РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1604/14-ц

пр. № 2/759/2058/14

09 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "МЕГАБАНК" до ОСОБА_1, третя
особа: ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПАТ "МЕГАБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 32в-п/2007 від 23.03.2007
року укладеного між "МЕГАБАНК" та
ОСОБА_2 та згідно договору поруки
укладеного між "МЕГАБАНК" та ОСОБА_1 №
32в-п/2007-п від 23.03.2007 року. Обгрунтовуючи
вимоги тим, що внаслідок неналежного
виконання умов кредитного договору
виникла заборгованість у розмірі 1 003
582 грн. 70 коп., яка складається з:
заборгованість за кредитом - 71 056
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ станом на 21.01.2014 рік - 567 959 грн. 61
коп.; залишок нарахованих та не
сплачених відсотків - 49 547 доларів США,
що еквівалентно за курсом НБУ станом на
21.01.2014 рік - 396 029 грн. 17 коп.; штрафи та
пеня - 39 602 грн. 92 коп., які і просе
позивач стягнути з відповідача, як
поручителя.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимги в
повному обсязі, просив їх задовольнити
з підстав зазначених в позовній заяві.
Додатково суду пояснив, що ПАТ
"МЕГАБАНК» 03.09.2012 року зверталося до
постійно діючого третейського суду при
Асоціації «Слобожанська перспектива»
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості згідно
укладеного з ним кредитного договору №
32в-п/2007 від 23.03.2007 року, який було
задоволено рішення вказаного
третейського суду від 18.10.2012 року, яке
набрало законної сили за результатом
розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1,
зокрема згідно ухвали Апеляційного
суду Харківської області від 10.11.2014
року. Так, з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"МЕГАБАНК» стягнуто кредитної
аборгованості у розмірі 1 401 332 грн. 91
коп., з яких заборгованість за кредитом
- 120 000 доларів США, прострочена
заборгованість - 9 840 доларів США;
залишок нарахованих та несплачених
відсотків - 49 400,73 доларів США; штрафи - 47
312 грн. 87 коп. В рахунок виконання
такого рішення ухвалою Київського
районного суду м.Харкова від 07.02.2013 року
за заявою ПАТ "МЕГАБАНК» було видано
виконавчий документ, який перебуває на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ в
м.Києві, згідно відповіді якого
вбачається, що станом на 28.03.2014 року
сума заборгованості не змінилася, борг
ОСОБА_2 у розмірі 963 689 грн. 48 коп. не
виплачується, у зв»язку з чим виникла
необхідності звернення з даним позовом
до поручителя.

Зазначив представник і те, що згідно
договору іпотеки, який укладався в
рахунок забезпечення вказаного
кредитного договору з ОСОБА_1 його
предмет, а саме: земельна діяльна
площею 0,1472 га., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування жилого будинку, було
реалізовано Банком на суму 400 000 грн.,
яка була врахована при визначенні суми
кредитної заборгованості.

Відповідачка ОСОБА_1 та її
представники у судовому засіданні
проти позову заперечували, просили в
його задоволенні відмовити з тих
підстав, що договір поруки, за яким Банк
просе стягнути з ОСОБА_1 кредитну
заборгованість припинив свою дію 03.03.2013
року, з огляду на пред»явлення Банком
позову до третейського суду до ОСОБА_2
про дострокове повернення позики 03.09.2012
року, та як наслідок цьому зміну строку
виконання такого та пред»явлення
позову до неї, як поручителя лише у
січні 2014 року, тобто з порушенням
шестимісячного строку пред»явлення
вимоги до поручителя, як передбачено ч.4
ст. 559 ЦК України; що рішення
третейського суду про стягнення з
ОСОБА_2 кредитної заборгованості
скасовано, а тому банк не скориставшись
своїм правом вимоги до кредитора
відразу звернувся з вимогами до неї, як
поручителя; що договір поруки
припинено, оскільки банком реалізовано
предмет іпотеки, який вона передавала в
рахунок забезпечення кредитних
зобов»язань; що порушено ЗУ «Про захист
прав споживачів», оскільки кредитний
договір укладено в іноземній валюті,
відсотки та штрафи також вираховуються
в іноземній валюті; різні суми
заборгованості нараховані банком їй в
цьому позові та ОСОБА_2 в позові що
пред»являвся до третейського суду, без
його належного обґрунтування в частині
ціни, її зарахування до суми боргу, щодо
реалізованого банком предмету іпотеки.

Третя особа ОСОБА_2 про розгляд справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не повідомив,
жодного разу до суду не з'явився, у
зв"язку з чим, суд вважає за можлим
розгляд справи без участі такого, на
підставі наданих суду доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідачки та її
представників, дослідивши докази в
справі у їх сукупності, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ
"МЕГАБАНК», правонаступником якого є
ПАТ "МЕГАБАНК» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 32в-п/2007 від 23.03.2007
року згідно якого Банк надає
Позичальнику грошові кошти у формі
відновлювальної кредитної лінії на
споживчі цілі у розмірі 120 000 доларів
США на строк з 23.03.2007 року по 22.03.2017 рік, а
Позичальник зобов»язується повертати
кредит та сплатити проценти у розмірі
13.50 процентів річних. Повернення
кредиту здійснюється Позичальником
згідно з графіком погашення кредиту,
наведеним в додатку № 1 до Договору,
який є невід»ємною його частиною
(згідно п.1.1. Кредитного договору).

Зобов»язання за Договором
забезпечується нерухомим майном
(земельною ділянкою) згідно з іпотечним
договором та порукою фізичної особи
згідно з договором поруки (п.2.1
Кредитного договору).

Згідно п. 4.2 Кредитного договору
проценти за користування кредитом
сплачуються Позичальником щомісяця, не
пізніше останнього робочого дня
звітного місяця, а також в день
повернення кредиту, на рахунок
нарахованих доходів Кредитодавця,
обумовлений п. 3.1.2 Договору.

Встановлено і те, що 23.03.2007 року між
"МЕГАБАНК" та ОСОБА_1 було укладено
Договір поруки № 32в-п/2007-п з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним
договором, відповідно до умов якого
поручитель зобов'язується перед
кредитором нести у повному обсязі
солідарну відповідальність за
виконання боржником зобов'язань перед
кредитором, що випливають із вказаного
кредитного договору.

Між ПАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_2 укладалися
також неодноразово додаткові угоди до
кредитного договору № 32в-п/2007 від 23.03.2007
року, зокрема № 1 від 29.05.2007 року, № 3 від
01.06.2009 року, № 4 від 01.06.2009 року, № 5 від
22.09.2009 року, згідно яких виключалися з
кредитного договору п. 5.1 та 5.2 розділу 5,
змінювалася нумерація пунктів
договору, передбачено третейське
застереження, сплату процентів у
розмірі 13.50 % річних змінено на 14 %,
доповнено розділ 5 пунктом 5.7
кредитного договору щодо згоди
Позичальника на передчу інформації про
свою кредитну історію, змінено дату
нарахування та сплати процентів і
комісійних винагород Позичальником.

Між ПАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_1 03.03.2011 року
також було укладено додаткову угоду до
договору поруки № 32в-п/2007-п від 23.03.2007
року, згідно якої остання поручилася
перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 в
повному обсязі усіх його обов»язків, що
виникли з кредитного договору №
32в-п/2007 від 23.03.2007 року та за будь-якими
додатковими угодами до нього, що були
укладені та/або будуть укладені у
майбутньому.

З»ясовано і те, що 23.03.2007 року між ПАТ
"МЕГАБАНК" та ОСОБА_1 було укладено
іпотечний договір № 32в-п/2007-3 в рахунок
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов»язань за кредитним договором №
32в-п/2007 від 23.03.2007 року та за будь-якими
додатковими угодами до нього. Згідно п.
1.2 Іпотечного договору предметом
іпотеки є земельна діяльна площею 0,1472
га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
з цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, вартістю, яка погоджувалася
сторонами в п. 1.4 Іпотечного договору, 869
731 грн.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що позивач виконав взяті на себе
зобов'язання згідно кредитного
договору, надавши відповідні кредитні
кошти ОСОБА_2, проти чого ніхто із
учасників процесу не заперечує у
судовому засіданні. Проте, ОСОБА_2,
скориставшись кредитними ресурсами,
свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого утворився борг.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, постійно діючим третейським судом
при Асоціації «Слобожанська
перспектива» у справі за позовом ПАТ
"МЕГАБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості було
постановлено рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість
за кредитним договором № 32в-п/2007 від
23.03.2007 року у розмірі 1 401 332 грн. 91 коп.,
що еквівалентно 169 400,73 доларів США та 47
312,87 грн., а саме: заборгованість за
кредитом - 120 000 доларів США, що в
гривневому еквіваленті станом на 21.08.2012
року складає 959 160 грн. в тому числі
прострочена заборгованість - 9 840
доларів США; залишок нарахованих та
несплачених відсотків - 49 400,73 доларів
США, що в гривневому еквіваленті станом
на 21.08.2012 року складає - 394 860 грн. 04 коп.;
штрафи - 47 312 грн. 87 коп.; третейський
збір, витрати на листування.

Вказане рішення набрало законної сили,
що підтверджується ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 10.11.2014 року.

Згідно ухвали Київського районного
суду м.Харкова від 07.02.2013 року заяву ПАТ
"МЕГАБАНК» про видачу виконавчого
документа в рахунок виконання рішення
зазначеного вище третейського суду
задоволено. З»ясовано, що виконавчий
документ видано, знаходиться на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ
м.Києва.

Згідно листа ВДВС Святошинського РУЮ
м.Києва від 28.03.2013 року заборгованість
ОСОБА_2 перед ПАТ "МЕГАБАНК" станом на
28.03.2014 рік по вказаному вище
виконавчому документу складає 963 689
грн. 48 коп.

Отже, із наданих суду документів
вбачається, що сума заборгованості, яка
стягнута за рішенням третейського суду
з ОСОБА_2 та яка перебуває на виконанні
ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва, та яку
просять стягнути зараз із ОСОБА_1 є
різними.

Зокрема, за рішенням третейського суду
з ОСОБА_2 на користь ПАТ "МЕГАБАНК"
стягнуто 169 400,73 доларів США - по тілу
кредиту, прострочена заборгованість та
відсотки і 47 312,87 грн. - штрафи. Через
ВДВС Святошинського РУЮ м.Києва з
ОСОБА_2 стягується 963 689 грн. 48 коп.
Заявлена в даному позові
заборгованість складає 120 603 доларів
США - тіло кредиту, відсотки і 39 692,92 грн.
- штрафи.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснював таку розбіжність
тим, що за рахунок реалізації в
позасудовому та позавиконавчому
провадженні, предмету іпотеки на суму
400 000 грн. сума кредитної
заборгованості зменшилася на цю ж суму.

Проте, на неодноразові зауваження суду,
з роз»ясненням вимог ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61
ЦПК України, в частині подання
належних доказів такої реалізації
предмету іпотеки та відповідно суми
реалізації, стороною позивача надано
так і не було, як і не заявлено жодного
клопотання про забезпечення чи
витребування таких про які суд також
вказував з огляду на можливу
складність їх подання, чому суд надає
відповідну негативну оцінку.

Слід зазначити і те, що такі пояснення
представника позивача також не
узгоджуються із арифметичним
визначенням, зокрема 1 401 332 грн. 91 коп.,
як зазначено у рішенні третейського
суду та виконавчому листі - 400 000 грн.
буде дорівнювати = 1 001 332 грн. 91 коп., а
не 963 689 грн. 48 коп., як вказано у листі
ВДВС Святошинського району м.Києва від
28.03.2013 року на який Банк посилається,
представник якого так і не зміг чітко
пояснити таких відмінностей в сумах.

Крім того, Іпотечним договором, зокрема
п. 1.4 сторони погодили вартість іпотеки
у розмірі 869 731 грн. на підставі
незалежної експертної оцінки від 31.01.2007
року ТОВ «Сіті Інвест», коли за усним
поясненням представника позивача така
була реалізавана банком в позасудовому
та позавиконавчому провадженні за 400 000
грн., що оцінюється судом кретично з
огляду на відсутність належних та
допустимих доказів такого.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, загалом вбачається недоведеність
позивачем своїх позовних вимог в
частині суми заборгованості.

Слід зазначити і те, що відповідачка та
її представники слушно звертають увагу
на закінчення дії договору поруки на
момент звернення ПАТ "МЕГАБАНК» до суду
з таким позовом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує
позичальника повернути позику у строк
та в порядку, що встановлені законом.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Так, з»ясовано, що ПАТ "МЕГАБАНК»
скористався своїм правом дострокової
вимаги, передбачене ст. 1050 ЦК України,
звернувшись 03.09.2012 року до третейського
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованість за кредитом - 120 000
доларів США, в тому числі прострочена
заборгованість - 9 840 доларів США;
залишок нарахованих та несплачених
відсотків - 49 400,73 доларів США, штрафу - 47
312 грн. 87 коп., змінивши таким чином
строк виконання основного
зобов»язання та відповідно не
пред»явлення таких вимог до поручителя
в шестимісячний строк, тобто до 03.03.2013
року, що вказує на припинення договору
поруки з 04.03.2013 року, коли такий позов
подано 30.01.2014 року.

Така ж позиція викладена в постанові
Верховного Суду України у справі за №
6-155 цс 13 від 29.01.2014 року, яка є
обов"язковою для всіх суб"єктів владних
повноважень та для всіх судів України,
згідно ст. 360-7 ЦПК України.

Слід зазначити, що суд при вирішенні
цієї справи також керується правовим
висновком, який було зроблено
Верховним Судом України у справі № 6-134
цс 12 від 21.11.2012 року, зокрема про те, що
звернення поручителя до суду з позовом
про визнання поруки такою, що припинена
не є необхідним, проте такі вимоги
можуть розглядатися судом у разі
наявності відповідного спору.

Слід зазначити і те, що питання
припинення дії поруки регулюється
нормою ст. 559 ЦК України та є відмінним
від правової природи оспорюваного
правочину, недійсність якого
встановлюється лише за рішенням суду.

Отже, з огляду на вище викладене та
норми, які регулюють вказані
правовідносини, вказані вище правові
висновки Верховного Суду України, у
задоволенні даного позову необхідно
відмовити.

Заперечення сторони відповідача проти
позову з посиланням на те, що рішення
третейського суду про стягнення з
ОСОБА_2 кредитної заборгованості
скасовано, а тому банк не скориставшись
своїм правом вимоги до кредитора
відразу звернувся з вимогами до неї, як
поручителя; що договір поруки
припинено, оскільки банком реалізовано
предмет іпотеки, який вона передавала в
рахунок забезпечення кредитних
зобов»язань; що порушено ЗУ «Про захист
прав споживачів», оскільки кредитний
договір укладено в іноземній валюті,
відсотки та штрафи також вираховуються
в іноземній валюті, не приймаються
судом до уваги, оскільки такі не
відповідають дійсним обставинам,
нормам, які регулюють відповідні
правовідносини.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 553, 554, 559, 610, 611,
1049, 1050 ЦК України, рішеннями Верховного
Суду України у справі № 6-134 цс 12 від
21.11.2012 року, № 6-155цс13 від 29.01.2014 року,
ст.ст.10, 11, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226,
360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "МЕГАБАНК" до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копій цього
рішення.

Суддя: