Ухвала

іменем україни

22 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Парінової І.К.,
Савченко В.М.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвал колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року та від 23
липня 2014 року в справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «СоцСфера» до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості та
виселення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року товариство з обмеженою
відповідальністю «СоцСфера» (далі - ТОВ
«СоцСфера») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, у якому просило
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в розмірі 3 885 грн 98 коп., а також
виселити відповідача з кімнати АДРЕСА_1
у м. Запоріжжі без надання іншого
жилого приміщення. Вимоги обґрунтовані
тим, що на підставі договору
купівлі-продажу від 15 травня 2007 року,
укладеного між ТОВ «СоцСфера» та ЗАТ
«Запорізький автомобілебудівний
завод», позивач став власником
приміщення гуртожитку, що розташоване
по АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі, яке здає
громадянам та надає послуги готельного
типу. У кімнаті № НОМЕР_1 зазначеного
гуртожитку мешкає ОСОБА_3, яка
відмовляється від укладення договору
найма. Позивач вважає, що у відповідача
відсутні законні підстави
користуватися зазначеною кімнатою та
отримувати комунальні послуги. Крім
того, відповідач систематично не
сплачує отримані житлово-комунальні
послуги, чим завдає позивачу збитки.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 04 липня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 13 листопада 2012 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ТОВ «СоцСфера»
заборгованість за надані комунальні
послуги в розмірі 3 885 грн 98 коп. В іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року зазначені
вище судові рішення скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05
листопада 2013 року позов ТОВ «СоцСфера»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ТОВ «СоцСфера»
заборгованість в розмірі 3 055 грн 70 грн.
Виселено ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 у м.
Запоріжжі без надання іншого
приміщення. В іншій частині позову
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 20 лютого 2014
року рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 05
листопада 2013 року в частині виселення
ОСОБА_3 без надання іншого жилого
приміщення скасовано. Ухвалено в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні цих вимог. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року касаційну
скаргу ТОВ «СоцСфера» задоволено.
Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 20 лютого 2014 року скасовано,
а рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05
листопада 2013 року залишено в силі.

У грудні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвал колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року та від 23
липня 2014 року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Разом з заявою про перегляд ОСОБА_3 було
подано клопотання про поновлення
строку на звернення з такою заявою.

Частиною 1 ст. 356 ЦПК України
встановлено, що заява про перегляд
судових рішень подається протягом
трьох місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, якщо воно
ухвалено пізніше, але не пізніше одного
року з дня ухвалення судового рішення,
про перегляд якого подається заява.

Частиною 3 ст. 356 ЦПК України
встановлено, що в разі пропущення
строку, встановленого частинами
першою, другою цієї статті, з причин,
визнаних поважними, суд за клопотанням
особи, яка подала заяву про перегляд
судового рішення, може поновити цей
строк. Заява про перегляд судового
рішення залишається без розгляду, якщо
особа, яка її подала, не порушує питання
про поновлення цього строку, а також
якщо в поновленні строку відмовлено.

У п. 11 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що недодержання
умови щодо річного строку для подання
заяви про перегляд судових рішень
Верховним Судом України є підставою
для відмови у допуску справи до
провадження, оскільки такий строк
поновленню не підлягає. Зазначене
правило поширюється й на судові
рішення суду касаційної інстанції
(судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України), що ухвалені
до 30 липня 2010 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

Рішення не підлягає допуску до
перегляду Верховним Судом України,
якщо протягом одного року з моменту
його ухвалення не виникло підстав для
його перегляду, тобто не ухвалено
рішення, яким судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах. Крім того, рішення не
підлягає допуску до провадження в разі,
якщо протягом одного року було
ухвалено інше рішення, але протягом
цього строку не подано відповідної
заяви про його перегляд.

Ураховуючи те, що заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року надійшла до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у грудні 2014 року, тобто з
пропуском річного строку для подання
заяви про перегляд судових рішень
Верховним Судом України, заява в цій
частині не підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України.

Вирішуючи питання щодо поновлення
строку на подання заяви про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року, колегія
суддів вважає, що такий строк підлягає
поновленню оскільки наведені
заявником причини пропуску строку є
поважними.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.
6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Крім того, вбачається, що при
постановленні ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року, на яку
здійснюється посилання, як на приклад
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, суд
касаційної інстанції не висловлював
правову позицію щодо правильності
застосування норм матеріального права,
судове рішення скасовано з підстав
порушення норм процесуального права.

Із урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на подання заяви
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 липня 2014 року.

У допуску справи за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«СоцСфера» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та виселення, за заявою
ОСОБА_3 про перегляд ухвал колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013 року
та від 23 липня 2014 року до провадження
Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О. Дьоміна

Судді:
І.К. Парінова

В.О. Савченко

О.В. Ступак

С.П. Штелик