________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/7325/2012
Провадження № 2/520/5336/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А

секретарі судового засідання -
Непомнющий М.М., Хіхлуха О.А.,
Монастирська Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за заявою в інтересах
держави в особі Одеської міської ради
Першого заступника прокурора м. Одеси
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, треті особи без
самостійних вимог: Комунальне
підприємство «Міське агентство з
приватизації житла», Комунальне
підприємство «Домоуправління № 18» про
визнання недійсним розпорядження про
приватизацію квартири, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, витребування
майна та
виселення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Одеси 23
травня 2012 року звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з заявою, у якій
просив визнати недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
витребувати вказану квартиру у ОСОБА_2
і повернути цю квартиру у власність
Одеської міської ради, посилаючись на
те, що зазначена квартира
приватизована відповідачкою й
отримана без достатніх правових
підстав.

20 жовтня 2014 року надійшла нова
заява першого заступника прокурора
міста Одеси про уточнення позовних
вимог, в якій в коло відповідачів, до
якого раніше входили тільки ОСОБА_2 та
Департамент міського господарства
Одеської міської ради, включені також
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та Департамент
міського господарства Одеської
міської ради. За уточненою заявою до
участі у справі в якості третіх осіб
без самостійних вимог притягнуті
Комунальне підприємство «Міське
агентство з приватизації житла»,
Комунальне підприємство
«Домоуправління № 18». За уточненими
позовними вимогами заявник просив
визнати недійсним розпорядження
управління житлово-комунального
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Одеської міської ради № 213668
від 17.09.2010 про приватизацію квартири
АДРЕСА_2; визнати недійсним свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_2 № 19-25311 від 17.09.2010, яке видано на
ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_16; визнати недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_2, укладений 17.09.2011 між ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_16 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований за № 936; витребувати у
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 на користь
Одеської міської ради; виселити ОСОБА_5
з квартири АДРЕСА_2.

Заявою від 31.10.2014 року перший
заступник прокурора міста Одеси
остаточно уточнив заяву, у зв'язку із
зміною прізвищ відповідачів ОСОБА_6 на
«ОСОБА_6», а ОСОБА_7 - на «ОСОБА_7», суть
раніше заявлених позовних вимог -
залишено без змін.

У судовому засіданні:

Представник прокуратури підтримав
вимоги, викладені у вказаній вище
уточненій заяві першого заступника
прокурора міста Одеси.

Представник Одеської міської ради,
діюча на підставі довіреності № 143/исх.
- 13 від 18 червня 2014 року у судове
засідання не з'явилась, у заяві, яка
надійшла до суду 12 листопада 2014 року,
позовні вимоги, викладені в заяві
першого заступника прокурора міста
Одеси підтримала у повному обсязі та
виказала прохання розглядати справу за
її відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у
судове засідання не з'явилися,
направивши до суду заяви, які надійшли
03 грудня 2014 року, з проханням відмовити
у задоволенні позову та розглядати
справу за їх відсутністю.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання
не з'явилась, її інтереси у судовому
засіданні на підставі довіреності (а.с.
84) представляв адвокат ОСОБА_9, який 12
листопада 2014 року надав до суду
письмові заперечення на позовну заяву
про те, що позов не підлягає
задоволенню, оскільки його
довірителька є добросовісним
набувачем квартири та не має
відношення до спірних питань, які
виникли за ініціативою прокуратури між
Одеською міською радою та іншими
відповідачами у справі, цю позицію він
підтримав і в судовому засіданні.

Комунальне підприємство «Міське
агентство з приватизації житла» у
листі № 685/01-13 від 20 листопада 2014
року вважає, що приватизація квартири
АДРЕСА_1 була оформлена згідно з
вимогами Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та Положення «Про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян», при цьому порушень з боку
органа приватизації допущено не було.
Представник агентства у судове
засідання не з'явився.

Представник Комунального підприємства
«Домоуправління № 18» у судове
засідання не з'явився.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, ознайомившись із
письмовими поясненнями учасників
судового розгляду, які не з'явилися у
судове засідання та безпосередньо
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази суд вважає, що позов Одеської
міської ради є необґрунтованим, а тому
заява першого заступника прокурора м.
Одеси не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що на
підставі розпорядження Управління
житлово-комунального господарства та
паливно-енергетичного комплексу
Одеської міської ради № 213668 від 17
вересня 2010 року про приватизацію
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 36, 40
кв. м цим Управлінням 17 вересня 2010 року
було видане Свідоцтво про право
власності на житло № 19-25311 (а.с. 13),
згідно з яким зазначена квартира на
праві приватної власності в рівних
частках належала ОСОБА_2, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7.

12 вересня 2011 року між власниками
квартири ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу, зареєстрований в
реєстрі за № 936 (а.с. 46 - 47) і з цього часу
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 36, 40
кв. м на праві приватної власності
належить ОСОБА_5, яке 04 жовтня 2011 року
(а.с. 48) зареєстроване Комунальним
підприємством «Одеське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» (реєстраційний номер
34370839, номер запису 712 в книзі 789пр - 6).

За час, що минув після укладення
договору купівлі-продажу квартири, у
колишніх співвласниць ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 змінився сімейний стан, а саме:

- згідно з свідоцтвом про шлюб Серії
НОМЕР_1, виданим Відділом державної
реєстрації цивільного стану у
Приморському районі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_10 та перейшла на прізвище
чоловіка і на цей час має прізвище -
ОСОБА_6. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
вона народила 2-х доньок: ОСОБА_11
(свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2)
і ОСОБА_12 (свідоцтво про народження
Серія НОМЕР_3);

- згідно з свідоцтвом про шлюб Серії
НОМЕР_4, виданим Відділом державної
реєстрації цивільного стану у
Приморському районі реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_13 та перейшла на прізвище
чоловіка і на цей час має прізвище -
ОСОБА_7. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
вона народила 2-х синів ОСОБА_14
(свідоцтво про народження Серія НОМЕР_5)
і ОСОБА_15 (свідоцтво про народження
Серія НОМЕР_5).

ОСОБА_2 із дочками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 вселилася у
спірну квартиру на підставі договору
найму, якій до цього часу недійсним не
визнавався, що визнано всіма
присутніми у судовому засіданні, в тому
числі і представником прокуратури.

При викладених обставинах суд вважає,
що позов за заявою Першого заступника
прокурора м. Одеси пред'явлений з
формальних підстав не в інтересах
держави в особі Одеської міської ради,
а, навпаки, задоволення позову може
потягнути вкрай невигідні наслідки для
держави в особі Одеської міської ради у
зв'язку з тим, що:

- у встановленому законодавством
порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що
втратили право на житло в квартирі
АДРЕСА_1, не визнавались, а тому суд у
разі визнання договору купівлі-продажу
недійсним змушений буде вирішувати
питання про повернення сторін у
первісний стан, тобто вирішувати
питання про поновлення ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 права на житлову площу у
проданій ними квартирі;

- повернення відповідачкам частин
квартири, які належали їм раніше,
потягне виникнення у них права на
поставлення у чергу на покращення
житлових умов та обов'язок Одеської
міської ради надати родинам
відповідачок декілька квартир за
рахунок держави.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позов протирічить інтересам
держави, а тому він задоволенню не
підлягає, з зазначених причин є
безпідставним та таким, що не підлягає
задоволенню також і позов в частині
виселення ОСОБА_5 з належної їй на праві
приватної власності квартири.

Також при розгляді справи судом
встановлено, що виниклі по справі
обставини є прямим наслідком
протиправних дій минулого керуючого КП
«Домоуправління №18» ОСОБА_1., стосовно
якого було порушено кримінальну
справу.

Кримінальна справа № 1512/5169/2012 по
звинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні
злочинів, передбачених ст. 367 ч. 2 УК
України, оглянута у судовому засіданні.

Судом встановлено, що кримінальна
справа по звинуваченню ОСОБА_1
розглядалася Київським районним судом
м. Одеси, яким 25 травня 2012 року винесено
постанову про припинення провадження у
кримінальній справі та звільнення
ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 1 п.
«в», 6 Закону України «Про амністію у 2011
році» від 08.07.2011 року.

Прокурор проти цього не заперечував,
апеляційну скаргу на вказану постанову
не приніс.

Також в матеріалах справи наявна заява
представника Одеської міської ради про
визнання Одеської міської ради
цивільним позивачем. Однак, в рамках
розгляду кримінальної справи
цивільний позов так і не був заявленим.

Постанова Київського районного суду м.
Одеси від 25.05.2012 року по кримінальній
справі № 1512/5169/2012 по звинуваченню
ОСОБА_1 Одеською міською радою також не
оскаржувалася, незважаючи на те, що
ОСОБА_1 своїми діями спричинив бюджету
Одеської міської ради тяжкі наслідки,
про що прямо зазначено в постанові.

Несправедливим є покладення всіх
негативних наслідків за злочинні дії
ОСОБА_1 на осіб, вина яких жодними
належними та допустимими доказами не
доведена, та факти, які б свідчили про
наявність злочинної домовленості між
ОСОБА_1 та відповідачами при розгляді
кримінальної справи не встановлені.

Право на справедливий суд - це право
особи, закріплене у ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, що гарантує право на
справедливий і публічний розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, при визначенні
цивільних прав і обов'язків особи чи
при розгляді будь-якого кримінального
обвинувачення, що пред'являється особі.

Згідно з доповіддю Венеціанської
Комісії право на справедливий суд є
складовою принципу верховенства права.

Право на справедливий суд займає
основне місце у системі глобальних
цінностей демократичного суспільства,
у якому у світлі розуміння Конвенції,
право на справедливий суд посідає
настільки значне місце, що
обмежувальне тлумачення статті 6 не
відповідало б меті та призначенню
цього положення.

На підставі викладеного та ст.ст. 8, 60, 209,
212 - 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 393 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові за заявою заступника
прокурора міста Одеси в інтересах
Одеської міської ради Першого
заступника прокурора м. Одеси до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, треті особи без
самостійних вимог: Комунальне
підприємство «Міське агентство з
приватизації житла», Комунальне
підприємство «Домоуправління № 18» про
визнання недійсним розпорядження про
приватизацію квартири, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, визнання недійсним
договору купівлі-продажу, витребування
майна та виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через Київський
районний суд м. Одеси шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Літвінова І. А.