АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:
головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенко Д.Р., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику
П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 27 серпня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом на обґрунтування якого
зазначив, що є власником житлового
будинку АДРЕСА_5.

14 жовтня 2010 року між сторонами
був укладений Договір будівельного
підряду № 15 за п. 1.1 якого відповідач
зобов'язувався виконати роботи з
будівництва нежитлової будівлі площею
500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та жилого
будинку площею 117.6 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_3, а позивач сплатити 1 000 000 грн. у
термін до 31 грудня 2013 року.

Відповідач виконав роботи за
будівельним договором, що
підтверджується актом виконаних робіт
від 14 жовтня 2011 року, у лютому 2012 року
направив позивачу претензію, в якій
посилався на п. 2.4 вищевказаного
Договору та заявив про перехід права
власності на вищевказані об'єкти
нерухомості до відповідача внаслідок
несплати позивачем грошей за
будівельні роботи.

Стверджуючи про порушення
відповідачем прав позивача як власника
вищевказаних об'єктів нерухомості, та
посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 316,
317, 320, 321, 328, 375, 386, 392, 876 ЦК України,
позивач просив визнати за ним право
власності на нежитлову будівлю площею
500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 та жилий
будинок площею 117.6 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_3.(ас. 1-24)

Заочним рішенням Святошинського
районного суду міста Києва від 27 серпня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково, визнано за ОСОБА_2 право
власності на будинковолодіння, яке
складається із житлового будинку літ.
«А» загальною площею 117,6 кв.м. (житловою
площею 37,6 кв.м.) по АДРЕСА_3, в іншій
частині позовних вимог відмовлено.
(а.с.31-34)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилалася на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просила скасувати рішення районного
суду і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову. На обґрунтування
скарги зазначила, що вона є власником
земельної ділянки площею 0.10 га. по
АДРЕСА_4, а суд неповно з'ясував
обставини справи та визнав право
власності за ОСОБА_2 на жилий будинок
літера «А» загальною площею 117.6 кв.м.
який фактично перебуває на належній
позиваці земельній ділянці, при цьому
районний суд безпідставно зазначив
неіснуючу адресу по АДРЕСА_3. Таким
рішенням районний суд не притягнув до
участі у справі та вирішив питання про
права та обов'язки апелянта, порушив
право власності ОСОБА_1 на належну їй
земельну ділянку по АДРЕСА_4,
безпідставно визнав право власності на
самочинне будівництво та розглянув
справу з порушенням правил виключної
підсудності.(а.с. 46-72)

В судовому засіданні
представник ОСОБА_4 підтримала скаргу і
просила її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули,
про час та місце розгляду справи були
сповіщені належним чином про що у
справі є докази. (а.с. 132-136)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, колегія суддів визнала неявку
такою, що не перешкоджає розглядові
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково за таких підстав.

Предметом позову ОСОБА_2 в цьому
провадженні є визнання права власності
на об'єкти нерухомості, а саме:
нежитлову будівлю площею 500 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_2 та жилий будинок
площею 117.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3.

На обґрунтування вимог позивач
зазначив, що 14 жовтня 2005 року між
сторонами був укладений Договір
будівельного підряду № 15 за п. 1.1 якого
відповідач зобов'язувався виконати
роботи з будівництва нежитлової
будівлі площею 500 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_2 та жилого будинку площею 117.6
кв.м. за адресою: АДРЕСА_3, а позивач
сплатити 1 000 000 грн. у термін до 31 грудня
2013 року.(а.с. 5-10)

Відповідач виконав роботи за
будівельним договором, що
підтверджується актом виконаних робіт
від 14 жовтня 2011 року, та у лютому 2012 року
направив позивачу лист-претензію, в
якій посилався на п. 2.4 вищевказаного
Договору та заявив, що внаслідок
несплати позивачем за будівельні
роботи до відповідача перейшли права
власності на вищевказані об'єкти
нерухомості до нього.(а.с. 11-12)

Колегія суддів перевірила і
відхилила доводи позивача зважаючи на
наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України
цивільні права можуть виникати з
рішення суду лише у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства.

ЦК України передбачає
можливість виникнення права власності
на підставі рішення суду у випадках,
встановлених ст. 376 ЦК України, а
підтвердження рішенням суду існуючого
в особи права власності - у випадках,
встановлених ст. 392 ЦК України. В інших
випадках право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК
України).

Визнання права власності на самочинне
будівництво за рішенням суду можливе
лише на підставі ст. 376 ЦК України.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376
цього Кодексу).

Лист-вимога від 14 лютого 2006 року,
як і посилання на п. 2.4 вищевказаного
Договору підряду від 14 жовтня 2005 року
не свідчать про набуття відповідачем
прав власності на вищевказані об'єкти
нерухомості.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 грудня 2014 року задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_1, скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 вересня 2014 року
та ухвалено нову постанову про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
про визнання протиправним та
скасування рішення Київської міської
ради № 701/4139 від 29 квітня 2010 року про
відведення ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0.10 га. по АДРЕСА_4 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Цим же рішенням встановлено
відсутність факту присвоєння
уповноваженим органом поштової адреси:
АДРЕСА_5, АДРЕСА_3, АДРЕСА_3, літ. А,
АДРЕСА_5 літ. А. та відсутність у 2007 році
будь-яких будівель на спірній
земельній ділянці. (а.с. 125-128)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі , що
набрало законної сили , не доказуються
при розгляді інших справ , у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія
суддів визнала, що оскаржуваним
рішенням порушуються права апелянта
ОСОБА_1

Оскільки позивачем ОСОБА_2 не
надано до суду доказів набуття права
власності (користування) земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_3, як і
доказів того, що самочинно здійснене
ним будівництво відповідає
будівельним нормам і правилам, не
порушує охоронюваних законом прав і
інтересів інших осіб, і таких обставин
і доказів не встановлено і в судовому
засіданні, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про часткове
задоволення позову.

В частині відмови в задоволенні
позову ОСОБА_2 про визнання за ним права
власності на нежитлову будівлю площею
500 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 рішення
районного суду апелянт не оскаржував,
тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, не було предметом перевірки
апеляційним судом.

За таких обставин доводи
апеляційної скарги в частині
помилковості рішення районного суду
колегія суддів визнає обґрунтованими,
оскаржуване рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню із ухваленням
нового про відмову в цій частині
позову.

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують, тому колегія суддів їх
відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.
3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Святошинського
районного суду міста Києва від 27 серпня
2013 року скасувати в частині часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
визнання за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, що мешкає в АДРЕСА_1 право
власності на будинковолодіння, яке
складається із житлового будинку літ.
«А» загальною площею 117,6 кв.м. (житловою
площею 37,6 кв.м.) по АДРЕСА_3, і ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили негайно
з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/11756/2014

Головуючий у першій інстанції Чала А.П.

Доповідач Левенець Б.Б.