РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11429/14-ц

пр. № 2/759/4302/14

04 грудня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в
якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що у 1983 році на підставі
ордеру, виданого Виконавчим комітетом
Кївської міської ради народних
депутатів за № 035112 від 14.03.1983 року, вона
та члени її сім'ї - чоловік ОСОБА_2 та
син ОСОБА_3 заселилися в спірну
квартиру та були в ній зареєстровані.
Проте, після розірвання їх з
відповідачем ОСОБА_2 шлюбу 26 травня 1992
року, останній виселився зі спірної
квартири і фактично із жовтня 1993 року в
ній не проживає, жодного разу там не
з'являвся, нею не цікавиться,
комунальні послуги не оплачує, що
призводить до необхідності оплати нею
комунальних послуг в більшому розмірі,
а тому просить суд вирішити позитивним
чином її позов.

У останнє судове засідання позивачка
та третя особа не з"явилися, про розгляд
справи повідомлялися судом належним
чином, письмово просили розглядати
справу без їх участі, зазначивши, що
позовні вимоги підтримують у повному
обсязі, просять їх задовольнити, проти
заочного розгляду справи не
зеперечують.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлений, у розумінні
статті 74 ЦПК України, належним чином,
зокрема через направлення судових
повісток, за зареєстрованим їх місцем
проживання, як це передбачено нормами
цивільного процесуального кодексу
України, а тому суд вважає за можливе
слухати справу у його відсутність за
наявними у справі доказами, ухваливши
по справі за згодою позивача,
відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України
заочне рішення.

Заслухавши свідчення свідків, вивчивши
та дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до Ордера на жиле
приміщення № 035112 від 14.03.1983 року, який
було представлено суду, спірну
квартиру було надано ОСОБА_1 на сім'ю,
яка складається з трьох осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (чоловік) та ОСОБА_3 (син).

Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу
Серія НОМЕР_1 від 26.10.1993 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.05.1192 року було
розірвано.

Із довідки форми № 3 від 12 вересня 2013
року, виданого Житлово - будівельним
кооперативом "Індикатор - 5" та від 03
грудня 2014 року вбачається, що у
неприватизованій квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1 (власник
особового рахунку) з 01.04.1983 року, ОСОБА_2
(чоловік) з 01.04.1983 року, ОСОБА_3 (син) з
01.04.1983 року.

Із акту від 17.09.2013 року, складеного ЖБК
«Індикатор № 5» вбачається, що
відповідач не проживає у квартирі
АДРЕСА_1 з 1992 року, участі в утриманні
житла не приймає, його особистих речей
у квартирі не виявлено.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами по
квартирі позивача, під присягою
засвідчили, що в спірній квартирі
відповідач не проживає понад 20 років,
його ніколи в квартирі не бачать, хоча
добре спілкуються із позивачем, часто
бувають у неї вдома, його особисті речі
в ній відсутні.

Так, ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає у
кв. 126 за вищезазначеною адресою,
особисто знайома з відповідачем,
оскільки раніше з ним разом працювала,
проте де він наразі перебуває їй не
відомо, у квартирі позивачки буває два -
три рази на тижні, тому, що підтримує з
нею дружні стосунки, але відповідача
жодного разу там не бачила, його
особисті речі в квартирі відсутні,
квартирою він не цікавиться,
достеменно знає, що в спірній квартирі
відповідач не проживає більше 20 років,
де він взагалі та що з ним нікому не
відомо.

ОСОБА_5, пояснив, що також є сусідом
позивачки, проживає у кв. 106 за
вищезазначеною адресою, йому
достеменно відомо, що ОСОБА_1 проживає
сама, її син, який виступає третьою
особою по даній справі, періодично до
неї навідується, а от її колишній
чоловік у вказаній квартирі не живе
бульше 20 років, де він фактично живе та
з ким йому не відомо.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що відповідач у спірній квартирі
добровільно не проживає більше, аніж
пів року, нею не цікавиться, за
житлово-комунальні послуги не сплачує,
його особисті речі в ній відсутні.

Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР
право користування житловою площею за
наймачем зберігається протягом шести
місяців. Якщо особа відсутня по місцю
реєстрації без поважних причин більше
вказаного терміну, вона може бути
визнана судом такою, що втратила
користування жилим приміщенням.

Отже, з огляду на вище викладене, вимога
позивачки щодо визнання ОСОБА_2 такими,
що втратив право на користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст.ст. 3, 11,
57-61, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Позивачем, третьою особою рішення
суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя