Справа № 2/489/2578/2014
28 листопада 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської Н.А.,
при секретарі - Ковальовій С.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування майнової і
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової і моральної
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29
березня 2014 року ОСОБА_3 керував
транспортним засобом «ЗАЗ DAEWOO LANOS T
дворовому проїзду в районі будинку №136
по вул..Космонавтів, де, зупинивши
транспортний засіб, допустив
відкривання дверей, не впевнившись в
безпеці для себе та інших учасників
дорожнього руху, внаслідок чого
допустив контактування з його
транспортним засобом, автомобілем «MAZDA
CX-5», н/з НОМЕР_2, який рухався позаду в
попутному напрямку. Відповідача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху. Внаслідок зіткнення
належний йому автомобіль отримав
механічні пошкодження. Так, згідно
висновку автотоварознавчого
дослідження величина втрати товарної
Крім того, внаслідок пошкодження
автомобіля він також поніс витрати на
установку антигравійної плівки у
розмірі 6000 грн., витратив власні кошти
на проведення оцінки завданої шкоди у
розмірі 1000 грн. Також, у зв'язку зі
стражданнями і переживаннями,
пов'язаними з необхідністю
відновлення автомобіля та
неможливістю вести звичайний спосіб
життя йому завдана моральна шкода, яку
Посилаючись на ці обставини, позивач
просив суд стягнути з відповідача на
товарної вартості автомобіля, 6000 грн.
витрат на установку антигравійної
моральної шкоди, 1000 грн. витрат на
проведення автотоварознавчого
дослідження, 2500 грн. витрат на юридичні
послуги, а також просив суд стягнути з
відповідача судові витрати сплачені
ним при подачі позову до суду.
Ухвалою суду від 30.09.2014 року в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, до
участі у справі залучено страхову
компанію приватне акціонерне
товариство «ПРОСТО-страхування».
В судовому засіданні при розгляді
справи позивач письмово уточнив свої
вимоги в частині розміру шкоди, та
просив суд стягнути з відповідача суму
втрати товарної вартості автомобіля у
визначено висновком спеціаліста,
замість 18 473 грн. 02 коп., в іншій частині
позов підтримав в повному обсязі.
Відповідач та його представник проти
позову ОСОБА_1 заперечували. Посилалися
на те, що вимоги про стягнення втрати
товарної вартості автомобіля позивач
повинен був заявити до страхової
компанії, оскільки розмір шкоди не
перевищує ліміт відповідальності
страховика, який має бути залучений у
справі як співвідповідач. Також
вказували на те, що необхідність витрат
у вигляді установки на автомобіль
антигравійної плівки у розмірі 6000 грн.
не ґрунтуються на належних доказах,
оскільки позивачем не доведено, що
така плівка була встановлена на його
автомобілі та пошкоджена під час ДТП.
Представник страхової компанії в
судове засідання не з'явився. Страхова
компанія просила розглядати справу
без участі її представника. В своїх
письмових поясненнях на
позовну заяву страхова компанія
посилалася на те, що вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля «MAZDA CX-5», н/з
грн. 01 коп., з яких позивачу, за
вирахуванням франшизи у розмірі 510 грн.,
Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши і оцінивши в
сукупності матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 29 березня 2014 року
відбулася ДТП за участю відповідача
ОСОБА_3, який керував автомобілем «ЗАЗ
праві власності ОСОБА_5, та позивача
ОСОБА_1, який керував автомобілем «MAZDA
CX-5», н/з НОМЕР_2, належного йому на праві
Так, ОСОБА_3, рухався по дворовому
проїзду по вул. Космонавтів в
м.Миколаєві та зупинивши транспортний
засіб, допустив відкривання дверей,
внаслідок чого відбулося
контактування з транспортним засобом
позивача, який рухався в попутному
напрямку, чим порушив п.п.2.3 «б» п.15.13
Правил дорожнього руху України.
Внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження.
Постановою Ленінського районного
суду м.Миколаєва від 11 квітня 2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення.
Як слідує з матеріалів справи,
цивільна правова відповідальність
відповідача була застрахована в АТ
«ПРОСТО-Страхування» за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 22.07.2013 року (поліс
АС/4515283), з лімітом відповідальності за
визначенням франшизи в 510 грн.
Згідно з страховим актом вартість
матеріального збитку, завданого
24.06.2014 року страхова компанія
суми страхового відшкодування з
вирахуванням франшизи у розмірі 510 грн.
Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За змістом п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції яка діяла на час
ДТП (далі - Закон), обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просив про стягнення на його
користь з відповідача 11473 грн. 02 коп. за
втрату товарного вигляду автомобіля.

Згідно наданого позивачем до суду
звіту № 019 автотоварознавчого
дослідження вартості матеріального
збитку від 03.04.2014 року втрата товарної
вартості автомобіля «MAZDA CX-5», н/з
НОМЕР_2, в результаті його пошкодження і
наступного впливу наслідків ремонту
складає 11473 грн. 02 коп.

Згідно п. 32.7. ст. 32 Закону (який діяв на
час ДТП) страхова компанія не
відшкодовує потерпілому шкоду,
пов'язану із втратою товарної вартості
транспортного засобу.

А тому, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що обов'язок по
відшкодування такої шкоди слід
покласти саме на відповідача.

Крім того, внаслідок ДТП позивач зазнав
душевних страждань у зв'язку з
пошкодженням його автомобіля.

Так, виходячи з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК
України та враховуючи характер
правопорушення, ступінь вини
відповідача, глибину душевних
страждань позивача на його користь
підлягає стягненню грошова
компенсація за завдану моральну шкоду
в розмірі 1500 грн.

Що стосується вимог позивача про
відшкодування витрат на установку
антигравійної плівки, то суд вважає, що
вони задоволенню не підлягають.

Пунктом 2 ч.2 ст.22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

При ухваленні рішення суд оцінює
докази відповідно до вимог статей 58-59,
212 ЦПК України за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому досліджені наявних у
справі доказів.

При цьому, згідно із ст.60 ЦПК України,
обов'язок доказування певних обставин
лежить на стороні, яка посилається на
них як на підставу своїх вимог та
заперечень.

В той же час, всупереч вимогам ст.60 ЦПК
України позивач не довів обставини, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог в цій частині.

Крім того, з відповідача на користь
позивача слід стягнути 1000 грн. витрат,
понесених ним за проведення
товарознавчого дослідження щодо
визначення розміру майнової шкоди.

Щодо стягнення 2500 грн. витрат на
правову допомогу, підстави для цього
відсутні.

Так, в силу ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання правової допомоги. Граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу встановлюється законом.

Зокрема, граничні розмірі компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах
визначався Законом України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Згідно зі ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Вона допускається до участі в розгляді
справи ухвалою суду за заявою особи,
яка бере участь у справі.

Представництво ж інтересів позивача
здійснювалось на підставі
довіреності.

За такого не має підстав стягувати з
відповідача на користь позивача
витрати на правову допомогу в розмірі
2500 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.88 ЦПК України між
сторонами підлягають розподілу судові
витрати.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування майнової і моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11473
грн. 02 коп. майнової шкоди, 1500 грн.
моральної шкоди, 1000 грн. витрат на
експертну оцінку, 359 грн. 73 коп. судового
збору, а всього 14332 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 127 грн. 47 коп. судового
збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення .

Суддя:
Н.А. Спінчевська