АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції - Антипова Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М.,
Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 жовтня 2014 року в справі за скаргою
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції в Київській області
Іщенко Ю.В., визнання експертної оцінки
незаконною та її скасування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою
до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про
визнання дій протиправними, визнання
експертної грошової оцінки незаконною
та її скасування.

В скарзі просив визнати дії державного
виконавця Іщенко Ю.В. відділу ДВС
Києво-Святошинського РУЮ щодо
призначення та проведення експертної
грошової оцінки земельної ділянки,
загальною площею 0,2239 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є
ОСОБА_1, протиправними.

Визнати висновок експертної грошової
оцінки цієї земельної ділянки,
незаконним та скасувати його.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 29.09.2014 року скаргу ОСОБА_1 до
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про
визнання дій протиправними, визнання
експертної грошової оцінки незаконною
та її скасування - залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 14.10.2014 року скаргу ОСОБА_1 до
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про
визнання дій протиправними, визнання
експертної грошової оцінки незаконною
та її скасування - визнано неподаною і
повернуто скаржнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просив її скасувати і направити справу
до суду першої інстанції для
продовження її розгляду. В скарзі
посилався на те, що недоліки зазначені
в ухвалі про залишення позовної заяви
без руху були усунуті, оскільки була
подана уточнена скарга в новій
редакції , яка відповідала вимогам
цивільно-процесуального закону.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився
про дату судового засідання
повідомлений.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Статтею 119 ЦПК України визначені вимоги
до позовної заяви, яка подається до
суду в порядку цивільного судочинства.

Якщо скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у ст.
119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу в
якій зазначає підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Суд першої інстанції, визнаючи скаргу
ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її
скаржнику, виходив з того, що недоліки,
на які судом зверталась увага не були
усунуті.

Колегія суддів з таким висновком не
погоджується тому, що він не відповідає
встановленим обставинам та зроблений з
порушенням норм процесуального права .

В п. 13 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від
07.02.2014 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»
роз'яснено, що скарга має відповідати
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви, передбаченим
положеннями ЦПК, та містити відомості,
зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої
статті 82 Закону про виконавче
провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги.

Залишаючи скаргу без руху суд першої
інстанції виходив з того, що скарга не
відповідає вимогам ЦПК України,
оскільки скаржник в своїй заяві
просить визнати незаконною та
скасувати експертну оцінку, що
відноситься до розгляду справи в
порядку позовного провадження, а не в
порядку розгляду скарги на дії
державного виконавця.

Колегія суддів з таким висновком суду
не погоджується виходячи з наступного.

Так, п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від
07.02.2014 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»
зазначено, що у справах за скаргами
стягувача чи боржника на дії
державного виконавця, пов'язані з
арештом і вилученням майна та
визначенням вартості й оцінки цього
майна, суд перевіряє відповідність цих
дій положенням статей 57, 58 Закону про
виконавче провадження. При цьому судам
необхідно враховувати, що визначення
вартості майна боржника проводиться
самим державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості, крім випадків,
коли застосовуються оцінки за
регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден. При складності
визначення вартості майна (окремих
предметів) чи наявності у боржника або
стягувача заперечень проти передачі
арештованого майна боржника для
реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, до участі у
виконавчому провадженні і проведення
оцінки за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден залучається суб'єкт
оціночної діяльності - суб'єкт
господарювання, який провадить свою
діяльність відповідно до Закону
України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні».

При цьому суди мають враховувати, що
суб'єкт оціночної діяльності є
учасником виконавчого провадження, а
не посадовою особою державної
виконавчої служби і його звіт про
оцінку майна є результатом практичної
діяльності фахівця-оцінювача, а не
актом державного органу. Тому вимоги
заявника в частині оскарження оцінки
майна, визначеної за результатами
рецензування, підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого
провадження розглядаються не у
позовному проваджені, а як оскарження
рішення державного виконавця про
оцінку майна в процесуальному порядку,
передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки
є процесуальною дією державного
виконавця не залежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець, залучений ним суб'єкт
оціночної діяльності чи особа, яка
рецензувала звіт про оцінку майна)
здійснювала відповідні дії, так як
виконавчо-процесуальні відносини
виникли між сторонами виконавчого
провадження та державним виконавцем і
між державним виконавцем та суб'єктом
оціночної діяльності.

Тобто, висновок суду про те, що подана
первісна скарга не відповідала вимогам
ЦПК України є безпідставний.

Крім того, на виконання ухвали суду про
залишення скарги без руху, ОСОБА_1
подано скаргу в новій редакції в якій
він просив визнати дії державного
виконавця Іщенко Ю.В. відділу ДВС
Києво-Святошинського РУЮ по
призначенню та проведенню експертної
грошової оцінки земельної ділянки,
загальною площею 0,2239 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є
ОСОБА_1, протиправними, яка відповідала
загальним вимогам щодо форми та змісту
позовної заяви та містила відомості,
зазначені в статті 82 Закону «Про
виконавче провадження».

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що ухвала суду про
повернення скарги постановлена з
порушенням процесуальних норм, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Також колегія суддів вважає, що вимога
апеляційної скарги в частині
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції
задоволенню не підлягає, так як розгляд
скарги по суті в даній справі не
проводився.

Оскільки, суд порушив порядок
прийняття скарги, порушив процесуальні
норми колегія, керуючись ст. 312 ЦПК
України, приходить до висновку, що
ухвала підлягає скасуванню, а питання
про прийняття скарги поверненню на
новий розгляд.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 14 жовтня 2014 року скасувати, а
питання про прийняття скарги передати
на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: