Номер провадження: 22-ц/785/9718/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді
Панасенкова В.О.

Драгомерецького М.М.

суддів:
Громіка Р.Д.,

при секретарі:
Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк «Укргазбанк» про
розірвання кредитного договору та
відшкодування збитків,

в с т а
н о в и л а:

05 січня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 08 липня 2008
року між ним та відповідачем, ПАТ АБ
«Укргазбанк», було укладено кредитний
договір № 3/05, відповідно до п. 1.1. якого
Банк відкриває позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію на поповнення обігових коштів з
лімітом 465000,00 доларів США. В зв'язку з
укладенням договору позивачем були
здійснені витрати по сплаті
відповідних комісій, оплачені послуги
нотаріуса, здійснені страхові платежі
по договорам страхування життя та
предметів іпотеки, що були укладені на
виконання кредитного договору, в
загальній сумі 69564,46 грн., проте жодного
траншу кредиту він так і не отримав
через відмову Банку, яка є
необґрунтованою. Він вважає, що Банк у
зв'язку з істотним порушенням умов
укладеного договору зобов'язаний
відшкодувати сплачені ним кошти,
розмір яких збільшив в ході розгляду
справи до 98828,77 грн., посилаючись на
зміну курсу долара США.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. 23
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», п. 10.7 Положення про
порядок створення і державної
реєстрації банків, відкриття їх філій,
представництв, відділень,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 31
серпня 2001 року № 375, ст. ст. 524, 526, 533 ч.ч. 1,
2, 627 ч. 1, 628, 651, 653, 1054, 1056 ЦК України,
позивач ОСОБА_3 просив суд розірвати
кредитний договір від 8 липня 2008 року та
стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» на його
користь завдані збитки у розмірі 98 828,77
грн.

Представник відповідача, ПАТ АБ
«Укргазбанк», проти позову
заперечувала й в своїх усних і
письмових поясненнях зазначала, що, ч. 2
ст. 651 ЦК України, на яку посилається
позивач, вимагаючи розірвання
кредитного договору, не може бути
застосована у спірних правовідносинах.
У частині 1 цієї ж статті, встановлено,
що зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Із змісту кредитного договору
також випливає те, що внесення змін до
договору, або його розірвання також
допускаються лише за згодою сторін.
Згідно п. 4.3. кредитного договору, якщо
позичальник сплатить заборгованість
по процентах та кредитній лінії, а
також іншу заборгованість, штрафні
санкції та витрати банку, що випливають
з цього договору, зміна зобов'язань,
встановлених банком в односторонньому
порядку, може здійснюватись лише за
письмовим погодженням сторін та з
одночасним внесенням відповідних змін
до договорів, що укладені в
забезпечення виконання Позичальником
умов цього договору. Пунктом 3.4.3.
кредитного договору, встановлено, що
позичальник має право протягом 14
(чотирнадцяти) календарних днів
відкликати свою згоду на укладення
кредитного договору, перебіг якого
розпочинається з моменту передачі
позичальнику примірника цього
договору, але в межах зазначеного
періоду позичальник не відкликав свою
згоду на укладення кредитного
договору. Єдиним зверненням
позичальника до банку про видачу
траншу у межах кредитної лінії після
укладення кредитного договору була
заява ОСОБА_3 від 04.02.2009 року, тобто,
більше чим через півроку з моменту
укладення кредитного договору. У
зв'язку з тим, що у банку на час
звернення позивача були відсутні
вільні кредитні ресурси, керуючись п.
1.1. кредитного договору, згідно якого
кредитна лінія, яка надається
позичальнику ОСОБА_3 є відкличною,
09.02.2009 року, банком була надана
відповідь позивачу про тимчасове
відкликання надання траншу заявнику в
розмірі, що зазначався у його заяві.
Згідно п. 1.2 розділу 4 глави 1 постанови
Національного банку України від
25.01.2012р. №23 зазначено, що під
відкличними зобов'язаннями
розуміється безумовне право банку без
попереднього повідомлення боржника в
односторонньому порядку відмовитись
від подальшого виконання взятих на
себе зобов'язань. Частина 5 ст. 653 ЦК
України, на яку посилається позивач
також не підлягає застосуванню при
вирішенні питання про стягнення
збитків, оскільки із суті самої норми
випливає, що сторона може вимагати
відшкодування збитків, які їй завдані
безпосередньо зміною або розірванням
договору. З огляду на те, що позивач
стверджує, що збитки були завдані йому
до розірвання договору, а також
враховуючи те, що ці збитки не пов'язані
із підприємницькою діяльністю, його
вимога про стягнення збитків є
незаконною і такою що не підлягає
задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК
України, сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Рішенням суду першої інстанції позов
задоволено. Суд розірвав кредитний
договір, укладений 8 липня 2008 року між
відповідачем та ОСОБА_3, та стягнув з

ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь
позивача завдані збитки у розмірі 98 828,77
грн. та судові витрати в сумі 988,29 грн.

Рішення суду першої інстанції
переглядається в апеляційному порядку
повторно після скасування в
касаційному порядку рішення
апеляційного суду Одеської області від
21 травня 2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач, ПАТ
АБ «Укргазбанк», просить рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову, мотивуючи тим, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального і матеріального права.

Сторони у справі в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги відповідача, ПАТ АБ
«Укргазбанк», перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
процесуального та матеріального
права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
08 липня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством акціонерним
банком «Укргазбанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне
товариство акціонерний банк
«Укргазбанк», та ОСОБА_3 було укладено
Кредитний договір № 3/05, відповідно до
п. 1.1. якого Банк відкриває позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію на поповнення обігових коштів з
лімітом 465000,00 доларів США на строк по 07
липня 2018 р., із сплатою процентів за
користування кредитними коштами в
розмірі 14,5% річних. Відповідно до п. 3.1.2.
Договору, Банк зобов'язується надавати
кредитні кошті в межах кредитної лінії
окремими частинами (траншами).
Підставою для видачі кожного окремого
Траншу є письмова заява Позичальника,
строк розгляду якої не може
перевищувати 2 (двох) банківських днів.

04 лютого 2009 року позивач ОСОБА_3
звернувся до директора Другої ОФ ВАТ АБ
«Укргазбанк» з заявою про видачу на
підставі п. 3.1.2. Договору першого Траншу
в рамках кредитної лінії в розмірі 10000
доларів США, однак листом за вих. №
214-21-1/0191 від 09.02.2009 року за підписом
директора Другої ОФ ВАТ АБ
«Укргазбанк» позивача було
повідомлено про відмову у видачі
Траншу з посиланням на тимчасову
відсутність у Банку вільних коштів.

У судовому засіданні представником
Банку визнано, що позивач ОСОБА_3
неодноразово звертався із заявою про
видачу йому кредитних коштів, на
підтвердження чого було надано копію
заяви позивача від 12 листопада 2010 року
на ім'я заступника начальника
Відділення № 255/15 АБ «Укргазбанк»
Іващенко С.А. Доказів того, що Банком на
дану заяву надсилалась та була
отримана позивачем будь-яка письмова
відповідь не надано. Також представник
відповідача зазначила, що виконати
умови укладеного із позивачем Договору
на сьогоднішній день Банк також не має
можливості.

Представник відповідача стверджувала,
що Банком пропонувалось позивачу
підписати додаткову угоду до Договору,
але доказів, які б підтвердили факт
надання позивачу додаткової угоди до
укладеного сторонами кредитного
договору та факт відмови позивача від
підписання такої угоди, Банком суду
надано не було.

В судовому засіданні представником
відповідача не доведено наявності
передбачених умовами укладеного
Договору або нормами чинного
законодавства підстав для
односторонньої відмови Банку від
надання позивачеві кредиту, що
свідчить про неправомірність дій
відповідача.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1056 ЦК України,
кредитодавець має право відмовитися
від надання позичальникові
передбаченого договором кредиту
частково або в повному обсязі у разі
порушення процедури визнання
позичальника банкрутом або за
наявності інших обставин, які явно
свідчать про те, що наданий
позичальникові кредит своєчасно не
буде повернений.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо
договір змінений або розірваний у
зв'язку з істотним порушенням договору
однією із сторін, друга сторона може
вимагати відшкодування збитків,
завданих зміною або розірванням
договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що під
збитками сторони розуміють неодержані
доходи (втрачена вигода), які сторона
мала право одержати у разі належного
виконання зобов'язань за цим договором
іншою стороною (нараховані проценти за
цим договором); витрати, здійснені
сторонами за цим договором;
заборгованість за цим договором в
повному об'ємі (сума кредиту, проценти
за користування кредитом, комісія,
неустойка, будь-яка інша
заборгованість Позичальника за цим
договором).

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання
має бути виражене у грошовій одиниці
України - гривні. Сторони можуть
визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.
Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України
встановлено, що грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

При укладенні кредитного договору
позивачем ОСОБА_3 сплачені: комісія на
виконання п. 1.2. Договору в розмірі 2,0%
від суми ліміту кредитної лінії - 9300
доларів США, що на момент укладення
Договору було еквівалентно 45012,93 грн.
(9300 Х 4,8401 = 45012,93), станом на день розгляду
справи вказана сума еквівалентна 74277,24
грн. (9300 х 7,9868 = 74277,24): комісія згідно п.
1.3. Договору в розмірі 2700,00 грн.; 5300,00 грн.
- за здійснення нотаріальних дій
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6;
6751,93 грн. - страховий платіж за
Договором добровільного страхування
життя № від 08.07.2008 року,
укладеного на виконання п. 3.3.12.
Договору; 2189,60 грн. - страховий платіж за
Договором № 04-1501-0400 добровільного
страхування заставного майна від 04.07.2008
року, укладеного на виконання п. 3.3.12.
Договору; 7610,00 грн. - страховий платіж за
Договором № 04-1501-0401 добровільного
страхування заставного майна від 04.07.2008
року, укладеного на виконання п. 3.3.12.
Договору, а всього: 98828,77 грн. (74277,24 + 2700,00
+ 5300,00 + 6751,93 + 2189,60 + 7610,00 = 98828,77 грн.).

За загальним правилом кожна особа має
право на захист свого цивільного права
лише в разі його порушення, невизнання
або оспорювання (частина перша статті
15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК
України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що позивачем ОСОБА_3
доведено, що Банк допустив істотне
порушення умов укладеного між
сторонами Договору, внаслідок чого
Позичальник значною мірою був
позбавлений того, на що він
розраховував при його укладенні, в
зв'язку із чим Договір підлягає
розірванню й Банк зобов'язаний
відшкодувати позивачеві збитки,
пов'язані з розірванням Договору, в
сумі 98828,77 грн.

Доводи відповідача, ПАТ АБ
«Укргазбанк», в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду першої інстанції є
незаконним і необґрунтованим, оскільки
судом не враховано, що дії банку були
спрямовані на додержання чинного
законодавства і позивачу були
запропоновані умови переоформити
кредитні кошти у доларах США на
національну валюту у гривні, на які
останній не погодився, про що свідчить
протокол робочої зустрічі 24 листопада
2010 року в приміщенні відділення №255/15
АБ «Укргазбанк», не приймаються до
уваги за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Результати оцінки доказів
суд відображає в рішенні, в якому
наводить мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до принципів змагальності
та диспозитивності цивільного процесу
відповідач був зобов'язаний довести в
судовому засіданні обставини, на які
він посилається як на заперечення
проти позову.

Однак ні в суді першої інстанції, ні в
суді апеляційної інстанції ПАТ АБ
«Укргазбанк» не надало належних і
допустимих доказів у підтвердженні
своїх заперечень проти позову.

Навпаки, позивачем доведено
переконливими доказами те, що
відповідач істотно порушив умови
договору, що є підставою для його
розірвання.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно пункту 5.2 укладеного між
сторонами кредитного договору, під
збитками вони розуміють, зокрема
витрати, здійснені ними за цим
договором, тобто згідно із ст. 627 ЦК
України сторони Договору добровільно
визначились із тим, що у поняття
збитків за цим договором вони
включають витрати, здійснені за
договором, зокрема й витрати понесені
позивачем при укладенні договору.

З урахуванням пункту 5.2 Договору та
положень ч. 5 ст. 653 ЦК України, якою
передбачено, що якщо договір змінений
або розірваний у зв'язку з істотним
порушенням договору однією із сторін,
друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Позивач, уклавши з банком 8 липня 2008
року кредитний договір, жодних коштів
не отримав.

Частиною 4 ст. 653 ЦК України встановлено,
що сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Однак умовами Договору (п. 5.2)
встановлено визначення збитків,
відшкодування яких передбачено ч. 5 ст.
653 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено та
визнано представником банку в судовому
засіданні те, що позивач ОСОБА_3
неодноразово звертався із заявою про
видачу йому кредитних коштів, у тому
числі і з заявою від 04 лютого 2009 року. У
наданій останнім копії заяви ОСОБА_3
від 12 листопада 2010 року на ім'я
заступника начальника відділення №255/15
АБ «Укргазбанк», згідно якої позивач
просив розглянути питання щодо
відновлення відновлювальної
відкличної кредитної лінії за
кредитним договором та надати транш у
сумі еквівалентній 400 000 доларів США та
вказував, що з умовами зміни валюти
кредитування ознайомлений (т. 1, а.с. 222).

Тому посилання Банку на протокол
робочої зустрічі 24 листопада 2010 року в
приміщенні відділення №255/15 АБ
«Укргазбанк» як на доказ того, що
позивачу були запропоновані умови
переоформити кредитні кошти у доларах
США на національну валюту у гривні, на
які останній не погодився, є
безпідставними.

Твердження відповідача, ПАТ АБ
«Укргазбанк», в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду першої інстанції є
незаконним і необґрунтованим, оскільки
судом не враховано, що згідно з умовами
укладеного між сторонами Договору,
сторони звільняються від
відповідальності за невиконання своїх
зобов'язань у разі настання та дії
обставин, що знаходяться поза межами
контролю сторін (обставин форс-мажору),
та які сторони не могли передбачити або
запобігти, не приймаються до уваги за
таких підстав.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Таким чином, відмова у наданні позивачу
відповідного траншу мотивована
відсутністю у банку вільних коштів, не
є згідно умов договору форс-мажорною
обставиною.

До того ж, постановою Верховного Суду
України від 19 вересня 2011 року у справі
за № 3-74гс11, яка згідно ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів,
які зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність до його
рішення, встановлено, що відмова Банку
в видачі траншу за договором
відкличної кредитної лінії з
посиланням на тимчасову відсутність
вільних грошових коштів не є
форс-мажорною обставиною та не
звільняє банк від встановленої законом
та договором відповідальності.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції виконав всі вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно із законом.

Таким чином, наведені в апеляційній
скарзі доводи не спростовують
висновків суду і не містять підстав для
висновків про порушення або
неправильне застосування судом норм
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції й
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства акціонерний
банк «Укргазбанк» відхилити, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік