ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/3415/14-ц
Провадження № 2/362/1876/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі

головуючого - судді Лебідь-Гавенко
Г.М.,

при секретарі - Данильченко Г.М.,
Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року до Васильківського
міськрайонного суду Київської області
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2
про стягнення боргу, посилаючись на те,
що 28.07.2011 року позивач позичив
відповідачу 8 000 доларів США, що
підтверджується двома розписками, що
на час звернення до суду становить 93 200
грн., виходячи з курсу долара США до
гривні. Відповідач зобов'язався у
найкоротший строк повернути суму
боргу, однак до теперішнього часу
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав. На звернення позивача про
повернення боргу відповідач
ухиляється від виконання зобов'язань.

Таким чином, ОСОБА_1 змушений
звернутися з позовом до суду за
захистом своїх порушених прав та
інтересів, у якому просить стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 93 200
грн.

Позивач та його представник в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
задовольнити його з викладених у
позові підстав.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, заперечував проти його
задоволення з наступних підстави. Для
переоформлення документів по передачі
належної відповідачу частки в
статутному капіталі ТОВ
«Калинівкапастранс» в квітні 2011 року
ОСОБА_1 в присутності відповідача та
ОСОБА_3 передав аванс за переоформлення
документів в розмірі 4000 доларів США
ОСОБА_4, який займався цим
переоформленням. Оскільки він,
виступав поручителем у цій справі, то
написав ОСОБА_1 розписку, що ніби
особисто отримав кошти в сумі 4000
доларів США для переоформлення
документів, зазначивши в розписці, що
після отримання документів розписка
підлягає знищенню. Однак в травні
позивач відмовився від отримання
частки в капіталі зазначеного
товариства і переоформлення
документів. На протязі травня-червня 2011
року ОСОБА_4 повернув кошти в розмірі
4000 доларів США , і він вважав, що
розписку було знищено. В липня 2011 року
на прохання відповідача ОСОБА_3 позичив
йому 4000 доларів США, частину з яких взяв
у ОСОБА_1, про що відповідач склав
розписку на ім'я ОСОБА_1. У вересні 2011
року він повернув ОСОБА_3 2500 доларів
США, і в серпні 2012 року - решту суми
боргу, і ОСОБА_3 запевнив його, що
розписка знищена. За таких обставин
відповідач вважає даний позов
надуманим, а дії ОСОБА_1 і ОСОБА_3
такими, що направлені на незаконне
заволодіння його коштами шляхом
шахрайства, у зв'язку з чим він
звернувся до Васильківської
міжрайпрокуратури із заявою про
притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до
кримінальної відповідальності за ст.
190 КК України.

Суд, заслухавши позивача, представника
позивача, та відповідача, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом установлено, що відповідно до
оригіналу розписки від 28.07.2011 року
ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 4000 доларів
США, які зобов'язався віддати в
короткий строк (а.с.55).

Згідно до оригіналу розписки від 28.07.2011
року ОСОБА_2 взяв 4000 доларів США для
оформлення документів на
підприємство у ОСОБА_1, після отримання
документів розписка має бути знищена
(а.с. 54).

Таким чином, факт укладення між
сторонами договору позики
підтверджується розпискою
позичальника.

Відповідно до довідки АТ «Артем-Банк»
від 22.07.2014 р., курс долара США по
відношенню до гривні становить 1165,5592
грн. за 100 доларів США (а.с.8).

Як встановлено судом, до теперішнього
часу на вимогу ОСОБА_1 від 19.08.2014 року
про повернення грошових коштів за
борговими розписками ОСОБА_2 не
повернув позивачу суму позики (а.с.25).

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору. На
підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

На підставі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк в та в порядку, що
встановлений договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з правової позиції,
викладеної в постанові Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13)
письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
суми позичальнику. Договір позики є
двостороннім правочином, а також він є
одностороннім договором, оскільки
після укладення цього договору всі
обов'язки за договором позики, у тому
числі повернення предмета позики або
рівної кількості речей того ж роду та
такої ж якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і залежно від установлених
результатів робити відповідні правові
висновки.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності
через неможливість виконання
грошового зобов'язання.

Що стосується показів свідків, на
які посилається відповідач, як на
підставу своїх заперечень проти
позову, то рішення суду у даній справі
не може ґрунтуватися на свідченнях
свідків з наступних підстав.

В ч.2 ст. 59 ЦПК України зазначено,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.
Це положення не застосовується до
випадків, коли договір був укладений
під впливом обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Аналогічна правова норма
міститься в абз. 2 п.1 ст. 218 ЦК України,
яким передбачено, що заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитися письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами.

З огляду на зазначене, суд критично
ставиться до тверджень відповідача
стосовно повернення позивачу коштів в
повному розмірі, оскільки зазначена
обставина не підтверджується жодними
доказами, а спростовується наявністю у
позивача оригіналів боргових розписок.

Враховуючи, що у судовому засіданні на
підставі зібраних по справі доказів
установлено, що ОСОБА_2 взяте на себе
зобов'язання за укладеним із ОСОБА_1
договором позики не виконав, взяті у
борг кошти в обумовлений договором
строк не повернув, на підтвердження
своїх доводів щодо повернення коштів
за договором позики доказів не надав,
суд дійшов висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості за договором
позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
оскільки позовні вимоги
задовольняються у повному обсязі, і
позивач звільнений від оплати
судового збору, судовий збір у даній
справі необхідно стягнути з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної частини
вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст.ст.
3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договорами позики від 28 липня 2011 року у
розмірі 93 200 (дев'яносто три тисячі
двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь держави 932 грн. судового збору у
справі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлено
24 листопада 2014 року.

Суддя
Г.М. Лебідь-Гавенко