АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
інстанції: Кричина А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Осауленко О.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
Шевченківського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві,
Управління Державної казначейської
служби України у Шевченківському
районі міста Києва про відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
діями правоохоронних органів, за
апеляційною скаргою Шевченківського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві на рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 13 січня 2012 року
постановою слідчого Шевченківського
РУ ГУ МВС України в місті Києві
відносно неї було порушено кримінальну
справу за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та
застосовано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд. Постановою від 14
жовтня 2013 року кримінальне провадження
було закрито у зв'язку з встановленням
відсутності в її діянні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309
КК України. Під час досудового
розслідування встановлено, що докази
вини відповідача сфабриковано
працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС
України в місті Києві. У зв'язку з
незаконним порушенням кримінальної
справи та перебуванням на підписці про
невиїзд їй було завдано моральну шкоду,
оскільки вона була позбавлена
можливості вивезти дитину на
лікування, в неї порушились нормальні
життєві зв'язки, ускладнились
відносини з оточуючими людьми,
погіршився стан здоров'я.

Посилаючись на наведене, позивач
просила суд відшкодувати моральну
шкоду за незаконне притягнення до
кримінальної відповідальності в
розмірі 50000 грн. Зобов'язати відділення
Державного казначейства у
Шевченківському районі міста Києва
відшкодувати указану суму за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Рішенням Оболонського районного суду
міста Києва від 25 вересня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання у безспірному
порядку з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану
незаконними діями органу досудового
розслідування у зв'язку з притягненням
до кримінальної відповідальності в
розмірі 30000 грн.

У поданій апеляційній скарзі
Шевченківське РУ ГУ МВС України в місті
Києві, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позовних вимог. Скаржник
зазначає, що на підтвердження факту
заподіяння позивачу моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру не наведено
жодного належного доказу, не надано
аргументації розрахунку та оцінки
розміру завданої моральної шкоди; на
думку скаржника, позивач не належить до
кола осіб, на яких поширюється дія
Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду". Крім того, судом
першої інстанції не було враховано, що
кримінальне провадження, порушене
відносно співробітників
Шевченківського РУ ГУ МВС України в
місті Києві, відновлено і остаточного
рішення щодо їх вини не прийнято.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді
апеляційної інстанції заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
вважав, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що постановою
слідчого відділу Шевченківського РУ ГУ
МВС України в місті Києві від 13 січня 2012
року відносно ОСОБА_1 було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК
України, та застосовано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

Відповідно до постанови Оболонського
районного суду міста Києва від 19
березня 2013 року кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК
України, повернуто для організації
проведення додаткового досудового
розслідування.

Постановою слідчого від 14 жовтня 2013
року кримінальне провадження відносно
ОСОБА_1 закрито у зв'язку з
встановленням відсутності в діянні
останньої кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309
КК України.

Судом також установлено, шо докази вини
ОСОБА_1 було сфабриковано працівниками
Шевченківського РУ ГУ МВС України в
місті Києві. За фактом зловживання
службовим становищем працівниками
міліції 19 квітня 2014 року прокуратурою
Шевченківського району міста Києва
розпочато кримінальне провадження за
ч. 3 ст. 364 КК України.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, ст. 1
Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" (далі - Закон) шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу підписки про
невиїзд, відшкодовується державою в
повному обсязі незалежно від вини
посадових і службових осіб органу
дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону право
на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадку закриття
кримінальної справи за відсутності
події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину.

Відшкодування моральної шкоди
провадиться в разі, коли незаконні дії
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя (чч. 5, 6 ст. 4 Закону).

Моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Відшкодування моральної шкоди
відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для відшкодування
моральної шкоди, за рахунок держави, на
користь позивачки на підставі Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду" та ч. 1 ст. 1176 ЦК України, оскільки
щодо неї вчинялися дії з незаконного
порушення кримінальної справи та
обрання міри запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Шевченківського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
міста Києва від 25 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач