РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 листопада 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

26 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 2014
року на 26 км автодороги Київ-Ковель
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортних засобів -
автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки
«Citroen Berlingo», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності.

Зіткнення транспортних засобів
сталося у результаті порушення вимог
Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2,
що підтверджується постановою
Ірпінського міського суду Київської
області від 10 квітня 2014 року.

У результаті зіткнення був пошкоджений
автомобіль позивача.

Просив стягнути з відповідача на його
користь завдану майнову шкоду в
розмірі 10000 гривень (складається з 8000
гривень за неможливість працювати
через пошкодження автомобіля та 2000
гривень вартості найму житла), моральну
шкоду в розмірі 15000 гривень і сплачений
при подачі позову судовий збір.

22 жовтня 2014 року позивач уточнив свої
вимоги та надав суду розрахунок
втраченої вигоди, яку він просить
стягнути з відповідача, а саме: 9667
гривень 80 копійок неотриманої
заробітної плати та 322 гривні витрат на
громадський транспорт (а.с. 39).

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлений позов та просив його
задовольнити. Підтвердив свої вимоги
про стягнення з відповідача упущеної
вигоди. Зазначив, що страхова компанія
на підставі полісу відповідача
частково вже виплатила йому вартість
ремонту автомобіля в розмірі 24188
гривень 99 копійок.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся в порядку,
передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Суд за згодою позивача ухвалив
постановити заочне рішення згідно
положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 31 березня 2014 року
на 26 км автодороги Київ-Ковель сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортних засобів - автомобіля
марки «Daewoo Lanos», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки
«Citroen Berlingo», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить йому на праві
власності.

У результаті зіткнення автомобіль
позивача був пошкоджений.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження своїх доводів щодо
вини відповідача в спричинені йому
майнової шкоди, позивач посилається на
постанову судді Ірпінського міського
суду Київської області від 10 квітня 2014
року, якою визнано ОСОБА_2 винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди (а.с. 19).

Позивач у судовому засіданні зазначив,
що страхова компанія виплатила йому
страхове відшкодування в розмірі 24188
гривень 99 копійок.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 10000 гривень втраченої
вигоди. Зазначає, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди він
залишився без автомобіля на півтора
місяці. Автомобіль потрібен йому для
роботи. З 01 квітня 2014 року по 15 травня 2014
року він знаходився у вимушеній
відпустці за власний рахунок, тому
розмір втраченої вигоди він оцінює
виходячи з завданих йому збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Позивач посилається на те, що він
перебував у вимушеній відпустці,
оскільки не міг використовувати
автомобіль для роботи.

Разом з тим, зазначені обставини та
надані суду довідки ТОВ
«Даймонд-телеком» (а.с. 20-22) не є
належними доказами завдання позивачу
збитків з огляду на вимоги ст. 22 ЦК
України, тому в цій частині у
задоволенні позову слід відмовити.

Позивач також просить стягнути на його
користь 15000 гривень на відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на статті
23, 1167 ЦК України.

Суд вважає, що вимоги позивача про
відшкодування моральної шкоди
ґрунтуються на законі, оскільки
пошкоджено його майно. При визначені
розміру моральної шкоди, що підлягає
стягненню, суд враховує те, що тяжких
наслідків для позивача у результаті
дорожньо-транспортної пригоди не
настало.

Разом з тим, крім моральний переживань
з приводу пошкодження майна, позивачу
була завдана моральна шкода і в зв'язку
з тим, що в момент
дорожньо-транспортної пригоди в
автомобілі знаходились члени його
сім'ї: дружина та однорічна дитина.
Зіткнення автомобілів з вини
відповідача сталося саме в тій частині
автомобіля, де перебувала дитина
позивача.

За таких обставин, оцінюючи розмір
моральних страждань позивача,
враховуючи засади розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову в частині відшкодування
моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

З огляду на наведене, позов підлягає
задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення
позову та на підставі статті 88 ЦПК
України стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає судовий збір
в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись статтями 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди 3000
гривень та 243 гривні 60 копійок судового
збору.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: