справа № 361/4819/14-ц
провадження № 2/361/1983/14
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарі Павловій О.С.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа: Броварська
районна державна нотаріальна контора
Київської області про усунення особи
від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років померла його
дружина та мати відповідача ОСОБА_5.
Після її смерті відкрилася спадщина на
все належне їй на праві особистої
приватної власності майно: дві
земельні ділянки площею 0,2000 га та 0,9711
га для ведення особистого селянського
господарства і товарного сільського
господарського виробництва
відповідно, право на земельну частку
(пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності КСП "Бобрицьке"
розміром 2,60 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), а також ? частку спільного
сумісного майна, набутого ним разом із
дружиною в шлюбі: житлового будинку та
присадибної земельної ділянки площею
0,23 га, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не складала.

Причиною смерті його дружини ОСОБА_5 є
хронічна прогресуюча серцево-судинна
недостатність, ішемічна хвороба серця,
атеросклеротичний кардіосклероз,
миготлива аритмія, церебральний
атеросклероз з гіпертонією.

У встановлений законом строк із заявою
про прийняття спадщини після смерті
дружини він звернувся до Броварської
районної державної нотаріальної
контори Київської області. Також до
спливу визначеного законом
шестимісячного строку для прийняття
спадщини до цієї ж нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_5 подав
спадкоємець першої черги за законом
їхній син ОСОБА_4, що його (позивача)
сильно обурило. Він вважає, що
відповідач не має права на спадкування
частки майна після смерті ОСОБА_5,
оскільки умисно усунувся від надання
допомоги престарілій, непрацездатній
матері, яка знаходилася в безпорадному
стані, так як тяжко хворіла,
потребувала стороннього догляду та
матеріальної допомоги.

Після перенесеного у грудні 2009 року -
січні 2010 року інсульту ОСОБА_5 була
лежачою, без сторонньої допомоги
забезпечувати умови свого життя вона
не могла, потребувала додаткової
допомоги та піклування родичів. У
подальшому кожного року до дня смерті
вона знаходилася на профілактичному
лікуванні. У 2012 році впала та вивихнула
собі праве плече, тривалий час
знаходилася в гіпсі, у зв'язку з чим теж
потребувала сторонньої допомоги та
догляду.

Відповідач ОСОБА_4, будучи фізично
здоровою особою, працюючи в пожежній
охороні та отримуючи заробітну плату,
будучи власником двох автомобілів, мав
реальну можливість надавати матері
посильну фінансову допомогу й моральну
підтримку, провідувати її в лікарні та
вдома у селі, однак цього не робив.
Жодної копійки на придбання ліків, а
також похорони матері він не витратив.
Від свого обов'язку щодо утримання
непрацездатної матері, яка потребувала
допомоги, відповідач ухилявся, проте на
частку спадкового майна претендує.

Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Просив усунути ОСОБА_4 як спадкоємця
першої черги за законом від права на
спадкування частки майна у спадщині, що
відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4-6, 82-84, 98-100).

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_6 у судовому засіданні позов
підтримали, надали пояснення
аналогічні викладеному вище, просили
суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов не
визнав, проти його задоволення
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем не надано суду жодних
доказів того, що його мати ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась в
безпорадному стані та потребувала
сторонньої допомоги і догляду.
Відсутні також і докази його ухилення
від надання допомоги матері,
необхідності й потреби в одержанні
ОСОБА_5 такої допомоги від нього та
самого факту звернення матері до нього
за допомогою. Тривале неспілкування
сторін не може свідчити про умисне
ухилення його від надання допомоги
спадкодавцеві. Він надавав допомогу
матері ОСОБА_5, провідував її у лікарні
та вдома, цікавився станом здоров'я,
допомагав матеріально в міру своїх
можливостей. Інколи направляв на
допомогу матері свого сина. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Третя особа: Броварська районна
державна нотаріальна контора
Київської області у суд не з'явилася,
подала до суду заяву про розгляд справи
за відсутності їхнього представника.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд встановив такі факти і відповідні
їм правовідносини та дійшов наступних
висновків.

За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 66 років померла ОСОБА_5, 1947 року
народження, яка була дружиною позивача
ОСОБА_3, 1947 року народження, та матір'ю
відповідача ОСОБА_4, 1969 року народження.
Причиною смерті є: хронічна
прогресуюча серцево-судинна мозкова
недостатність, ішемічна хвороба серця,
атеросклеротичний кардіосклероз,
миготлива аритмія ІІ ступеня,
церебральний атеросклероз з
гіпертонією ІІІ ступеня (а. с. 7, 8, 60, 68).

Проживала вона разом зі своїм
чоловіком ОСОБА_3 у належному їм на
праві спільної сумісної власності
подружжя житловому будинку АДРЕСА_1.
Їхній син, відповідач у справі ОСОБА_4
проживав окремо від них зі своєю сім'єю
у місті Києві.

Із спадкової справи до майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 вбачається, що в
установлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк
до Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської
області 04 грудня 2013 року із заявою

про прийняття спадщини після смерті
дружини звернувся позивач ОСОБА_3 12
березня 2014 року заяву про прийняття
спадщини після смерті матері до
нотаріальної контори подав відповідач
ОСОБА_4 (а. с. 59-78).

Зазначені дії обох спадкоємців першої
черги за законом свідчать про намір
кожного із них прийняти належну йому
частку у спадщині. У визначений законом
шестимісячний строк від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто із
них не відмовився.

У ч. 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був

у безпорадному стані.

Із змісту зазначеної вище норми закону
випливає, що для усунення особи
(спадкоємця) від права на спадкування
за законом суду необхідно встановити
сукупність таких трьох фактів: 1)
ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві; 2) факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво; 3) потребу в допомозі цієї
особи.

Ухилення особи (спадкоємця) від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в її
умисних діях чи бездіяльності, тобто
особа мала реальну матеріальну й
фізичну можливість надавати таку
допомогу, проте необхідних дій вона не
вчиняла.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України в абз. 3 п. 6
постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Крім того, необхідно з'ясувати, чи
потребував спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання її від
інших осіб.

Згідно із положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 26,
27 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
роз'яснив, що під час судового розгляду
предметом доказування є факти, якими
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше юридичне
значення для вирішення справи і
підлягають встановленню при ухваленні
рішення. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмета
доказування. Виходячи з принципу
процесуального рівноправ'я сторін та
враховуючи обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на які вона
посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК
України) в порядку, передбаченому ст.
ст. 185, 187, 189 ЦПК України.

У ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 1, 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" непрацездатні
громадяни - особи, які досягли
встановленого законом пенсійного віку
або визнані інвалідами. Пенсійний вік в
Україні для жінок, які народилися до 30
вересня 1956 року включно, становить 55
років.

У судовому засіданні встановлено, що у
грудні 2009 року - січні 2010 року ОСОБА_5
перенесла інсульт, після чого тривалий
час була лежачою, самостійно вона
пересуватися не могла. У грудні 2011 року,
січні та жовтні 2012 року і травні 2013 року
знаходилася на профілактичному
лікуванні в Броварській центральній
районній лікарні, хворіла на тяжкі
захворювання: ішемічну хворобу серця,
хронічну серцеву недостатність,
атеросклеротичний кардіосклероз,
гіпертонічну хворобу ІІІ ступеня,
дисциркуляторну енцефалопатію ІІ
ступеня (недостатнє кровопостачання
мозку). У січні 2012 року у неї стався
вивих головки правого плечового
суглобу, у зв'язку з чим вона тривалий
час носила гіпсову пов'язку (а. с. 9, 29-32,
87, 113-115).

Із відповіді лікаря ОСОБА_7 на
адвокатський запит видно, що згідно із
аналізом наданої медичної
документації хвороби ОСОБА_5 носили
тяжкий прогресуючий характер,
зазначені хвороби свідчать про повну
втрату працездатності, хвора
потребувала періодичного стороннього
догляду медичного та соціального
характеру, що з точки зору
медико-соціальної експертизи втрати
працездатності можна кваліфікувати як
ІІ групу інвалідності (а. с. 86).

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у суді
показали, що після перенесеного у
грудні 2009 року інсульту ОСОБА_5 була
лежачою, у неї були паралізовані рука і
нога, у зв'язку з чим вона потребувала
сторонньої допомоги, оскільки
забезпечити свої життєві потреби
самостійно не могла. Допомогу померлій
ОСОБА_5 надавав лише її чоловік ОСОБА_3,
з яким вони разом проживали та на якому
трималося все їхнє господарство.
Посильну допомогу їм обом надавали
також сусіди. Відповідач будь-якої
допомоги матері не надавав, належної
уваги їй не приділяв, ліки не купував.
Проживаючи зі своєю сім'єю в місті
Києві, матір він провідував дуже рідко.
Були випадки коли ОСОБА_4, приїжджаючи в
село, проходив повз батьківську хату,
але до матері не заходив. ОСОБА_5
потребувала від сина як моральної, так
і матеріальної допомоги. Останню
частіше відвідували син і дружина
відповідача. За віком і станом здоров'я
позивач ОСОБА_3 сам потребував та
потребує на даний час допомоги.

Виходячи з наведених вище обставин, суд
вважає встановленим факт, що ОСОБА_5,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася в
безпорадному стані.

Будь-яких визначених ст. ст. 58, 59 ЦПК
України доказів того, що ОСОБА_4 надавав
матеріальну й моральну допомогу своїй
матері ОСОБА_5 відповідачем суду не
надано та судом не здобуто. Позиція
відповідача ОСОБА_4 у даній справі
ґрунтувалася на тому, що подавати
переконливі докази на заперечення
позову йому не потрібно, нехай позивач
у суді доводить обґрунтованість
заявлених ним вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 202 СК
України повнолітні дочка, син
зобов'язані піклуватися про батьків,
проявляти про них турботу, надавати їм
допомогу, утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Піклування повнолітніх дочки, сина про
їхніх батьків полягає в наданні їм
матеріальної допомоги та моральної
підтримки.

Проходячи службу в пожежній охороні,
отримуючи грошове забезпечення, суд
вважає, що ОСОБА_4 мав реальну,
матеріальну й фізичну змогу надавати
допомогу своїй хворій матері, яка, як
уже встановлено судом, знаходилася в
безпорадному стані та потребувала від
нього такої допомоги. Проте відповідач
покладених на нього законом своїх
обов'язків перед матір'ю не виконував.

Згідно із довідкою МСЕК серії КИО-І №
237834 від 18 січня 2005 року позивачу
ОСОБА_3, 1947 року народження, довічно
встановлено ІІІ групу інвалідності (а.
с. 125).

З'ясовуючи питання про те, чи
потребувала спадкодавець допомоги від
спадкоємця за умови отримання допомоги
від інших осіб, зокрема від
непрацездатного за віком і станом
здоров'я чоловіка ОСОБА_3 та сусідів,
суд вважає, що ОСОБА_5, яка дала життя
відповідачеві, потребувала
безпосередньої допомоги і турботи від
сина ОСОБА_4, так як таку допомогу
замінити нічим неможливо, у тому числі
й спільним проживанням і підтримкою
подружжям один одного.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що пред'явлений ОСОБА_3
позов про усунення ОСОБА_4 від права на
спадкування за законом частки майна
після смерті матері ОСОБА_5 ґрунтується
на вимогах закону, знайшов своє
підтвердження в суді та доведений
позивачем, тому позов підлягає
задоволенню.

Наявність конфлікту інтересів між
сторонами, батьком ОСОБА_3 і сином
ОСОБА_4, що виник ще раніше з приводу
судових спорів щодо межі земельної
ділянки із сусідом, висновків суду
жодним чином не спростовує, оскільки не
може бути перешкодою у наданні сином
допомоги матері, яка знаходилася в
безпорадному стані та потребувала від
нього допомоги.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

При подачі до суду позовної заяви
ОСОБА_3 сплатив судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_4 на користь
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57 - 61, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 як спадкоємця першої
черги за законом від права на
спадкування після смерті матері
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.