Справа № 2/489/2907/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2014 року
м. Миколаїв

Ленінський районний суд м.
Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Першої
Миколаївської державної нотаріальної
контори, Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" про
зняття заборони відчуження майна,

ВСТАНОВИЛА:

28.10.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори, ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" про
зняття заборони відчуження майна. Свої
вимоги мотивувала тим, що їй на праві
власності на підставі Договору
дарування належить житловий будинок
АДРЕСА_1. Зазначений будинок раніше
належав на праві власності матері
позивачки, яка в 1985 р. отримала кредит
на його ремонт, який було надано
Будбанком. На теперішній час позивачка
має намір розпорядитись своїм майном
та продати належний їй на праві
власності житловий будинок, однак
позбавлена такої можливості, оскільки
виявилось, що на підставі Листа
Будбанку від 1985 р. на спірний будинок
Першою Миколаївською державною
нотаріальною конторою було накладено
обтяження (арешт). Раніше позивачці про
вказану заборону відомо не було,
договір дарування в 1996 р. нотаріусом
було посвідчено без будь-яких
застережень. Посилаючись на те, що
кредит перед Будбанком матір'ю
позивачки було погашено в повному
обсязі, на теперішній час Будбанк
ліквідовано, позивачка вважає, що
обтяження житлового будинку АДРЕСА_1
повинно бути припинено.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка ОСОБА_1 просить суд винести
рішення, яким зняти заборону
відчуження майна - домоволодіння
АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви, представник
позивача просив про задоволення вимог,
розглянути справу без його участі.

Представник ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк", згідно заяви, не заперечував
проти розгляд справи без його участі,
наполягав на тому, що є неналежним
відповідачем у справі та не заперечує
проти задоволення позову.

Від Першої Миколаївської державної
нотаріальної контори на адресу суду
надійшла заява, відповідно до якої
представник вважав, що нотаріальна
контора не є належним відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

ОСОБА_3, на підставі Свідоцтва про
право особистої власності на жилий
будинок, виданого виконкомом
Ленінської районної ради народних
депутатів м. Миколаєва, належав
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до Виписки з Рішення
Виконавчого комітету Ленінської
районної ради народних депутатів від
06.04.1984 р. ОСОБА_3 було надано позику на
капітальний ремонт житлового будинку
АДРЕСА_1 в сумі 500 р. При цьому ОСОБА_3
було зобов'язано оформити дану позику
через Будбанк.

23.02.1996 р. державним нотаріусом Другої
миколаївської державної нотаріальної
контори було посвідчено Договір
дарування, відповідно до якого ОСОБА_3
подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар
жилий кам`яний будинок з господарчими
та побутовими спорудами та будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1.

Вказаний договір було зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності
на нерухоме майно 05.03.2007 р.

Згідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 21.05.2014
р., право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1.

На теперішній час позивачка ОСОБА_1 Має
намір розпорядитись належним їй на
праві власності нерухомим майном,
проте відповідно до Повідомлення
державного реєстратора Реєстраційної
служби Миколаївського міського
управління юстиції Миколаївської
області від 21.05.2014 р. встановлено, що
існує обтяження (арешт) нерухомого
майна з Єдиного реєстру заборон
відчуження об`єктів нерухомого майна
за № 3487569 від 20.07.2006 р., зареєстроване
Першою Миколаївською державною
нотаріальною конторою на підставі
листа Будбанк б/н від 07.12.1985 р.,
перенесено до Державного реєстру прав
21.05.2014 р. за № 5725158 в частині, що
стосується вищезазначеного об`єкта
нерухомого майна.

Разом з тим на запит суду Державним
нотаріальним архівом Миколаївської
області повідомлено, що за даними
реєстру для реєстрації заборон
відчуження житлових будинків, квартир
та іншого нерухомого майна, та
арештів, накладених судовими та
слідчими органами Першою
миколаївською державною нотаріальною
конторою Миколаївської області від
07.12.1985 р. накладено арешт на майно
ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи,
Першою миколаївською державною
нотаріальною конторою Миколаївської
області було накладено арешт на
майно, що належало ОСОБА_3, на підставі
листа Будбанку, в зв`язку з отриманням
нею позики.

Згідно Листа ПАТ "Промінвестбанку"
встановлено, що останнє через свої
установи фактично продовжував
виконувати комплексне банківське
обслуговування юридичних та фізичних
осіб за кредитними та депозитними
договорами, що були укладені Будбанком
СРСР. Однак на теперішній час строк
зберігання документів по кредитах
(позиках), що надавались Будбанком СРСР
через його установи в Україні, сплинув
та ПАТ «АКПІБ» не є правонаступником
Будбанку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Отже, судом встановлено, що матір'ю
позивачки ОСОБА_3, отриману нею у
Будбанку позику було погашено в
повному обсязі ще за життя, відповідно
підстави для подальшого продовження
обтяження (арешту) нерухомого майна, що
належало їй раніше, а саме житлового
будинку АДРЕСА_1, відсутні.

Належних та допустимих доказів
протилежного суду не надано.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон
надає власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

Права власника житлового будинку
передбачають право розпоряджатись
своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги, що на теперішній час
позивачка не має можливості
реалізувати своє право власності в
повному обсязі, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 30, 60, 88, 212, 214 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори,
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" про
зняття заборони відчуження майна -
задовольнити.

Зняти заборону відчуження майна
(арешт), накладений на житловий будинок
АДРЕСА_1 Першою Миколаївською
державною нотаріальною конторою на
підставі листа Будбанку б/н від 07.12.1985
року.

Виключити запис обтяження (арешт)
нерухомого майна з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за № 3487569 від 20.07.2006 року,
зареєстроване Першою Миколаївською
державною нотаріальною конторою на
підставі листа Будбанку б/н від 07.12.1985
року, перенесеного до Державного
реєстру прав 21.05.2014 року за № 5725158 на
підставі рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 13194008
від 21.05.2014 року на житловий будинок,
розташований в м. Миколаєві по вулиці
Баштанська, будинок 49, за суб'єктом:
ОСОБА_1, РНОКППП НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: