межах заявлених вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з урахуванням
того, що відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд
встановив наступні фактичні обставини
справи та відповідні їм
правовідносини.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених, не
визнаних, або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
вважаючи, що відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку не відшкодував
завдані його незаконними діями збитки,
чим порушує його інтереси і права, тому
інтереси позивача підлягають до
судового захисту.

В судовому засіданні встановлено, що 23
лютого 2014 року відповідач ОСОБА_2
заподіяв позивачу ОСОБА_1 тілесні
ушкодження, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я.

Відносно ОСОБА_2 було відкрито
кримінальне провадження у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Черкаського районного суду від
09.10.2014 року ОСОБА_2 був звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі ст. 47 КК України у зв'язку з
передачею особи на поруки трудовому
колективу Червонослобідської музичної
школи.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями та бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Наведені в ухвалі обставини щодо
вчинення злочину відповідачем і
заподіяння ним шкоди позивачеві, не
потребують повторного встановлення і
доказування згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до виписки із хвороби
стаціонарного хворого № 1378
неврологічного відділення Черкаської
ЦРЛ позивач ОСОБА_1 знаховся на
обстеженні та лікуванні в Черкаській
центральній районній лікарні з 25.02.2014
року по 07.03.2014 року.

Суд приходить до висновку, що саме з
вини відповідача ОСОБА_2 була заподіяна
позивачеві ОСОБА_1 матеріальна шкода,
яку суд оцінює в 542 гривні на придбання
медичних препаратів ревмоксікам,
ніцерум, кортексин, магнікор та
попутних медичних засобів відповідно
до призначеного лікування, зазначеного
у виписці із хвороби стаціонарного
хворого № 1378 неврологічного
відділення Черкаської ЦРЛ та наданих
копій товарних чеків і квитанцій.
Оскільки решта суми матеріальної
шкоди, яку просить стягнути позивач з
відповідача не підтверджена товарними
чеками та квитанціями, а медичні
препарати, що вказані в чеках, не
призначалися ОСОБА_1 лікарями.

Позивачем ОСОБА_1 доведено, те що
йому спричинено моральну шкоду, яка
полягає у душевних стражданнях у
зв'язку із протиправною поведінкою
відповідача щодо нанесення йому
умисного легкого тілесного ушкодження.

Враховуючи характер перенесених
позивачем моральних страждань,
істотність вимушених змін у життєвих і
соціальних стосунках, час та зусилля
необхідні для їх відновлення,
приймаючи до уваги те, що відповідач
має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, один з яких інвалід дитинства та
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
приходить до висновку, що розмір
моральної шкоди, яка підлягає до
відшкодування позивачу ОСОБА_1 слід
визначити в сумі 1500 грн.

При подачі позовної заяви до суду,
позивач ОСОБА_1 був звільнений від
оплати судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп., тому у відповідності до вимог ст.
88 ЦПК України, дані витрати підлягають
до стягнення з відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 542 (п'ятсот сорок дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди в сумі
1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: В. В. Василенко