Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Мартинюка
В.І., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ будинку в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, із урахуванням
уточнених позовних вимог просила
поділити будинок АДРЕСА_1 та визначити
порядок користування земельною
ділянкою за зазначеною адресою
відповідно до варіанту № 1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12, за виключенням передачі їй
гаражу літ. «З», залишивши його у
власності відповідачів; стягнути з
відповідачів на її користь грошову
компенсацію за перевищення частки у
праві власності на частину будинку в
розмірі 17 766 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідно до рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 8
травня 2006 року вона є власником 1/2
частини будинку АДРЕСА_1, її батько
ОСОБА_4 - 11/36 частини зазначеного
будинку, а брат ОСОБА_5 - 7/36 частини
цього будинку.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 25 жовтня 1994 року
№ 236/1 за спірним будинком закріплено
земельну ділянку площею 1000 кв. м.

Сторони добровільно не можуть визнати
порядок користування будинком,
надвірними спорудами та земельною
ділянкою, що є їхньою спільною
частковою власністю.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 16 липня 2013
року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини
будинку АДРЕСА_1, а саме на: житлові
приміщення 1-3 площею 9,8 кв. м та 1-4 площею
10,7 кв. м, частину коридору 1-7 площею 2,9
кв. м, кухню 1-1 площею 11,3 кв. м, ванну
кімнату 1-2 площею 6,5 кв. м, надвірні
будівлі: сарай літ. «В», сарай літ. «Г»,
вбиральню «Е», огорожу № 1-3, 6, криницю №
4, водопровідний колодязь № 7; з
проведенням ремонтно-будівельних
робіт: перенести дверний блок між
кімнатою 1-3 площею 9,8 кв. м та коридором
1-7 площею 5,8 кв. м, як вказано на схемі
поділу, в коридорі 1-7 площею 5,8 кв. м
улаштувати перегородку, якою поділити
коридор на дві рівні частини, як
указано на схемі поділу додатку № 1
висновку судової будівельно-технічної
експертизи Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12, влаштувати дверний блок між
приміщеннями 1-3 площею 9,8 кв.м та
1-4 площею 10,7 кв. м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
11/36 частин та за ОСОБА_5 право власності
на 7/36 частин будинку АДРЕСА_1, а саме на:
житлові кімнати 1-5 площею 17,7 кв. м,
1-6 площею 9,6 кв. м, частину коридору 1-7
площею 2,9 кв. м, надвірні будівлі: сарай
літ. «Б», гараж літ. «Д», гараж літ. «З»,
сарай літ. «Ж», огорожу № 1-3, 6.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 провести
переобладнання: демонтувати віконний
отвір у кімнаті 1-5 пл. 17,7 кв. м по правому
фасаду будинку та влаштувати замість
віконного дверний отвір, до приміщення
1-5 пл. 17,7 кв. м по правому фасаду будинку
влаштувати прибудову до житлового
будинку, в якій розмістити сумісний
санвузол площею не менше 3,8 кв. м із
установленням відповідного
обладнання, передпокій шириною не
менше 1,5 кв. м згідно із варіантом № 1
висновку судової будівельно-технічної
експертизи Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1, виділивши:

ОСОБА_3 у відособлене користування
частину земельної ділянки площею 393,27
кв. м: по лінії розподілу житлового
будинку К-L-M-N-P до точки Р, що
знаходиться на задньому фасаді
житлового будинку, від точки Р
перпендикулярно до зовнішньої межі
земельної ділянки до перетину з межею в
точці К, від точки К, що знаходиться на
правому фасаді житлового будинку,
перпендикулярно правому фасаду
житлового будинку до перетину з
умовним продовженням лінії лівого
фасаду гаража літ. «Д» у точці Е, від
точки Е по умовному продовженні лінії
лівого фасаду гаража літ. «Д» до
перетину з умовним продовженням лінії
переднього фасаду житлового будинку
літ. «А» J-D у точці D, від точки D по
умовному продовженню лінії переднього
фасаду житлового будинку літ. «А» до
перетину з лінією 27-А в точці С, від
точки С до точки 27, по зовнішній межі,
земельної ділянки по лінії 27-26-25-К, від
точки F паралельно задньому фасаду
гаража літ. «З» до перетину із
зовнішньою межею земельної ділянки в
точці G, по зовнішній межі земельної
ділянки по лінії G-22-І;

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити у спільне
користування частину земельної
ділянки площею 425,13 кв. м, що проходить
по лінії поділу житлового будинку літ.
«A» K-L-M-N-P до точки P, що знаходиться на
задньому фасаді житлового будинку, від
точки Р перпендикулярно до зовнішньої
межі земельної ділянки до перетину З
межею в точці R, від точки К, що
знаходиться на правому фасаді
житлового будинку, перпендикулярно
правому фасаду житлового будинку (по
лінії К-Е-А-В) до перетину з умовним
продовженням лінії лівого фасаду
гаража «З» (лінією H-F-B) у точці В, від
точки В по лінії В-Н до точки F, що
знаходиться на відстані 2,8 м від точки G,
від точки F паралельно задньому фасаду
гаража «З» до перетину з зовнішньою
межею земельної ділянки в точці G, по
зовнішній межі земельної ділянки по
лінії G-21-20-R, від точки 30 до точки Н, що
знаходиться на перетині переднього та
лівого фасаду гаража літ. «З» і до точки
23, від точки Н по лінії лівого фасаду
гаража літ. «З» далі по умовному
продовженню цієї лінії до точки І й до
точки 22, по зовнішній межі земельної
ділянки по лінії 22-23;

частину земельної ділянки площею 286,39
кв. м формою неправильного
багатокутника й обмеженої лінією:
27-28-29-30-H-I-F-B-A-E-D-C-27, що проходить від
точки 27 по умовному продовженню лінії
27-28 до перетину в точці А з
перпендикуляром до правого фасаду
будинку, що відходить від точки К, по
зовнішній межі земельної ділянки по
лінії 27-28-29-30, від точки 30 до точки Я, що
знаходиться на перетині переднього і
лівого фасаду гаража літ. «З», від точки
Н по лінії лівого фасаду гаража, далі по
умовному продовженню цієї лінії до
перетину з лінією К-Е-А-В у точці В, від
точки В до точки А, залишити в
загальному користуванні ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 для проходу та проїзду.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію за перевищення
частки у праві власності на частину
будинку в розмірі 11 305 грн 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію за перевищення
частки у праві власності на частину
будинку в розмірі 6 460 грн 36 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 травня 2014 року заочне
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, та направити справу на новий
розгляд до апеляційного суду.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_3
має право на виділ в натурі її частини
будинку, який є спільною частковою
власністю сторін. Суд першої інстанції
дійшов висновку про поділ спірного
майна відповідно до варіанту № 1
висновку судової будівельно-технічної
експертизи Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в позові, апеляційний суд
виходив із відсутності дозволу
виконавчого комітету місцевої ради для
здійснення переобладнання,
ремонтно-будівельних робіт та
прибудови до житлового будинку.
Позовні вимоги про визначення порядку
користування між сторонами спірною
земельною ділянкою є похідними від
вимог про поділ будинку.

Судами встановлено, що відповідно до
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 8 травня 2006 року
ОСОБА_3 є власником 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 - 11/36 частини
зазначеного будинку, ОСОБА_5 - 7/36
частини цього будинку.

Відповідно до технічного паспорту на
будинок, станом на 7 грудня 2012 року він
складається з приміщень: кухня 1-1
площею 11,3 кв. м, ванна кімната 1-2 площею
6,5 кв. м, житлова кімната 1-3 площею 9,8 кв.
м, житлова кімната 1-4 площею 10,7 кв. м, 1-5
житлова кімната площею 17,7 кв. м, житлова
кімната 1-6 площею 9,6 кв. м та коридор 1-7
площею 5,8 кв. м; надвірні будівлі: гараж
літ. «Д» та літ. «З», сараї - літ. «Б», літ.
«В», літ. «Ж», літ. «Г», вбиральня літ.
«Е», колодязь № 4, вигрібна яма № 5,
огорожа № 1-3. У користуванні сторін є
земельна ділянка площею 1 104,79 кв. м.

Будинок має один вхід, позивач
користується будинком та надвірною
будівлею літ. «В», іншими надвірними
будівлями користуються відповідачі.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12 можливі два варіанти поділу
будинку в натурі та два варіанти
визначення порядку користування
земельною ділянкою. Поділ спірного
будинку в натурі між співвласниками
можливий за умови проведення
переобладнання, ремонтно-будівельних
робіт та прибудови до житлового
будинку.

Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Із змісту зазначених норм
матеріального права випливає, що поділ
(виділ) частки є можливим, якщо кожній
зі сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом, що виключає
можливість залишення у спільному
користуванні співвласників будь-яких
приміщень будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК Української РСР
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
компетентного органу.

Вирішуючи такі спори, суди з
урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з
метою всебічного і повного з'ясування
обставин справи та забезпечення
здійснення прав сторін повинні
відповідно до заявлених вимог
запропонувати сторонам подати або за
їх клопотанням витребувати, зокрема,
висновки технічної експертизи щодо
можливих варіантів поділу будинку в
натурі, а в необхідних випадках -
висновки органів державного
архітектурно-будівельного контролю,
пожежної і санітарної інспекцій тощо
про допустимість пов'язаних із цим
поділом переобладнань і перепланувань;
дані про дозвіл виконавчого комітету
місцевої ради на переобладнання і
перепланування жилого будинку; дані
про вартість та характер робіт, які
необхідно здійснити для відокремлення
виділеної частки будинку або поділу
будинку.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
Центру судових досліджень
«Експерттранссервіс» від 5 травня 2013
року № 13/12 виділ частки в натурі в
зазначеному домоволодінні є можливим.
При цьому запропоновано два варіанти
такого поділу і зазначено про
необхідність проведення
ремонтно-будівельних робіт.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд
обґрунтовано виходив із не надання
сторонами дозволу виконавчого
комітету на переобладнання житлового
будинку.

Не заслуговують на увагу доводи
касаційної скарги про те, що суд не взяв
до уваги висновок відділу
містобудування та архітектури
Ірпінської міської ради від 28 квітня 2014
року № 172, яким погоджено варіант № 1
розподілу в натурі будинку згідно
висновку від 5 травня 2013 року № 13/12
судової будівельно-технічної
експертизи (у цивільній справі № 2-128/12).

Із матеріалів справи вбачається, що
відділ містобудування та архітектури
Ірпінської міської ради на запит
адвоката надав відповідь № 172 від 28
квітня 2014 року про погодження ним
варіанту № 1 розподілу будинку в натурі
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 13/12
від 5 травня 2013 року (у цивільній справі
№ 2-128/12).

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
виконавчими органами сільських.
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є виконавчі
комітети, відділи, управління та інші
створювані радами виконавчі органи.

Отже, відповідь відділу містобудування
та архітектури Ірпінської міської ради
не є рішенням виконавчого комітету
органу місцевого самоврядування.

Таким чином, висновки апеляційного
суду відповідають нормам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга
ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а рішення
апеляційного суду - залишенню без змін
відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 33 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О. Кузнєцов

Судді:

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник