У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7, до Міністерства
внутрішніх справ України, треті особи:
Орган опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Жовтневому району,
Реєстраційна служба Запорізького
міського управління юстиції, про
звільнення майна з-під арешту, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7, -
ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 09 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_5 звернулись до
суду з позовом до МВС України про
звільнення майна з-під арешту.

Позивачі посилались на те, що позивачка
ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, є
власником наступного нерухомого майна:
квартири АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2,
а також співвласником нерухомого майна
по Ѕ частини з позивачем ОСОБА_9, а саме:
квартири АДРЕСА_3, квартири АДРЕСА_4;
квартири АДРЕСА_5; квартири АДРЕСА_6.
Крім того, на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_6 належить 1/3 частини,
позивачу ОСОБА_9 належить 1/2 частини та
їх донці - неповнолітній ОСОБА_7, в
інтересах якої діє позивачка ОСОБА_6,
належить 1/6 частини квартири АДРЕСА_7.
Позивачка ОСОБА_5 є власником квартири
АДРЕСА_8.

16 грудня 2013 року позивачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 отримали Витяги з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
з яких дізнались про заборону
відчуження всього належного їм
нерухомого майна. Підставою для
внесення обтяження є постанова без
номеру від 09 січня 2009 року, винесена
слідчим СОГ ГСУ МВС України Крамаренко
Є.Г.

21 березня 2014 року позивачка ОСОБА_5
отримала Витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з якого
дізналась про заборону відчуження
всього належного їй нерухомого майна
на підставі тої ж самої постанови
слідчого від 09 січня 2009 року.

Позивачі вказували на те, що у зв'язку з
накладенням вищевказаної заборони
відчуження належного їм майна, вони не
мають можливості здійснювати свої
конституційні права щодо
розпоряджання майном. У кримінальній
справі, в рамках якої накладено арешт
на майно позивачів, ОСОБА_6, ОСОБА_9,
ОСОБА_11 не є підозрюваними,
обвинуваченими або особами, які несуть
за законом матеріальну
відповідальність за дії підозрюваного
чи обвинуваченого у кримінальній
справі.

За таких обставин, обмеження власників
майна у володінні, користуванні та
розпорядженні майном є неправомірним,
та таким, що порушує конституційні
права позивачів. Посилаючись на
зазначені обставини, позивачі просили
звільнити з-під арешту та обтяжень
належне їм на праві власності
вищезазначене нерухоме майно, обтяжене
на підставі постанови б/н від 09 січня 2009
року, винесеної слідчим СОГ ГСУ МВС
України Крамаренко Є.Г.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 12 червня 2014 року
позов задоволено. Звільнено з-під
арешту все нерухоме майно, належне на
праві приватної власності ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_7,
обтяжене на підставі постанови
слідчого СОГ ГСУ МВС України в м. Києві
Крамаренко Є.Г. від 09 січня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 09 жовтня 2014
року рішення Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 12 червня 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_7, -
ОСОБА_8, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини, та
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позову.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновком суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах ОСОБА_7, -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 09 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.