У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І.,
Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О.,
Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 серпня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» (далі - ПАТ «Євраз
Суха Балка»), у якому зазначав, що у
період з 29 серпня 1983 року
по 11 січня 2007 року він працював
машиністом бурового устаткування 5-го
розряду на РУ ім. ХХ партз'їзду ПАТ
«Євраз Суха Балка». За час його роботи
ПАТ «Євраз Суха Балка» неодноразово
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади всім працівникам
підприємства. За період роботи
відповідачем неправильно
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата при наданні йому
відпусток - не проводилось коригування
заробітної плати, включаючи премії та
інші виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати,
що призвело до недоплати заробітної
плати при наданні відпусток за весь
період роботи у відповідача. Факт
зазначених порушень визнаний
відповідачем у спільній постанові
генерального директора та
профспілкових комітетів ПАТ «Євраз
Суха Балка» від 06 лютого 2012 року.
Зазначені дії відповідача суперечать
Закону України «Про відпустки», Закону
України «Про оплату праці» та Порядку
обчислення заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100.

Посилаючись на вказані обставини
та уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь 1 881 грн 03 коп. недоплаченої
заробітної плати за час відпусток за
період з 01 січня 1995 року по 11 січня 2007
року, 6 886 грн 96 коп. компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги за
період з 01 січня 2000 року по 03
квітня 2014 року, 526 887 грн 36 коп.
середнього заробітку за час затримку
розрахунку при звільненні за період з 12
січня 2007 року по 03 квітня 2014 року та 5
тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 серпня
2014 року рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 14 квітня 2014 року скасовано
та ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка»
на користь ОСОБА_3 недоплачену
заробітну плату за час відпусток за
період з 01 січня 1995 року по 11 січня 2007
року у сумі 819 грн 25 коп. без утримання
податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка»
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 12 січня 2007 року
по 03 квітня 2014 року у сумі 5 тис. грн без
утримання податків та обов'язкових
платежів.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалене у справі рішення апеляційного
суду в частині відмови у задоволенні
позову просить змінити, ухваливши в цій
частині нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач у суді не довів обставин, на
які посилався як на обґрунтування
своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову,
апеляційний суд виходив із доведеності
позовних вимог про порушення
відповідачем п. п. 2, 10 Порядку
обчислення заробітної плати, що
потягло неправильність нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення з позивачем
розрахунку при звільненні.

Відмовляючи в задоволенні позову
про стягнення компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати,
апеляційний суд виходив із того, що до
спірних правовідносин не можуть бути
застосовані положення Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
їх виплати», оскільки за правилами,
визначеними ст. 3 цього Закону, сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місць (після утримання
податків і обов'язкових платежів) на
індекс інфляції в період невиплати
доходу (інфляція місяця, за який
виплачується доход до уваги не
береться). Оскільки відсутня умова
компенсації втрати частини доходів, а
саме наявність нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати, тому не
настає відповідальність за вказаними
нормами законодавства.

Проте з такими висновками
апеляційного суду повністю погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 29
серпня 1983 року по 11 січня 2007 року
працював машиністом бурового
устаткування 5-го розряду на РУ
ім. ХХ партз'їзду ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка».

У період роботи позивача наказами
ПАТ «Євраз Суха Балка» від 28
лютого 1995 року № 191, від 28 червня 1996 року
№ 462, від 24 липня 1997 року № 522, від 25
квітня 2000 року № 312, від 19 грудня 2001 року
№ 1252, від 29 липня 2003 року № 637,
від 20 серпня 2003 року № 717, від 21 квітня
2004 року № 391, від 15 вересня 2004 року № 952,
від 24 січня 2005 року № 83, від 21
березня 2005 року № 331, від 31 січня 2006 року
№ 92, від 05 квітня 2006 року № 367, від 02
жовтня 2006 року № 1117, від 05 січня 2007 року
№ 23 були підвищені тарифні ставки та
посадові оклади працівникам
підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про відпустки» порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, та компенсації за
невикористані відпустки,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1995 року № 100
затверджено Порядок обчислення
середньої заробітної плати (далі -
Порядок), який застосовується при
наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Спільною постановою генерального
директора ПАТ «Євраз Суха Балка» та
профспілкових комітетів від 06 лютого
2012 року (далі - Постанова) та наказом від
16 лютого 2012 року № 295, відповідачем
визнано порушення п. 10 Порядку
при розрахунку заробітної плати за
період відпусток працівникам ПАТ
«Євраз Суха Балка» з 01 січня 1995 року по
01 березня 2010 року, постановлено
провести перерахунок заробітної плати
колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка»
та ПАТ «Євраз Суха Балка» за вказаний
період із застосуванням формули:
корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та
посадових окладів (в частках одиниці) х
0,71).

15 березня 2012 року позивачу шляхом
перерахування на особовий картрахунок
виплачено 3 134 грн 49 коп. недоплаченої
заробітної плати за період відпусток.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток за період з 01 січня 1995 року
по 11 січня 2007 року у розмірі 819 грн 25 коп.
без утримання податків та обов'язкових
платежів, відповідно до приписів ст. 303
ЦПК України апеляційний суд виходив із
того, що з урахуванням положень
вказаної Постанови до виплати ОСОБА_3
підлягала сума 3 953 грн 75 коп., а фактично
виплачено 3 134 грн 49 коп., тому недоплата
заробітної плати за час відпусток
становить 819 грн 26 коп.

Встановивши, що на порушення п. 10
Порядку відповідачем при звільненні
ОСОБА_3 не було виплачено належних йому
сум, апеляційний суд обґрунтовано
стягнув з відповідача на підставі ст. 117
КЗпП України середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на зазначене висновки
апеляційного суду в частині вирішення
спору про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні ґрунтуються
на вимогах закону та відповідають
фактичним обставинам справи, підстави
для їх скасування відсутні.

У той же час висновки апеляційного
суду про те, що виплата компенсації в
разі затримки заробітної плати
передбачена лише за обов'язкової умови
її нарахування, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати»
компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати провадиться у
разі затримки на один і більше
календарних місяців виплати доходів,
нарахованих громадянам за період
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом.

Як роз'яснено у рішенні
Конституційного Суду України від 15
жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положення частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком незалежно від того,
чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

На порушення приписів ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув та дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову про стягнення
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати.

Порушення судом при розгляді справи
норм процесуального права (ст. 10 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для її правильного вирішення, тому
ухвалене у справі рішення апеляційного
суду в частині вирішення спору про
стягнення компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України в
цій частині підлягає скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 серпня
2014 року в частині вирішення спору про
стягнення компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до
апеляційного суду.

В іншій частині рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. П. Гончар

Судді:
В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко