Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Леванчука А.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС», третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення страхового відшкодування,
пені, процентів за користування чужими
грошовими коштами, трьох процентів
річних та інфляційних втрат за
несвоєчасне виконання страхового
зобов'язання

за касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС» на рішення Гайсинського
районного суду Вінницької області від
23 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 25 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із указаним позовом до
приватного акціонерного товариства
«Страхова Група «ТАС»
(далі - ПрАТ «Страхова Група «ТАС»),
посилаючись на те, що 25 грудня 2012 року
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_4 та «КАМАЗ», д/н
НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 Винним у
вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4 (постанова
Гайсинського районного суду м. Києва
від 24 січня 2013 року). За полісом
№ АВ/8011800 у ПрАТ «Страхова Група
«ТАС» забезпечено автомобіль НОМЕР_1 та
його (позивача) цивільно-правову
відповідальність.

Посилаючись на те, що вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу марки «КАМАЗ», д/н
НОМЕР_2 становить 34 685, 37 грн, які у
добровільному порядку не виплачуються,
ОСОБА_3 просив стягнути із ПрАТ
«Страхова Група «ТАС» указану суму
страхового відшкодування, пеню у
розмірі 2 696, 90 грн, 1 614, 06 грн процентів
за користування чужими грошовими
коштами, 3 % річних у розмірі 732 грн, 67,
інфляційні втрати у розмірі 242, 80 грн,
судові витрати та витрати на правову
допомогу.

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 23 грудня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто із ПрАТ
«Страхова Група «ТАС» на користь
ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у
розмірі 34 685, 37 грн, пеню у розмірі 2 696, 90
грн, 1 614, 06 грн процентів за
користування чужими грошовими коштами,
3 % річних у розмірі 732, 67 грн, інфляційні
втрати у розмірі 242, 80 грн. Вирішено
питання про судові витрати та витрати
на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 25 квітня 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції у
частині стягнення процентів за
користування чужими грошовими коштами
та розподілу судових витрат.
Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про
стягнення процентів за користування
чужими грошовими коштами. Вирішено
питання про судові витрати та витрати
на правову допомогу. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова
Група «ТАС», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, рішення
апеляційного суду та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

25 грудня 2012 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 та «КАМАЗ», д/н НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_5 Винним у вчиненні ДТП
визнано ОСОБА_4 (постанова
Гайсинського районного суду м. Києва
від 24 січня 2013 року).

Власником обох транспортних засобів є
ОСОБА_3 Автомобілі зареєстровані за
позивачем як за фізичною особою.

За полісом № АВ/8011800 у ПрАТ «Страхова
Група «ТАС» забезпечено автомобіль
НОМЕР_1 (який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду) та
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_3

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України).

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України
визначають порядок відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела.

Якщо цивільно-правова
відповідальність власника (володільця)
джерела підвищеної небезпеки
застрахована, у разі настання
страхового випадку завдана шкода
відшкодовується страховиком у межах
ліміту відповідальності,
встановленого договором або законом.

За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції станом на
момент вчинення ДТП), при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За полісом № АВ/8011800 від 13 жовтня 2012
року страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором (полісом).

В апеляційній скарзі відповідач
посилався на те, що ОСОБА_3 одночасно є
відповідальною за завдану внаслідок
ДТП шкоду та потерпілою особою,
оскільки йому належить і забезпечений
транспортний засіб, і пошкоджений.
Таким чином, наслідки ДТП, яка сталася
25 грудня 2012 року, не є страховим
випадком, а у ПрАТ «Страхова Група
«ТАС» не виникли обов'язки за полісом №
АВ/8011800 від 13 жовтня 2012 року. Крім того,
заявник у скарзі посилався на те, що
судом першої інстанції не враховано
правила ст. 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» щодо відшкодування шкоди,
пов'язаної з фізичним знищенням
транспортного засобу, з огляду на
висновок експерта про те, що вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля перевищує його ринкову
вартість, тому проводити
відновлювальні роботи економічно
недоцільно.

За вимогами ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У судовому рішенні апеляційний суд
зобов'язаний дати відповіді на всі
доводи апеляційної скарги, оскільки
інакше буде порушено вимоги ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі, як мотивування
судового рішення судом, який має право
за певних обставин на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів.

Разом з тим, у порушення зазначених
положень закону апеляційний суд не
навів мотивів відхилення наведених
доводів апеляційної скарги.

Правила застосування наслідків,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України,
передбачають наявність між сторонами
грошового зобов'язання, у якому одна
сторона (боржник) зобов'язана сплатити
гроші на користь другої сторони
(кредитора), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Оскільки договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів встановлена його ціна -
страхова сума, він належить до грошових
зобов'язань та передбачає застосування
наслідків прострочення його виконання
за обставин, коли обов'язок щодо
належного виконання зобов'язання
покладався на відповідальну за позовом
особу (постанова Верховного Суду
України № 6-49цс12 від 6 червня 2012 року).

Таким чином, доводи касаційної скарги
про те, що ст. 625 ЦК України не
поширюється на правовідносини, які
виникають із договорів страхування, не
можуть бути самостійною підставою для
скасування оскаржуваних судових
рішень.

Враховуючи те, що допущені апеляційним
судом порушення норм процесуального
права (ст. ст. 10, 60, 303, 316 ЦПК України)
унеможливили встановлення істотних за
значенням для правильного вирішення
справи обставин, рішення апеляційного
суду відповідно до ст. 338 ЦПК України
підлягає скасуванню із передачею
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
Група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 25 квітня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.О. Леванчук

В.О. Савченко