Провадження №22-ц/784/3447/14
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Харитоновою І.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представника ПАТ
«Альфа - Банк» - Дуброва Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
«Альфа - Банк»

на ухвалу судді Центрального районного
суду міста Миколаєва від 30 вересня 2014
року про забезпечення позову,
постановлену у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа - Банк»,
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
третя особа - Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства «Альфа - Банк»
(далі - Банк) та приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, третя особа - Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню.

Позивачка вказувала, що 04 червня 2014
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
вчинено виконавчий напис, за яким
запропоновано звернути стягнення на
належну їй на праві власності квартиру
№1 розташовану у будинку № АДРЕСА_1 для
задоволення вимог Банку про стягнення
кредитної заборгованості в розмірі 9 116
852 грн. 37 коп., з яких: 8 900 711 грн. 05 коп. -
заборгованість за кредитом, 196 910 грн. 09
коп. - заборгованість за процентами, 19 231
грн. 23 коп. - пеня за прострочення
виконання зобов'язань.

Про існування виконавчого напису вона
дізналася з постанови державної
виконавчої служби від 20 червня 2014 року
про відкриття виконавчого провадження.

Вважаючи, що виконавчий напис вчинено з
порушенням вимог закону, оскільки
приватний нотаріус не мав первинних
документів, які б підтверджували
безспірність заборгованості, ОСОБА_1
просила задовольнити її позов.

Одночасно ОСОБА_1 надала до суду заяву
про забезпечення позову шляхом
зупинення реалізації арештованого
майна, посилаючись на те, що між нею та
відповідачами виник спір і не вжиття
таких заходів може утруднити або
зробити неможливим виконання судового
рішення.

Ухвалою судді Центрального районного
суду міста Миколаєва від
30 вересня 2014 року заяву ОСОБА_1
задоволено.

Постановлено вжити заходи по
забезпеченню даного позову ОСОБА_1
шляхом зупинення виконання
виконавчого напису №1851 щодо звернення
стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру
АДРЕСА_1, вчиненого 04 червня 2014 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
до вирішення справи по суті.

В апеляційній скарзі Банк просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, посилаючись на те, що вона
постановлена з порушенням вимог
цивільного процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
оскаржувану ухвалу змінити, виходячи з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки не вжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, то є підстави для задоволення
заяви про забезпечення позову шляхом
зупинення виконання виконавчого
напису №1851 щодо звернення стягнення на
належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 до
вирішення справи по суті.

Проте з таким висновком суду в повному
обсязі не можна погодитися із
наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії справи, за умови, що
невжиття заходів забезпечення може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як видно із заяви про забезпечення
позову, позивачка просила зупинити
продаж арештованого майна, а саме:
квартири АДРЕСА_1.

Між тим, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 152 ЦПК
України такий спосіб забезпечення може
бути застосований судом, якщо подано
позов про визнання права власності на
це майно і про зняття з нього арешту.

Тому, враховуючи зміст позовних вимог
ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно
вважав, що позов може бути забезпечений
іншим способом, передбаченим ст. 152 ЦПК
України.

Згідно пункту 6 ч.1 ст. 152 ЦПК України,
позов може бути задоволено шляхом
зупинення стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку.

Проте при обранні способу забезпечення
даного позову, суд першої інстанції не
звернув належної уваги на зміст
вказаної процесуальної норми і
помилково зазначив, що позов ОСОБА_1
може бути забезпечений шляхом
зупинення виконання виконавчого
напису №1851 щодо звернення стягнення на
належну останній квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки в
оскаржуваній ухвалі суть
процесуальної дії сформульовано не у
відповідності до п.6 ч.1 ст. 152 ЦПК
України, то цей недолік згідно п.2 ч.1 ст.
312 ЦПК України слід усунути шляхом
зміни абзацу другого резолютивної
частини оскаржуваної ухвали,
зазначивши, що позов ОСОБА_1 слід
забезпечити шляхом зупинення
стягнення за виконавчим написом від 04
червня 2014 року, вчиненим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №1851.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що висновки суду щодо можливого
утруднення чи неможливості виконання
рішення суду, яке буде ухвалено по суті
даного спору, ґрунтуються лише на
припущеннях не спростовують висновку
суду про необхідність забезпечення
позову, оскільки, як видно із пояснень
сторін, копії постанови державного
виконавця від 20 червня 2014 року
оспорюваний виконавчий напис
знаходиться на примусовому виконанні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Альфа - Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду
міста Миколаєва від 30
вересня 2014 року змінити, виклавши її
резолютивну частину в наступній
редакції.

Зупинити стягнення за виконавчим
написом від 04 червня 2014 року, вчиненим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрованим в реєстрі за №1851, яким
запропоновано звернути стягнення на
належну на праві власності ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_2 для задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«Альфа - Банк» у розмірі 9 116 852 (дев'ять
мільйонів сто шістнадцять тисяч
вісімсот п'ятдесят дві) грн. 37 коп., до
набрання законної сили судовим
рішенням за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа - Банк», приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, третя особа - Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню.

Копію ухвали направити Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області.

Судді: