22-ц/772/2811/2014Головуючий в суді першої
інстанції Луценко Л.В.Категорія 27
Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Вінницької області в складі :

головуючого: Якименко М.М.

суддів : Іващука В.А., Колоса С.С.

при секретарі : Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Апеляційного суду
Вінницької області у м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Фінансова
ініціатива" про стягнення боргу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Фінансова ініціатива" на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 27.08.2014 року, -

в с т а н о в и л
а :

01 квітня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вище вказаним позовом.

Справа судами переглядалась
неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 серпня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
позивача заборгованість по Договору
банківського вкладу №139676 від 03.10.2012
року в сумі 84601 (вісімдесят чотири
тисячі шістсот одна) грн 64 коп., з них: 82
000 (вісімдесят дві тисячі) грн 00 коп. -
основного боргу; 2 601 (дві тисячі
шістсот одна) грн. 64 коп. - 3% річних.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
позивача заборгованість по Договору
банківського вкладу №156828 від 14.12.2012
року в сумі 939 202 (дев'ятсот тридцять
дев'ять тисяч двісті дві) грн. 05 коп., з
них: 931303 (дев'ятсот тридцять одна тисяча
триста три) грн. - основного боргу; 4531
(чотири тисячі п'ятсот тридцять одна)
грн. 05 коп. - 0,5% річних; 3 368 (три тисячі
триста шістдесят вісім) грн. 00 коп. - 3%
річних.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
позивача, заборгованість по Договору
банківського вкладу №156833 від 14.12.2012
року в сумі 6212,5 доларів США, що станом
на 01.02.2014 року згідно курсу НБУ
еквівалентно 49656 (сорок дев'ять тисяч
шістсот п'ятдесят шість) грн. 57 коп., з
них: 6200 доларів США, що станом на 01.02.2014
року згідно курсу НБУ еквівалентно 49556
(сорок дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят
шість) грн. 60 коп. - основного боргу; 12,5
доларів США, що станом на 01.02.2014 року
згідно курсу НБУ еквівалентно 99
(дев'яносто дев'ять) грн. 97 коп. - 0,2%
річних.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням ПАТ
«КБ «Фінансова ініціатива»
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нове рішення по справі,
яким відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі, посилаючись при
цьому на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
вважає, що апеляційна скарга ПАТ «КБ
«Фінансова ініціатива» підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 серпня 2014
року вказаним вимогам Закону не
відповідає.

Судом встановлено, що 03.10.2012 року між
сторонами по справі було укладено
договір банківського вкладу №139676
(вклад «Фінансова надійність»), згідно
умов якого відповідач прийняв від
позивача грошові кошти в сумі 82 000
грн. строком на 100 днів - по 11.01.2013 року зі
сплатою 26% річних (а.с.9-10, т.1).

14.12.2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» в особі начальника
Вінницького відділення №3 Слободянюк
Л.О., яка діє на підставі Положення про
відділення, Статуту банку та
Довіреності №41 від 30.12.2012 року та
ОСОБА_2 (вкладник) укладено договір
банківського вкладу № 156828 (вклад
«Ощадний») строком на 370 днів по 19.12.2013
року з процентною ставкою 16 % річних,
сума вкладу становить 1000 грн.( а.с.12-13).

Крім цього, 14.12.2012 року між сторонами по
справі було укладено договір
банківського вкладу №156833 (вклад
«Ощадний»), строком на 370 днів по 19.12.2013
року з процентною ставкою 7 % річних,
сума вкладу становить 200 дол. США.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами не підлягають
доказуванню.

Сторонами визнано факт укладення
договорів банківського вкладу №139676
від 03.10.2012, №156828 та №156833 від 14.12.2012
року, відповідно на суми 82 000 грн, 1000
грн, 200 дол. США.

При цьому, в обґрунтування позовних
вимог ОСОБА_2 додав до позовної заяви
наступні договори: додатковий договір
№б/н від 17.12.2012 року до договору
банківського вкладу №156828 від 14.12.2012
року, відповідно до п.1 якого вкладник
поповнив вклад на суму 295383,00 грн. (а.с.124
т.3); додатковий договір №б/н від 19.12.2012
року до договору банківського вкладу
№156828 від 14.12.2012 року, відповідно до п.1
якого вкладник поповнив вклад на суму
124 000,00 грн. (а.с.125 т.3); додатковий договір
№б/н від 24.12.2012 року до договору
банківського вкладу №156828 від 14.12.2012
року, відповідно до п.1 якого вкладник
поповнив вклад на суму 165000 грн. (а.с.126,
т.3); додатковий договір №б/н від 26.12.2012
року до договору банківського вкладу
№156828 від 14.12.2012 року, відповідно до п.1
якого вкладник поповнив вклад на суму
60000 грн. (а.с.127 т.3); додатковий договір
№б/н від 27.12.2012 року до договору
банківського вкладу №156828 від 14.12.2012
року, відповідно до п.1 якого вкладник
поповнив вклад на суму 100 000 грн. (а.с.128
т.3); додатковий договір №б/н від 03.01.2013
року до договору банківського вкладу
№156828 від 14.12.2012 року, відповідно до п.1
якого вкладник поповнив вклад на суму 50
000 грн. (а.с.129 т.3); додатковий договір
№б/н від 08.01.2013 року до договору
банківського вкладу №156828 від 14.12.2012
року, відповідно до п.1 якого вкладник
поповнив вклад на суму 100 000 грн. (а.с.130
т.3); додатковий договір №б/н від 28.01.2013
року до договору банківського вкладу
№156828 від 14.12.2012 року, відповідно до п.1
якого вкладник поповнив вклад на суму
100 000 грн. (а.с.131 т.3); та додатковий
договір №б/н від 17.12.2012 року до договору
банківського вкладу №156833 від 14.12.2012
року, відповідно до п.1 якого вкладник
поповнив вклад на суму 8 000 дол. США
(а.с.132, т.3).

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України, направляючи справу на
новий розгляд до суду першої
інстанції, дійшов висновку, що суди не
звернули уваги на те, що позивач на
підтвердження заявлених ним вимог
додав до позову електрофотокопії
договору банківського вкладу,
додаткових договорів та квитанцій, їх
відповідність оригіналу не
посвідчена, чим порушено вимоги ст. 64
ЦПК України. Крім цього, суд касаційної
інстанції зазначив що, при вирішенні
вимог позивача їх доведення чи
спростування могло бути здійснене за
допомогою висновку експерта.

Суд першої інстанції ухвалою від 10
лютого 2014 року призначив судову
почеркознавчу експертизу у справі та
витребував у ОСОБА_2 оригінали
додаткових договорів та банківських
квитанцій, копії яких долучені до
позовної заяви.

Однак, для проведення експертизи
ОСОБА_2 не були надані додаткові
договори до договори банківського
вкладу. Тобто, додаткові договори до
договорів банківського вкладу не
були предметом експертного
дослідження.

Однак, експертиза так і не була
проведена, матеріали справи повернуті
експертною установою без виконання,
оскільки вартість експертних послуг
не була оплачена.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 05 травня 2014
року задоволено клопотання ОСОБА_2 та
повторно призначено судову
експертизу у справі.

08 липня 2014 року до суду надійшов
висновок експерта №778/779/785/14/21 від 13
червня 2014 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу.

Колегія суддів критично оцінює
висновок експерта Вінницького
відділення КНДІСЕ від 13.06.2014 року,
оскільки, він не доводить факту
укладення додаткових договорів між
Банком та ОСОБА_2 та, відповідно,
поповнення депозитних рахунків.
Разом з тим, експертним висновком
підтверджено укладення договорів
банківського вкладу №139676 від 03.10.2012,
№156828 та №156833 від 14.12.2012 року,
відповідно на суми 82 000 грн., 1000 грн., 200
дол. США. та внесення відповідних сум
на депозитний рахунок, що не
заперечується сторонами.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції врахував
висновки експерта, та виходив з того, що
нормами ст.ст. 525, 530, 625, 1060 ЦК України
передбачений порядок, що регулює
виниклі між сторонами у справі
правовідносини. Договір банківського
вкладу, квитанції на внесення ОСОБА_2
готівкових коштів, як документи
бухгалтерського обліку є належними і
допустимими доказами в розумінні
статей 58, 59 ЦПК України. Пояснення
представника банку про неналежність
доказів у вигляді квитанції не знайшли
свого доведення, є безпідставними,
такими, що ґрунтуються на припущеннях.
Суд вважав встановленим факт укладення
додаткових договорів до договорів
банківського вкладу № 156828 та №156833, і,
відповідно, передачі банку ОСОБА_2 на
виконання умов договорів 1289383,00 грн та
8000 дол. США.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Як передбачено п. 1.3 Положення про
порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України 03.12.2003 № 516,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577
(Положення) сума, строки та умови
приймання вкладів (депозитів)
визначаються між банком та вкладником
на договірних засадах.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору, крім іншого, є умови про
предмет договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п.1.1 Договору № 156828 від
14.12.2012 року Банк приймає від Вкладника
грошові кошти в сумі 1 000 грн. ( далі
«Вклад») строком на 370 днів по 19.12.2013
року.

Умовами п.1.4 Договору передбачено
право вкладника робити додаткові
внески до дня, що передує «Даті
повернення», тобто до 11.12.2013 року, а п.7.1
Договору визначено, що будь-які зміни і
доповнення до цього Договору можуть
бути здійснені тільки за згодою сторін
у письмовій формі, які є невід'ємною
частиною даного Договору.

Аналогічні умови зазначені і в
договорі №156833 від 14.12.2012 року,
предметом якого є вклад в розмірі 200
дол. США.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається в письмовій формі.

Письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошової суми підтверджено
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки або сертифіката
чи іншого документа, що відповідає
вимогам, встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності (банківськими
правилами) та звичаями ділового
обороту.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України,
які кореспондуються з п.1.4 Положення
про порядок здійснення банками України
вкладних (депозитних) операцій з
юридичними і фізичними особами,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 03.12.2003
року № 516, п. 2.9 глави 2 розділу 4
Інструкції про ведення касових
операцій банками України, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 01.06.2011 року №174, якою
передбачено вимоги до квитанції або
іншого документа, що є підтвердженням
про внесення готівки у відповідній
платіжній системі, письмова форма
договору банківського вкладу
вважається додержаною, якщо внесення
грошової суми підтверджено договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки або сертифіката чи іншого
документа, що відповідає вимогам,
встановленим законом, іншими
нормативно-правовими актами у сфері
банківської діяльності та звичаями
ділового обороту. При цьому квитанція
(другий примірник прибуткового
касового документа) або інший документ
є підтвердженням про внесення готівки
у відповідній платіжній системі.

Аналіз зазначених норм матеріального
права дозволяє дійти висновку про те,
що письмова форма договору
банківського вкладу вважається
додержаною, якщо внесення грошових сум
підтверджується договором
банківського вкладу з видачею ощадної
книжки чи іншого документу, що її
замінює і який видається згідно з
внутрішніми положеннями банку.

Поряд з цим, суд першої інстанції
необґрунтовано залишив поза увагою ту
обставину, що на засіданні Правління
ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було
затверджено типову форму договорів
банківського вкладу «Ощадний». Дана
обставина підтверджена копією
протоколу засідання Правління №
01-2006/1 від 20.06.2011 року та копіями
Типової форми договору банківського
вкладу (вклад «Ощадний») та додаткового
договору до договору банківського
вкладу (вклад «Ощадний»). ( т.2 а.с.7-17).

Колегія суддів критично оцінює надані
позивачем ксерокопії додаткових
договорів, оскільки, вони не
зареєстровані банком, не містять
відповідного номеру та за формою і
змістом не відповідають формі
типового додаткового договору до
договору банківського вкладу (вклад
«Ощадний») , затвердженої на засіданні
20 червня 2011 року. При цьому, ОСОБА_2
не надав для дослідження оригінали
вище вказаних документів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно із частиною 2 статті 59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Доводи позивача про внесення на
депозитний рахунок 1289383,00 грн та 8000 дол.
США, не підтвердженні належним чином
оформленими додатковими договорами
та банківськими квитанціями, в
облікових документах банку операції з
поповнення депозитного рахунку
№148 не відображені.

Згідно виписки ПАТ «Комерційний банк
"Фінансова Ініціатива" по особових
рахунках ОСОБА_2 банківські операції по
рахунку №148 здійснювалися на
суму 82000 тис. грн, по рахунку № 148
на суму 1000 грн та 200 дол. США. (т.1 а.с.164-166),
що відповідає умовам депозитних
договорів №139676 від 03.10.2012 р., №156828 та
№156833 від 14.12.2012 р.

Інші заявлені позивачем суми на
депозитний рахунок № 48 не
вносилися та не обліковувалися
системою автоматизації Банку.

Обставини справи, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, в даному випадку, належно
оформленими додатковими договорами
про зміну розміру депозиту та
квитанціями, завіреними печаткою
банку, як того вимагає Інструкція НБУ
№174 «Про порядок проведення касових
операцій банками України», не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів, з врахуванням вище
викладених обставин приходить до
висновку, що ОСОБА_2 не надав суду
достовірних доказів, які б свідчили про
прийняття банком від вкладника або від
третьої особи на користь вкладника
грошової суми (вкладу), а тому доводи та
мотиви позиву про поповнення
депозитного рахунку №148 на суми
1289383,00 грн та 8000 дол. США не
підтвердженні у спосіб, передбачений
2 статті 59 ЦПК України.

Крім цього, суд першої інстанції не
врахував, що 19 лютого 2013 року головою
правління ПАТ «КБ «Фінансова
ініціатива» подана заява про вчинення
злочину начальником Вінницького
відділення №3 Слободянюк Л.О., яка,
зловживаючи службовим становищем і за
попередньою змовою, зокрема, іншими
особами, шляхом подання підроблених
договорів та касових документів
намагалась заволодіти майном банку в
особливо великих розмірах. Указану
заяву прийнято та відомості внесено до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за попередньою правовою
кваліфікацією кримінального
правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України.
На даний час кримінальному
провадженні проводиться досудове
розслідування, будь-які процесуальні
дії вчинені слідчим на цій стадії
процесу не мають преюдиції для
суду під час розгляду
цивільної справи, оскільки,
відповідно до ч. 4 статті 61 ЦПК України
обставини встановлені під час
кримінального провадження можуть
використовуватися як докази, коли у
справі постановлено вирок, який набрав
законної сили, і лише під час розгляду
справи про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
з питання чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. Під час
судового розгляду кримінального
провадження, ОСОБА_2, у разі визнання
його потерпілим, вправі буде заявити
цивільний позов.

За відсутності доказів укладення
додаткових договорів з банком та
поповнення депозитного рахунку
№148 на суми 1289383,00 грн та 8000 дол.
США, позовні вимоги ОСОБА_2 про
стягнення цих сум, до завершення
кримінальної справи та встановлення
відповідних фактів є передчасними.

При вирішенні даного
цивільно-правового спору також слід
врахувати і правову позицію Верховного
Суду України викладену у постанові від
29 січня 2014 року по справі 6-149цс13 про
стягнення суми вкладу та відшкодування
моральної шкоди, яка вказує на те, що
письмова форма договору банківського
вкладу вважається додержаною, якщо
внесення грошових сум підтверджується
договором банківського вкладу з
видачею ощадної книжки чи іншого
документу, що її замінює і який
видається згідно з внутрішніми
положеннями банку. Договір
банківського вкладу є реальним,
оплатним договором і вважається
укладеним з моменту прийняття банком
від вкладника або третьої особи на
користь вкладника грошової суми
(вкладу).

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України у
постанові від 02 липня 2014 року
по справі №6-96цс14.

Суд першої інстанції вище вказані
обставини не врахував, та дійшов
помилкового висновку про доведення
позивачем факту поповнення
депозитного рахунку №148 на суми
1289383,00 грн та 8000 дол. США., а відтак
рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення по справі.

Договором № 139676 від 03.10.2012 року
встановлено суму вкладу 82000 грн,
договором №156828 від 14.12.2012 р. - 1000 грн та
договором №156833 від 14.12.2012 року 200 дол.
США.

Однак як вбачається з матеріалів
справи ( а.с.166, т.1) , а саме виписки по
особовим рахункам , яка була надана
відповідачем, сума банківського вкладу
за договором № 139676 від 03.10.2012 року була
повернута 14.01.2013 року.

Заперечуючи вказану обставину,
позивач, всупереч ст. 60 ЦПК України не
довів суду, що вказана сума депозиту не
була ним отримана.

Таким чином, колегія суддів приходить
висновку, що позивач з підстав
зазначених ним у позовній заяві
(договірні правовідносини) має право на
повернення банківського вкладу в сумі
1000 грн, та 200 дол. США процентів на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договорами.

Отже, відповідно до норм ст.ст. 625, 1058, 1059,
1061 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню, а
саме:

- за договором банківського
вкладу № 156828 від 14.12.12 р. 1162,20 грн, з яких
1000 грн. - сума банківського вкладу, 162,20
грн. - 16 % річних відповідно п.1.2 Договору
(обраховані наступним чином: 1000грн.*16% :
365 днів * 370 днів = 162 грн 20 коп.);

- за договором банківського
вкладу № 156833 від 14.12.2012 р. 214,19 дол. США,
з яких 200 дол. США - сума банківського
вкладу, що еквівалентно 2992,00 гривень ,
14,19 дол. США - 7 % річних відповідно п.1.2
Договору (обраховані наступним чином:
200 дол. США - 7 % : 365 днів * 14,19 дол. США), що
еквівалентно 212,28 гривень ( курс НБУ 14,96
гривень за 1 долар США) .

Згідно ст.88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, (а саме
задоволено судом 3,2 % від заявленого
позову ) 110,00 гривень судового збору та
150,75 гривень витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 638,1058,1059 ЦК України,
ст. ст. 59, 60, 88, 147,303,

304, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Фінансова ініціатива»
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27 серпня 2014
року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_2 відповідно до договору
банківського вкладу № 156828 (вклад
«Ощадний») від 14.12.12 року 1162,20 гривень,
з яких 1000,00 гривень - сума банківського
вкладу, 162,20 гривень - 16 % річних.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_2 відповідно до договору
банківського вкладу № 156833 (вклад
«Ощадний») від 14.12.12 року 214,19 доларів
США, з яких 200 доларів США - сума
банківського вкладу, що еквівалентно
2992,00 гривень та 14,19 доларів США - 7 %
річних, що еквівалентно 212,28 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Фінансова ініціатива» на користь
ОСОБА_2 110,00 гривень судового збору та
150,75 гривень витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий: