Провадження 2/487/554/14
Справа 487/7427/13ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2014 року
Заводський районний суд м.
Миколаєва

в складі головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Горта О.М., адвоката
- ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 8000 грн. та
моральної шкоди у розмірі 8000 грн.

В заяві позивачка зазначила, що 15.07.2009
року через Миколаївську обласну
кінологічну організацію вона придбала
собаку породи "Чи-хау-хау" за
прізвиськом "ІНФОРМАЦІЯ_1". 03.05.2013 року в
вечірній час біля будинку АДРЕСА_1 вона
разом зі своїми дітьми вигулювала
собаку "ІНФОРМАЦІЯ_1" та до двору
забігла собака бійцівської породи
"Стаффордширський тер'єр", яка належить
відповідачу, яку вигулював його 10
річний син, без намордника та яка
законодавством визначена як джерело
підвищеної небезпеки. Собака
відповідача підбігла до її собаки,
схопила її за холку та вкусила чим
спричинила значні травми. Після чого
вона доставила собаку до ветеринарної
клініки, де під час надання їй медичної
допомоги собака померла. За вказаним
фактом вона звернулась до Заводського
РВ ММУ щодо прийняття мір до ОСОБА_3,
згідно висновку від 14.05.2013 року
слідчого Заводського РВ ММУ розгляд
матеріалів за її заявою було припинено
та ОСОБА_3 притягнутий до
адміністративної відповідальності.
При цьому відповідач часто вигулює
свою собаку без повідка і намордника,
часто буває в стані алкогольного
сп'яніння та собаку вигулює його
10-річний син, у зв'язку з неадекватною
повідковою його собаку, йому
неодноразово робилися зауваження
людьми, які проживають в даному
кварталі, але він на зауваження не
реагує та продовжує порушувати правила
утримання собак. Вважає, що
неправомірними діями відповідача щодо
утримання собаки їй спричинена
матеріальний збиток у розмірі 8000 грн.,
який складається з вартості собаки, яку
вона придбала за 700 доларів США, що на
той час було еквівалентно 3535 грн., а
також вартості догляду за собакою за
весь час перебування собаки в родині.
Крім того, неправомірними діями
відповідача їй завдана моральна шкода,
яка полягає у душевних хвилюваннях її
та її неповнолітніх дітей від втрати
собаки, у зв'язку з чим вони зазнали
моральних страждань, вона вимушена
була звертатися до лікарів психіатра
та психолога для надання їй
консультації яким чином зменшити
спричинену дітям травму, отриману від
смерті собаки, яку вони дуже любила,
все це порушило нормальний ритм життя
їх родини. Завдану моральну шкоду
позивачка оцінює в 8000 грн.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
підтвердили викладені обставини,
просили про задоволення позову.

В судовому засіданні відповідач та
його представник позовні вимоги не
визнали, просили в задоволенні позову
відмовити з посиланням на те, що
позивачка не є власником собаки
породи Чи-хуа-хуа, оскільки остання не
зареєстрована в єдиній міській базі
даних домашніх собак і котів. При цьому,
при вигулі вказаної собаки позивачка
порушила Правила утримання домашніх
собак і котів, оскільки собака була без
намордника та вкусила собаку
відповідача, яка після цього вкусила
собаку Чи-хуа-хуа. Крім того, вважають,
що зазначена позивачем ціна собаки 700
доларів не відповідає дійсним цінам на
собаку відповідної породи та є занадто
високою.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
дослідивши матеріали цивільної справи,
матеріали ЖЕО 4670 від 04.05.2013 року за
заявою ОСОБА_2 №2287 від 14.05.2013 року, суд
приходить до наступного:

Відповідно до Договору від 15.07.2009 року
позивач ОСОБА_2 придбала у заводчика
через Миколаївську обласну
кінологічну організацію собаку
породи "Чи-хау-хау" за прізвиськом
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно сертифіката про походження
собаки власником собаки породи
американський стаффорширський тер'єр
по клички "ІНФОРМАЦІЯ_2" є ОСОБА_3, що
також підтверджується Реєстраційним
посвідченням на тварину №18 від 16.04.2014
року КП "Центр захисту тварин"

Судом встановлено, що 03 травня 2013 року о
21.30 годин у дворі будинку АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_3 допустив вигул своєї
собаки бійцівської породи
"Стаффордширський тер'єр"
неповнолітнім сином та без намордника,
що стало причиною спричинення собакою
пошкоджень собаці породи "Чи-хау-хау"
за прізвиськом "ІНФОРМАЦІЯ_1" та
вподальшому призвело до гибелі
тварини.

Вказані обставини підтвердила в
судовому засіданні свідок ОСОБА_4

Висновком від 14.05.2013 року ДІМ СДІМ
Заводського РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області розгляд
матеріалів за заявою ОСОБА_2 за фактом
гибелі її собаки було припинено.

Постановою №142 від 28.05.2013 року
адміністративної комісії
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради, ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 154 ч.1 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 51 грн., який
сплачено відповідачем згідно
квитанції від 30.05.2013 року.

Судом встановлено, що собака
породи "Чи-хау-хау" за прізвиськом
"ІНФОРМАЦІЯ_1" отримала укуси іншої
собакою та під час надання
ветеринарної допомоги померла на
операційному столі від рваних ран,
несумісними з життям, що
підтверджується довідкою головного
лікаря ветеринарної лікарня "Талісман"
ОСОБА_8

Відповідачем фактичні обставини
події не заперечувалися, однак він
пояснив, що вказана подія стала можлива
у зв'язку із тим, що собака позивача
також була без намордника та першою
укусила його собаку, на підтвердження
чого надав до суду довідку №137 від
05.11.2013 року підприємства ветеринарної
медицини "Ветпункт".

Проте, відповідачем не надано
доказів на підтвердження того, що
наявні у його собаки пошкодження були
заподіяні саме собакою позивача під
час подій 03.05.2013 року.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу,
яка завдала шкоди майну, відшкодувати
її в натурі (передати річ того ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз'яснень п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки"), відповідно до частини
першої ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
небезпеку завдання шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність, пов'язану з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Оскільки зазначена норма не
містить вичерпного переліку видів
джерел підвищеної небезпеки (видів
підвищеної небезпечної діяльності),
суд, беручи до уваги особливі
властивості предметів, речовин або
інших об'єктів, що використовуються в
процесі діяльності, має право визнати
джерелом підвищеної небезпеки також й
іншу діяльність. До цих особливих
властивостей слід відносити створення
підвищеної ймовірності завдання шкоди
через неможливість повного контролю за
ними з боку людей.

Враховуючи характеристики породи
собак, яку має відповідач, суд вважає,
що у даному випадку дана тварина є
джерелом підвищеної небезпеки.

Пунктом 4 вказаної вище Постанови
Пленуму роз'яснено, що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. З огляду на презумпцію
вини завдавача шкоди (частина друга ст.
1166 ЦК) відповідач звільняється від
обов'язку відшкодувати шкоду (у тому
числі і моральну шкоду), якщо доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята ст. 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої ст. 1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Постановою №142 від 28.05.2013року
адміністративної комісії
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради
встановлено вину ОСОБА_3 у вигулі
собаки без повідка і намордника, що
стало причиною гибелі собаки позивача.
Відповідачем вказане не
заперечувалося.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача та його представника на
свідчення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, відносно того, що відповідач
завжди вигулює свою собаку на повідки
та в намордники, оскільки жодний з
допитаних у судовому засіданні свідків
не був присутнім при подіях 03.05.2013 року.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків вартість собаки у розмірі 7980
грн., що еквівалентно 700 доларам США
(станом на день розгляду справи
відповідно до курсу валют НБУ 05.05.2014
року 1140 грн. за 100 доларів США),
відповідно до ціни собаки по Договору
від 15.07.2009 року.

В частині вимог про стягнення
матеріальних збитків щодо догляду за
собакою за період її перебування у
родині позивача, слід відмовити,
оскільки позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження вказаних
вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала
за наявності її вини.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст. 1167 ЦК України з врахуванням
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України викладених в п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду №4 від 31
березня 1995 року N4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" та вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача в рахунок
відшкодування завданої моральної
шкоди 2000 грн., оскільки саме така сума,
на думку суду, відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням
обставини при яких було спричинено
моральну шкоду, ступень вини
відповідача, характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) позивачки.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставни, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належним є докази, які містяь
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК УКраїни
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача та його
представника суд оцінює критично,
оскільки вони протирічать зібраним
доказам по справі та суду не надано
жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження своїх
заперечень.

Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивача
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 349,14 грн.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7980
грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000
грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в сумі 349,14 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10
днів після його проголошення та може
бути оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва, в
строк та порядок, встановлений ст.ст.
294,296 ЦПК України..

Суддя:
С.В.
Щербина