Справа № 455/1042/14-ц
Провадження № 2-о/455/24/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 грудня 2014 року

Старосамбірський

районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді Лойзик
М.В.,

народних засідателів Плішка О.А.,
Сольчаник Л.Б.,

при секретарі Бобельській Н.М.,

з участю заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої
особи Струтинського Й.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа - орган опіки і
піклування Великосільської сільської
ради Старосамбірського району, про
визнання недієздатним ОСОБА_3 та
призначення опікуна,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
цією заявою посилаючись на те, що його
брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід
другої групи з дитинства з приводу
розумової відсталості в ступені
помірно вираженої дебільності, у
зв'язку з чим не може розуміти значення
своїх дій та керувати ними, потребує
стороннього догляду, який після смерті
батьків здійснює він. Просив
призначити його опікуном брата,
визнавши його недієздатним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву
підтримав, просив визнати недієздатним
ОСОБА_3, призначивши його опікуном хоч
визнав, що рішенням виконкому
Великосільської сільської ради №19 від
24.11 2014 року йому відмовлено в
оформленні подання про призначення
його опікуном брата.

Представник органу опіки і
піклування Великосільської сільської
ради, сільський голова Струтинський
Й.В. проти заяви заперечив посилаючись
на те, що ОСОБА_3, хоч має проблеми з
вимовою, але є нормальною людиною,
закінчив 8 класів загальноосвітньої
школи, сам себе обслуговує - купляє
продукти, ліки, готує собі їжу, пере
одяг, порається по господарству та на
присадибній ділянці і категорично
відмовляється від будь-яких послуг
свого брата ОСОБА_1

Вислухавши сторони, свідків,
дослідивши письмові докази суд вважає,
що заява задоволенню не підлягає,
мотивуючи це наступним:

Законом встановлена презумпція
психічного здоров'я людини, якщо інше
не буде встановлено в законному
порядку.

У відповідності зі ст. 3 Закону України
«Про психіатричну допомогу» кожна
особа вважається такою, що не має
психічного розладу, доки наявність
такого розладу не буде встановлено на
підставах і в порядку, передбачених цим
Законом та іншими законами України.
Статтею 1 цього Закону визначено
психічний розлад як розлад психічної
діяльності (затьмарення свідомості,
порушення сприйняття, мислення, волі,
емоцій, інтелекту чи пам'яті), який
позбавляє особу здатності адекватно
усвідомлювати навколишню дійсність,
свій психічний стан і поведінку.

Згідно ст.39 ЦК України фізична особа
може бути визнана судом недієздатною,
якщо вона внаслідок хронічного,
стійкого психічного розладу не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними.

Отже єдиною підставою для визнання
фізичної особи недієздатною є
наявність у неї хронічного, стійкого
психічного розладу, внаслідок якого
особа не здатна усвідомлювати значення
своїх дій та (або) керувати ними.

У відповідності з даними паспорта
(а.с.3) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і
житель села Соснівка
Старосамбірського району Львівської
області.

Згідно довідки серії ЛВА-1 № 085962 (а.с.5)
ОСОБА_3 19.06. 2001 року визначена друга
група інвалідності з дитинства
безтерміново з можливістю виконання
роботи різноробочого в сільському
господарстві.

Довідкою виконкому Великосільської
сільської ради (а.с.7) та актом (а.с.20)
встановлено, що ОСОБА_3, інвалід другої
групи з дитинства, проживає у селі
Соснівка Старосамбірського району із
безробітним братом ОСОБА_1 у будинку
площею 72 кв.метри із трьох кімнат,
кухні, коридора та комори, користуються
земельною ділянкою площею 3.66 га,
утримують коня.

Із показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
вбачається, що ОСОБА_3 має проблеми з
вимовою, але адекватна людина: вчився у
загальноосвітній школі, працює на
сільськогосподарських роботах. Він
завжди охайний, сам себе обслуговує,
перебуває у нормальних відносинах із
односельчанами.

У відповідності з актом
судово-психіатричного експерта № 635
від 19.09.2014 року ОСОБА_3 в даний час
страждає на психічний розлад у формі
розумової відсталості у ступені
помірно вираженої дебільності. Наявні
у ОСОБА_3 розлади в
інтелектуально-мнестичній та
емоційно-вольовій сферах не досягають
рівня хворобливих розладів, однак
істотно впливають на його можливість
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Сукупність досліджених належних і
допустимих доказів не дає підстав
прийти до висновку, що розлади в
інтелектуально-мнестичній та
емоційно-вольовій сферах ОСОБА_3
позбавляють його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, оскільки не досягають
рівня хворобливих.

Таким чином, встановлені судом
відомості про стан, тяжкість
психічного розладу ОСОБА_3 (розумова
відсталість у формі помірно вираженої
дебільності), про ступінь розладу його
інтелектуальної та вольової сфери, що
не досягає рівня хворобливого, - не
підтверджують юридичний критерій
недієздатності.

Керуючись ст.39 ЦК України, Законом
України «Про психіатричну допомогу»,
ст. 236-241 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні
недієздатним ОСОБА_3 та призначенні
опікуна.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Львівської області
через Старосамбірський районний суд на
протязі 10 днів.

Суддя

Народні засідателі