Справа № 472/225/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

"12" грудня 2014 р.

смт.Веселинове

Веселинівський районний суд
Миколаївської області у складі:

головуючого судді
- Орленко Л.О.,

при секретарі
- Крамарчук О.Б.,

з участю представника позивача
- Виставного В.В.

представника відповідача
- ОСОБА_1.,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору
- ОСОБА_2

законного представника
- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №3 смт.
Веселинове цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_2, орган опіки та
піклування Веселинівської селищної
ради Миколаївської області, - про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення,

В С Т А Н О В И В :

10 лютого 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк „ПриватБанк" звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення.
В позовній
заяві позивач зазначив, що 20 березня 2008
року між закритим акціонерним
товариством комерційним банком
"ПриватБанк" (правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк") та
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № NKVSGI, за умовами якого
Банк передав третій особі, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2, кредит у
розмірі 187500,00 грн. на поліпшення якості
окремого житлового будинку, які
позичальник зобов`язувалася повертати
ануїтетними платежами в сумі не менше
3049,00 грн. щомісячно до 20 числа кожного
місця в строк до 20.03.2018 року з оплатою 15%
річних за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання
зобов`язань за кредитним договором 20
березня 2008 року між Банком
(іпотекодержатель) та відповідачем
ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладено
договір іпотеки, за яким іпотекодавець
передав в іпотеку Банку житловий
будинок, розташований в
смт.Веселинове, АДРЕСА_1, загальною
площею 118,3 кв.м, житловою площею 52,2 кв.м.,
та земельну ділянку загальним розміром
1034,0 кв.м., на якій розташований предмет
іпотеки, заставаною вартістю 250 000,00 грн.
На
підставі заяви третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2 від 14.07.2008 року
сторонами Договору 12 серпня 2008 року
були внесені зміни до кредитного
договору щодо валюти та процентної
ставки: переведено суму кредиту з
валюти гривня у валюту долар США та
розмір кредиту після проведення
конвертації з урахуванням винагороди
банку складає 40549 доларів США 39 центів
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Позивач
зазначив, що у зв`язку з неналежним
виконанням позичальником свого
зобов`язання станом на 22 січня 2014 року
утворилася заборгованість по
кредитному договору в розмірі 81417,43
доларів США, в рахунок погашення якої
просив звернути стягнення на предмет
іпотеки шляхом продажу предмета
іпотеки, також позивач просив виселити
зі зняттям з реєстрації усіх мешканців,
які проживають та зареєстровані в
житловому будинку.

В судовому засіданні представники
позивача Короташ А.Р. та Виставний В.В.
підтримали позовні вимоги в повному
об`ємі та просили суд задовольнити
позовні вимоги повністю. При цьому
представник позивача Короташ А.Р.
пояснив, що позичальник ОСОБА_2. свої
зобов`язання за кредитним договором
виконувала належним чином до 20.12.2008
року, а в подальшому вносила платежі по
кредитному договору не в повному
обсязі, тобто в меншому розмірі, ніж
передбачено умовами додаткової угоди
від 12.08.2008 року та графіком погашення
кредитної заборгованості. Останній
платіж було внесено позичальником
03.06.2014 року в розмірі 82.00 долара США. В
результаті неналежного виконання
своїх зобов`язань по кредитному
договору позичальником ОСОБА_2. виникла
заборгованість, яка станом на 22.01.2014
року складає 81417,43 доларів США. У
зв`язку з неналежним виконанням
позичальником умов Договору позивачем
була направлена вимога відповідачу та
позичальнику про усунення порушень,
тобто про необхідність у
тридцятиденний строк погасити
заборгованість, та попереджено про
звернення стягнення на іпотечне майно.
Однак ця вимога залишена без
задоволення. Тому позивач звернувся до
суду з таким позовом та просить суд
звернути стягнення на предмет іпотеки
та виселити позичальника, іпотекодавця
та їх дітей з житлового будинку, який є
предметом іпотеки.

Відповідач ОСОБА_3.
та його представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечували щодо
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що на правовідносини
між сторонами поширюється дія Закону
України від 3 червня 2014 року "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті". Крім того,
вказали на те, що вимоги позивача
суперечать нормам діючого
законодавства України, оскільки не є
безспірними. Вважають, що Банк надав
можливість позичальнику ОСОБА_2.
самостійно визначати порядок сплати
коштів за кредитним договором,
оскільки третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
ОСОБА_2 з моменту підписання Додаткової
угоди до кредитного Договору, не
отримувала Графік погашення кредиту,
який є невід`ємним Додатком до
кредитного договору. Також вказали на
те, що позивач всупереч ч.2 ст.533 ЦК
України та п.6.4 Договору про іпотечний
кредит від 20.03.2008 р., п.8.4 Додаткової
угоди від 12.08.2008 р., якими передбачено
нарахування пені в національній валюті
України (гривнях), нарахував
позичальнику пеню в іноземній валюті.
Тому відповідач не згоден з
нарахованим розміром пені в сумі 22421,92
доларів США. Просять відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.
Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, ОСОБА_2 зазначила,
що позовні вмоги не підлягають
задоволенню, при цьому пояснила, що
20.03.2008 р. між нею та Банком було укладено
договір про іпотечний кредит,
відповідно до якого вона отримала
кредит в сумі 187500,00 грн. 12.08.2008 р. за її
заявою укладено Додаткову угоду до
договору про іпотечний кредит,
відповідно до якої було змінено валюту
кредитування: з валюти гривня на
валюту долар США та станом на 12.08.2008 р.
залишок заборгованості склав 187743,68
грн., що еквівалентно 40549,39 доларам США.
Відповідно до умов Додаткової угоди
погашення кредиту провадиться в строк
відповідно до графіка погашення
кредиту, який є невід`ємним додатком до
даного договору. Однак, указаний Графік
вона не отримувала та не підписувала,
тому вважає, що Банком їй було надано
право самостійно визначати порядок
сплати коштів за кредит. Оскільки
строк погашення кредиту визначено до
20.03.2018 року, то вимоги позивача не є
безспірними. Відповідно до взятих
на себе зобов`язань, визначених у п.2.4
договору про іпотечний кредит, вона
справно сплачувала встановлені
ануїтетні платежі, що підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
приходними квитанціями. Останній
платіж вона внесла 03.06.2014 року в сумі 984
грн. Вважає, що наданий позивачем
розрахунок заборгованості не
відповідає дійсності, так як нею було
здійснено платежів з моменту початку
дії іпотечного договору у сумі 73604,57
грн. у національній валюті, 14150,72
доларів США, а також 9633,43 грн. платежів
по пені. Також третя особа ОСОБА_2.
вказала на необгрунтованість
нарахування пені, так як позивач
встановив у кредитному договорі розмір
пені, який перевищує розмір подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, та нарахував пеню в іноземній
валюті замість нарахування пені в
національній валюті (гривні). З огляду
на це, просить відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Представник третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, органу опіки та
піклування Веселинівської селищної
ради Улусян В.В., зазначив, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити, оскільки в разі звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення мешканців житлового будинку,
будуть порушені права малолітніх дітей
відповідача та третьої особи, так як
вони проживають разом з батьками, у
яких іншого житла не має.
Суд, заслухавши пояснення
представника позивача Короташа А.Р.,
відповідача ОСОБА_3., представника
відповідача ОСОБА_1., третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітніх
дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, представника
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
органу опіки та піклування
Веселинівської селищної ради Улусяна
В.В., показання свідка ОСОБА_6.,
дослідивши матеріали справи в межах
заявлених вимог та наданих доказів,
дійшов висновку, що в задоволенні
позову необхідно відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
20 березня 2008 року між закритим
акціонерним товариством комерційним
банком "Приватбанк", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк", та
ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір
про іпотечний кредит № NKVSGI, за
умовами якого Банк передав
позичальникові кредит у розмірі 187500,00
грн. на поліпшення якості окремого
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, який позичальник
зобов`язалася повертати частинами в
строк до 20 березня 2018 року з оплатою 15,00%
річних за користування кредитом.
Згідно з умовами
Договору ( п.2.4) Позичальник
зобов`язалася щомісячно до 20 числа
кожного місяця, починаючи з наступного
після укладення цього Договору,
здійснювати погашення кредиту та
сплачувати нараховані Кредитором
відсотки ануїтетними платежами в сумі
не менше 3049,00 грн. шляхом внесення
готівки до каси кредитора або шляхом
безготівкових перерахувань на рахунок
№ НОМЕР_1, відкритий у кредитора.
Останню сплату ануїтетного платежу
здійснити не пізніше 20 березня 2018 року.

12 серпня 2008 року між Банком
та позичальником ОСОБА_2. було укладено
додаткову угоду до договору про
іпотечний кредит № NKVSGI, згідно з
умовами якої з дати укладення такої
угоди було змінено валюту виконання
зобов`язання з валюти гривня на валюту
долар США.

Згідно з п.8.1 Додаткової угоди станом
на 12.08.2008 року залишок заборгованості
по Договору про іпотечний кредит №
NKVSGI від 20.03.2008 року складає 187 743, 68
грн., що еквівалентно 40 549, 39 доларам США.

Також сторони домовилися, що з дати
укладення додаткової угоди проценти за
користування кредитом розраховуються
на основі 14,04 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом та
позичальник зобов`язується сплачувати
позивачу винагороду за резервування
ресурсів у розмірі 3% річних від суми
зарезервованих ресурсів. Періодом
сплати вважати 20 число кожного місяця
та погашення кредиту провадити в
строки відповідно до Графіка погашення
кредиту, згідно з яким позичальник на
погашення заборгованості за кредитом
має сплачувати щомісячно Банку 721
долар 17 центів США до 20.03.2018 року.

З метою забезпечення виконання
зобов`язань за кредитним договором 20
березня 2008 року між Банком
(іпотекодержатель) та ОСОБА_3
(іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки (майнової поруки) № NKVSGI,
за яким ОСОБА_3. передав в іпотеку Банку
житловий будинок, розташований в
смт.Веселинове, АДРЕСА_1, загальною
площею 118,3 кв.м., житловою площею 52,2
кв.м., та земельну ділянку загальним
розміром 1034,0 кв.м., на якій розташований
предмет іпотеки, заставною вартістю 250
000,00 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Взятий на себе
обов`язок Банк виконав належним чином,
передавши обумовлені в договорі кошти
позичальнику ОСОБА_2.

Отримавши надані позивачем кошти,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 в
період до 20.12.2008 року належним чином
виконувала свої зобов`язання за
договором про іпотечний кредит, але,
починаючи з 20.12.2008 р. почала порушувати
свої зобов`язання за Договором, тобто
погашала кредит не в повному обсязі, а
саме: вносила кошти в меншому розмір,
ніж передбачено умовами Додаткової
угоди до договору про іпотечний кредит
та Графіком погашення кредиту, що
підтверджується випискою з особового
рахунку позичальника та квитанціями
про внесення платежів. Останній платіж
позичальник ОСОБА_2. внесла 03.06.2014 року
в розмірі 82 долара США.

У зв`язку з неналежним виконанням
позичальником ОСОБА_2. умов Договору
виникла станом на 22.01.2014 року
заборгованість по кредиту у розмірі 81417
доларів 43 цента США, яка складається з:
30901 долар 10 центів США - заборгованість
за кредитом; 20417 доларів 05 центів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 3770 доларів 54
цента США - заборгованість по комісії
за користування кредитом; 22421 доларів 92
цента - пеня за несвоєчасність
виконання зобов`язань за договором: 31
долар 29 центів США - штраф (фіксована
частина); 3875 доларів 53 цента США - штраф
(процентна складова).

Твердження третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, ОСОБА_2. про те, що вона
мала право самостійно визначати
порядок сплати коштів за кредитом з
12.08.2008 р., оскільки не отримувала Графік
погашення кредиту, який ж невід`ємним
додатком до Дадаткової угоди, не
підписувала його, та не знала про
внесення щомісячного платежу в розмірі
721 долар 17 центів США спростовується
наступними доказами: додатковою угодою
до договору про іпотечний кредит №
NKVSGI, з умовами якого позичальник
була ознайомлена та згодна, та яка є
дійсною; показаннями свідка ОСОБА_6.,
який підтвердив, що при підписанні
Додаткової угоди позичальник ОСОБА_2.
отримала примірник Графіку та його
підписувала, випискою з особового
рахунку позичальника та наданими
позичальником квитанціями, за змістом
яких вбачається, що ОСОБА_2. після
підписання Додаткової угоди 12.08.2008 р.
погашала кредит в розмірі,
передбаченому Графіком погашення
заборгованості, а саме: 21.08.2008р. внесла
726 доларів США, 15.09.2008 р. - 722,00 долара США,
20.10.2008 р. -722,00 долара США, 20.11.2008 р. - 700,00
доларів США, а, починаючи з грудня 2008
року (19.12.2008 р. внесла 350,00 доларів США) і
по 03.06.2014 р. вносила платежі в меншому
розмірі, ніж передбачено умовами
Додаткової угоди.

Порушення позичальником умов
кредитного договору давало Банку право
нараховувати пеню в розмір 0,15% від суми
простроченої заборгованості по
кредиту за кожний день прострочки, але
не менше однієї гривні. (п.8.4 додаткової
угоди)

Суд вважає, що відповідно до умов
Договору про іпотечний кредит Банком
було обгрунтовано нараховано
позичальнику пеню за несвоєчасність
виконання зобов`язань за Договором в
розмірі 22421 долар 92 цента США, що
підтверджується випискою про
нарахування пені.

Відповідно до п.8.1 додаткової угоди
проценти за користування кредитом
розраховуються на основі 14,04 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом та позичальник зобов`язується
сплачувати позивачу винагороду за
резервування ресурсів у розмірі 3%
річних від суми зарезервованих
ресурсів.

Згідно з п.5.3 Додаткової угоди про
іпотечний кредит № NKVSGI при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов`язань, передбачених кредитним
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов`язався сплатити
Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми
позову.

З огляду на це, позивачем було
нараховано в зв`язку з неналежним
виконанням позичальником своїх
зобов`язань по Договору заборгованість
по процентам за користування кредитом
в розмірі 20417 доларів 05 центів США, 3770
доларів 54 цента США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 31
долар 29 центів США - штраф (фіксована
частина); 3875 доларів 53 цента США - штраф
(процентна складова), що
підтвреджується розрахунком
заборгованості та виписками з
особового рахунку позичальника. -
(а.с.6-10)

У зв`язку з неналежним виконанням
позичальником ОСОБА_2. умов Договору (не
в повному обсязі погашенням
передбачених графіком сум) позивачем
відповідно до положень ст. 35 Закону
України "Про іпотеку" 29.04.2013 року була
направлена відповідачу та
позичальнику письмова вимога про
усунення порушень, тобто про
необхідність у тридцятиденний строк
погасити заборгованість, та
попереджено про звернення стягнення на
іпотечне майно, яку

відповідач та позичальник отримали
13.05.2013 р. (а.с12-15). Однак ця вимога
залишена без задоволення.

Згідно зі ст.572 ЦК України та ст.33
Закону України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов`язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов`язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється, зокрема,
й за рішенням суду.

На підставі досліджених в
судовому засіданні доказів суд дійшов
висновку про наявність у позичальника
ОСОБА_2. заборгованості за договором
про іпотечний кредит від 20.03.2008 р. в сумі
81 417 доларів 43 цента США внаслідок
неналежного виконання позичальником
зобов`язань за кредитним договором, в
зв`язку з чим суд вважає, що в силу
положень ст.33 Закону України "Про
іпотеку" та умов договору у позивача
виникло право задовольнити свої вимоги
за рахунок предмету іпотеки.

Проте, 7 червня 2014 року набрав
чинності закон України "Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті", згідно з яким
протягом дії цього Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов`язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя; у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об`єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. м. для квартири та 250
кв.м. для житлового будинку.

Із матеріалів справи вбачається,
зокрема із довідки Веселинівської
селищної ради № 1263 від 02.06.2014 року,
паспорта відповідача, рєстраційної
довідки №190 від 12.02.2014 р., що у житловому
будинку зареєстровані та проживають:
відповідач, двоє його малолітніх дітей,
а також проживає його дружина -
позичальник ОСОБА_2.
Згідно з
Витягами з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та довідки
начальника Веселинівської філії
комунального підприємства
"Миколаївське міжміське бюро технічної
інвентаризації № 46 від 15.07.2014 року
відповідачу на праві власності
належить лише житловий будинок,
розташований за адресою:
смт.Веселинове, АДРЕСА_1, іншого житла
на праві власності відповідач не має.

Відповідно до договору
іпотеки № NKVSGI від 20.03.2008 року
загальна площа житлового будинку, який
являється предметом іпотеки, становить
118, 3 кв. м., а житлова - 52,2 кв.м. (а.с.25-27)

За
наведених обставин суд дійшов
висновку, що до спірних правовідносин
слід за- стосувати Закон України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014
р. № 1304-VІІ, який набрав чинності 07
червня 2014 року та втрачає чинність з
дня набрання чинності законом, який
врегульовує питання особливостей
погашення основної суми
заборгованості, вираженої в іноземній
валюті.

З огляду на це, суд вважає, що оскільки
відсутня згода відповідача як
іпотекодавця на відчуження спірного
житлового бужинку, який є предметом
іпотеки як забезпечення зобов`язання
відповідача ОСОБА_3. - громадянина
України за споживчим кредитом, кредит
надано кредитною установою -
резидентом України в іноземній валюті,
предмет іпотеки використовується
майновим поручителем як місце
постійного проживання та реєстрації, у
власності майнового поручителя іншого
нерухомого майна не має, іпотечне майно
не перевищує загальної площі 250 кв.
метрів, то в задоволенні позовної
вимоги Банку про звернення стягнення
на предмет іпотеки необхідно
відмовити.
Також
позовна вимога Банку про виселення
відповідачів зі спірного житлового
будинку не підлягає задоволенню,
оскільки є похідною від вимоги про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що в задоволенні позову
Банку слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає, що підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
судового збору не має, оскільки суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58,
59, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2, орган опіки та піклування
Веселинівської селищної ради
Миколаївської області, - про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення - відмовити.
Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Миколаївської області через
Веселинівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області
Л. О. Орленко