АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретаря Лук'янишиної М.В.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
шляхом виселення,за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 30 жовтня 2014
року -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення.

Вказувала на те, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі крім неї
зареєстровані і проживають
відповідачі, які є її родичами, а не є
членами її сім'ї.

Відповідачі постійно влаштовують
скандали, ображають її, без її згоди
користуються належними їй речами,
самовільно демонтували в квартирі
стіну та двері.

З цього приводу вона неодноразово
зверталась до органів міліції і
прокуратури.

Посилаючись на ці обставини, просила
усунути перешкоди в користуванні
квартирою шляхом виселення
відповідачів.

------------------------------------------------------------------------
-----------------------------------------------

22ц - 1671/14
головуючий у 1-й інстанції Оленчук
І.В.

категорія: 41/42
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

Рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 30 жовтня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вважає, що не відповідає обставинам
справи висновки суду про те, що
відповідачі вселилися у спірну
квартиру як члени її сім'ї і факт
порушення ними правил співжиття не
доведений.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1.

Донька ОСОБА_1 - ОСОБА_5, її онучка -
ОСОБА_3 та чоловік онучки - ОСОБА_4
проживають у вказаній квартирі як
члени сім'ї власника цієї квартири.

Згідно зі ст.150 ЖК України, ч.1 ст.383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
членів своєї сім'ї, інших осіб.

За змістом ч.1 ст.156 ЖК України та ч.1 ст.405
ЦК України члени сім'ї власника житла,
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Частиною 3 статті 9 ЖК України
передбачено, що ніхто не може бути
виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

Таким чином, право вимагати у судовому
порядку виселення членів сім'ї власник
житла має відповідно до ст.157 ЖК
України, але за наявності обставин,
передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу,
зокрема, якщо вони систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявилися безрезультатними.

У пункті 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від
12 квітня 1985 року „Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України"
судам роз'яснено, що при вирішенні
справ про виселення на підставі ст. 116
ЖК України осіб, які систематично
порушують правила співжиття і роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі або будинку, слід
виходити з того, що при триваючій
антигромадській поведінці виселення
винного може статися і при повторному
порушенні, якщо раніше вжиті заходи
попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів.
Маються на увазі, зокрема, заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів
житлово-будівельних кооперативів,
трудових колективів, товариськими
судами й іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача (незалежно від
прямих вказівок з приводу можливого
виселення).

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків , встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що позивачкою не
надано доказів на підтвердження фактів
систематичного порушення
відповідачами правил співжиття та
вжиття щодо них заходів попередження.

Посилання ОСОБА_1 на висновки
Новоселицького РВ УМВС України в
Чернівецькій області за матеріалами
перевірок, проведених за її заявами, не
містять інформації щодо порушення
відповідачами правил співжиття, тому
їх не можна вважати належними доказами.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляції не дають підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 30 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: