АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3056/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 55 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Бородійчук В. Г. УХВАЛА
10 грудня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчука В.
Г.суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юрія-Фарм» - Віноградова Сергія
Олексійовича на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 23 жовтня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
27 червня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Юрія-Фарм» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі, посилаючись на
те, що він працював у відповідача на
посаді майстра дільниці бракеражу та
пакування виробничого департаменту
ТОВ «Юрія-Фарм». Наказами відповідача
№ ЮФ000041-ОС від 27 грудня 2011 року та №
ЮФ/090-ОД від 27 грудня 2011 року його було
звільнено з займаної посади на
підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання трудових
обов'язків. Його середній заробіток на
час звільнення становив 8 443,46 грн. на
Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 02 листопада 2012 року його
було поновлено на роботі на вказаній
вище посаді, стягнуто з відповідача
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.

Враховуючи це відповідач повинен
сплатити позивачу середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу у
зв'язку з затримкою виконання рішення
суду про поновлення його на роботі за
період з 05 листопада 2012 року по даний
час.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 13 лютого 2013 року з
відповідача стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 05 листопада 2012 року по 25
листопада 2012 року.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 05 червня 2013 року з
відповідача стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 14
лютого 2013 року по 05 червня 2013 року.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 грудня 2013 року з
відповідача було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 06 червня 2013 року по 30 листопада
2013 року.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 15 травня 2014 року з
відповідача було стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2014
року.

Враховуючи дані обставини, залишається
нестягнутим середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 01 травня
2014 року по 23 червня 2014 року в сумі 14 776
грн. 06 коп..

В подальшому, представником позивача
позовні вимоги були збільшені. Просив
суд стягнути з ТОВ «Юрія-Фарм» на
користь ОСОБА_7 середній заробіток за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі за період з 01
травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в
сумі 42 217 грн. 30 коп..

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 23 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_7 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Юрія-Фарм» на користь
ОСОБА_7 середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі за період з 01
травня 2014 року по 30 вересня 2014 року в
сумі 42 217 грн. 30 коп..

Стягнуто з ТОВ «Юрія-Фарм» до
спеціального фонду державного бюджету
України судовий збір у розмірі 422 грн. 17
коп..

В апеляційній скарзі представник ТОВ
«Юрія-Фарм» - Віноградов С.О. просить
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 жовтня 2014 року скасувати
як незаконне та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_7

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення з
слідуючих підстав.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому статтею 76 ЦПК України
порядку, причини неявки суду не
повідомлено.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 працював
на посаді майстра дільниці бракеражу
та пакування виробничого департаменту
ТОВ «Юрія-Фарм».

Також встановлено, що наказами №
ЮФ000041-ОС від 27 грудня 2011 року та №
ЮФ/090-ОД від 27 грудня 2011 року позивача
було звільнено з займаної посади на
підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання трудових
обов'язків.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 02 листопада 2012 року (а.с. 2-5)
ОСОБА_7 поновлено на роботі на посаду
майстра дільниці бракеражу та
пакування виробничого департаменту
ТОВ «Юрія-Фарм» та стягнуто з
підприємства заборгованість по
заробітній платі, середній заробіток
за час вимушеного прогулу та моральну
шкоду в розмірі 104 143 грн. 16 коп..

Як вбачається із вищевказаного рішення
апеляційного суду, середній заробіток
на час звільнення ОСОБА_7 визначено 8 443
грн.46 коп..

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, що якої
встановлено ці обставини.

Звертаючись до суду з позовною заявою
(а.с. 1) ОСОБА_7 в обгрунтування вимог
вказував, що вищевказаним рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 02 листопада 2012 року його поновлено
на роботі, однак в зв'язку з тим, що
рішення суду до цього часу не виконано,
він змушений звертатися в суд з
позовами про вимогу сплати
відповідачем на його користь
середнього заробітку за весь час
затримки виконання рішення суду.
Рішеннями Соснівського районного суду
м. Черкаси від 13 лютого 2013 року, 05
червня 2013 року, 04 грудня 2013 року, 15
травня 2014 року його позовні вимоги були
задоволені та було стягнуто з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
періоди з 05 листопада 2012 року по 25
листопада 2012 року, з 14 лютого 2013 року по
05 червня 2013 року з 06 червня 2013 року по 30
листопада 2013 року та з 01 грудня 2013 року
по 30 квітня 2014 року. Враховуючи, що на
даний час залишається нестягнутим
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 01 травня 2014 року по
23 червня 2014 року, тому він і звернувся
до суду з відповідним позовом, який
просив задоволити.

03 жовтня 2014 року представником
позивача було надано заяву про
збільшення позовних вимог (а.с. 33), в
якій позовні вимоги позивачем
збільшено і вказаний період
нестягнутого заробітку з 01 травня 2014
року по 30 вересня 2014 року в сумі 42 217 грн.
30 коп. та приведений розрахунок
зазначеної суми.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції в обгрунтуванні
мотивів свого рішення вказав, що
затримка виконання рішення суду
допущення з вини відповідача, а тому ст.
236 КЗпП України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки. При обчисленні суми
середнього заробітку та перевірці
наданого позивачем розрахунку, суд
керувався правилами п. 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою КМУ від 08
лютого 1995 року № 100 і визнав вказану
позивачем суму нестягнутого
середнього заробітку обгрунтованою та
правильною.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи із слідуючого.

Як вже було зазначено вище, рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 02 листопада 2012 року (а.с. 2-5) ОСОБА_7
поновлено на роботі на посаду майстра
дільниці бракеражу та пакування
виробничого департаменту ТОВ
«Юрія-Фарм» та стягнуто з підприємства
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду в розмірі 104
143 грн. 16 коп.. Вказаним рішенням суду
було визначено середній заробіток на
час звільнення позивача 8 443 грн.46 коп..

Відповідно до ст. 319 ЦПК України рішення
або ухвала апеляційного суду набирають
законної сили з моменту їх
проголошення.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішень
у справах про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконання
рішення суду про поновлення на роботі
вважається закінченим з дня видачі
відповідного наказу або розпорядження
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом, фізичною особою, фізичною
особою-підприємцем, який прийняв
незаконне рішення про звільнення або
переведення працівника.

В п. 34 постанови Пленуму ВСУ від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
роз'яснено, що відповідно до ст. 24 КЗпП
України, рішення про поновлення на
роботі вважається виконаним з дня
видання власником або уповноваженим
ним органом про це наказу.

На виконання рішення про поновлення на
роботі Соснівським районним судом м.
Черкаси виписаний виконавчий лист,
який знаходиться на примусовому
виконанні у відділі ДВС Солом'янського
управління юстиції м. Києва.

Судом достовірно встановлено і дану
обставину не заперечували сторони, що
позивач не отримував наказу про
поновлення на роботі і до виконання
трудових обов'язків не допущений.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що на
даний час рішення суду про поновлення
на роботі не виконано.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку за час затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, і на
даній обставині наголошував позивач і
його представник, що ОСОБА_7
неодноразово звертався до суду з
вимогою про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення про поновлення його на роботі,
посилаючись на ст. 236 КЗпП України, як на
правову підставу своїх вимог.

Рішеннями Соснівського районного
суду м. Черкаси від 13 лютого 2013 року
(залишено без змін апеляційним та Вищим
спеціалізованим судом), 05 червня 2013
року, 04 грудня 2013 року, 15 травня 2014 року
його позовні вимоги були задоволені та
було стягнуто з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за періоди з 05
листопада 2012 року по 25 листопада 2012
року, з 14 лютого 2013 року по 05 червня 2013
року з 06 червня 2013 року по 30 листопада
2013 року та з 01 грудня 2013 року по 30 квітня
2014 року.

В апеляційній скарзі представник
відповідача обґрунтовує її доводи тим,
що відсутність наказу про поновлення
на роботі є недостатнім для визнання
наявності обов'язку відповідача по
сплаті позивачу середнього заробітку
за час невиконання рішення суду про
поновлення на роботі з урахуванням
періоду часу, який минув з 02 листопада
2012 року. Також вказав, що позивача
неможливо поновити на посаді майстра
дільниці бракеражу та пакування,
оскільки на дану посаду проведений
конкурс та йде процес зарахування
іншої особи на вказану посаду. Крім
того, вважав, що сума позову є завищеною
та необґрунтованою, оскільки не
враховує суми, які підлягають
утриманню для сплати податку на доходи
фізичних осіб і єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Такі доводи апеляційної скарги не
є суттєвими та спростовуються
наступним.

Твердження апелянта про те, що
відсутність наказу про поновлення на
роботі є недостатнім для визнання
наявності обов'язку відповідача по
сплаті позивачу середнього заробітку
за час невиконання рішення суду про
поновлення на роботі спростовується
встановленими нормами ст. 236 КЗпП
України, відповідно до якої в даному
випадку передбачено постановлення
ухвали про виплату особі середнього
заробітку за час затримки в разі
затримки виконання рішення про
поновлення на роботі з вини власника чи
уповноваженого ним органу.

Доводи про неможливість
поновлення ОСОБА_7 на посаді в зв'язку з
проведенням конкурсу на неї та
зарахуванням за його результатами
іншої особи, колегія суддів оцінює
критично, оскільки діючим
законодавством даний випадок
передбачений та визначений порядок
поновлення незаконно звільненого
працівника.

Щодо завищеної та
необґрунтованої ціни позову, на яку
вказує апелянт, колегія суддів
перевіривши її розрахунок вважає його
правильним, виходячи із слідуючих
обставин.

П. 32 постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
роз'яснено, що у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи - не виконання рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менше двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
пропрацьований час. При цьому
враховується положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 08
лютого 1995 року № 100 (100-95-п) (із змінами,
внесеними постановою КМУ від 16 травня
1995 року № 348).

Колегія суддів вважає, що при
здійсненні обрахунку середнього
заробітку суд першої інстанції
правильно застосував положення п. 8
«Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100
та обгрунтовано прийшов до висновку, що
з відповідача підлягає стягненню сума
оплати за вимушений прогул в розмірі 42
217 грн. 30 коп. за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі
за період з 01 травня 2014 року по 30
вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК
України, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем
ОСОБА_7 та його представником ОСОБА_8
надано переконливі докази в
обґрунтування позовних вимог, крім
того в суді першої та в суді
апеляційної інстанції було доведено
факт порушення його прав, а тому
висновок суду про задоволення вимог
позивача є правомірним та ґрунтується
на встановлених обставинах справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення з додержанням положень чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм» -
Віноградова Сергія Олексійовича
відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юрія-Фарм» про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :