АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Половінкіної Н.Ю.,Савчук М.В.,

секретаря: Давньої Я.А.

за участю: представника ОСОБА_1-ОСОБА_2,
представників ТзОВ «Аделія-Плюс»
Фівчук О.І. та Дронь А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аделія-Плюс» про
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аделія-Плюс» на
рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 09 вересня 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ТзОВ «Аделія-Плюс»
про поновлення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Посилався на те, що наказом №1 від 14.03.2014
він з 01.04.2014 був прийнятий на посаду
заступника директора ТзОВ
«Аделія-Плюс» з посадовим окладом 2500
грн. З 01.04.2014 по 30.06.2014 заробітна плата
нараховувалась, але через фінансові
труднощі підприємства не
виплачувалась. У липні 2014 року йому
було виплачено 2048,50 грн. заробітної
плати згідно відомості за квітень -
червень 2014 року. 02.06.2014 в.о. директора
товариства Фівчук О.І. видано наказ № 5
щодо не нарахування йому з 01.05.2014
заробітної плати, а 01.07.2014 йому стало
відомо, що наказом № 2 від 12.05.2014
скасовано посаду заступника директора
з 01.05.2014, а його звільнено із займаної
посади.

З огляду на викладене та після
уточнення позовних вимог, просив
скасувати наказ в.о. директора ТОВ
«Аделія-Плюс» Фівчук О.І. № 2 від 12.05.2014
про скасування посади заступника
директора з 01.05.2014 та звільнення його з
займаної посади заступника директора
ТзОВ «Аделія-Плюс»;

№22ц-794/1516/14
Головуючий в І інстанції Олексюк
Т.І. Категорія 53
Доповідач
Бреславський О.Г.

скасувати наказ в.о. директора ТОВ
«Аделія-Плюс» Фівчук О.І. №5 від 02.06.2014
про не нарахування заробітної плати
йому з 01.05.2014; поновити його на роботі
на посаді заступника директора ТзОВ
«Аделія-Плюс»; стягнути з ТОВ
«Аделія-Плюс» на користь позивача
заборгованість по виплаті заробітної
плати у сумі 5 451,50 грн.; стягнути з ТОВ
«Аделія-Плюс» на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 01
липня 2014 року до дня поновлення на
роботі, який станом на 01.09.2014 становить 5
657,94 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 09 вересня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ №2 від 12 травня 2014 року,
виданий виконуючим обов'язки директора
ТзОВ «Аделія-Плюс» Фівчук О.І. про
скасування посади заступника
директора з 01.05.2014 та звільнення ОСОБА_1
з займаної посади заступника директора
ТзОВ «Аделія-Плюс».

Скасовано наказ №5 від 02 червня 2014 року,
виданий виконуючим обов'язки директора
ТзОВ «Аделія-Плюс» Фівчук О.І. про не
нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з
01.05.2014.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника
директора ТзОВ «Аделія-Плюс».

Стягнуто з ТзОВ «Аделія-Плюс» на
користь ОСОБА_1 451,50 грн. заборгованості
по виплаті заробітної плати та
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у розмірі 10956 грн. з проведенням
відповідних відрахувань до державних
цільових фондів.

Вирішено питання щодо судового збору.

У апеляційній скарзі ТзОВ
«Аделія-Плюс» просить зазначене
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково в частині
виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за два місяці.

Вважають, рішення незаконним і
необґрунтованим, таким що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги
у частині скасування наказу ТзОВ
«Аделія-Плюс» № 2 від 12 травня 2014 року
щодо скасування посади заступника
директора з 01.05.2014 та звільнення
позивача з займаної посади, скасування
наказу № 5 від 02 червня 2014 року,
виданого виконуючим обов'язки
директора ТзОВ «Аделія-Плюс» Фівчук
О.І. про не нарахування заробітної
плати позивачу з 01.05.2014, а також щодо
поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника
директора ТзОВ «Аделія -Плюс», суд
першої інстанції виходив з того, що
позивача було звільнено з займаної
посади з порушенням встановленого
законом порядку.

Такі висновки судом першої інстанції
зроблено у відповідності до
встановлених обставин та ґрунтуються
на законі.

З матеріалів справи вбачається і
встановлено судом, що наказом №1 від
14.03.2014 ОСОБА_1 з 01.04.2014 був прийнятий на
посаду заступника директора ТзОВ
«Аделія-Плюс» з посадовим окладом 2500
грн., про що проведено відповідний
запис у трудовій книжці.

В.о.директора товариства Фівчук О.І.
02.06.2014 видано наказ № 5 про не
нарахування ОСОБА_1 з 01.05.2014 заробітної
плати.

У липні 2014 року ОСОБА_1 було виплачено
2048,50 грн. заробітної плати згідно
відомості за квітень - червень 2014 року.

Наказом № 2 від 12.05.2014 скасовано посаду
заступника директора з 01.05.2014, а ОСОБА_1
звільнено із займаної посади
заступника директора ТОВ
«Аделія-Плюс».

Із вказаним наказом позивача
ознайомлено 01.07.2014.

У трудовій книжці позивача відсутній
запис про звільнення та підстави
звільнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва праці, у тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України
передбачено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 та ст. 49-2 КЗпП
України, розглядаючи трудовий спір,
пов'язаний зі звільненням у зв'язку із
скороченням штату, суди мають
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема: ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників; чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника; які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці; про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або ж
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації;
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

Порушення зазначеного порядку є
достатньою підставою для поновлення
працівника на роботі.

Таким чином, рішення суду в цій частині
є законним та обґрунтованим, підстав
для його зміни немає.

Разом з тим, з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Аделія-Плюс» на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі 10956 грн., погодитись
не можна.

Відповідно до ч.3 п.2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно п.8 вказаного Порядку
нарахування виплат, що обчислюється із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середнього (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадку передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком.

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарних місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру
середньомісячної заробітної плати, суд
першої інстанції повинен був стягнути
з ТОВ «Аделія-Плюс» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу (2500 грн. (зарплата) х на 2 міс. : 60
днів = 83 грн.; 88 робочих днів х 83 грн. = 7 304
грн.).

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, який підлягає
стягненню з відповідача, а в решті
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аделія-Плюс» задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 09 вересня 2014
року змінити в частині розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, який підлягає стягненню з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аделія-Плюс» на
користь ОСОБА_1 зменшивши цей розмір з 10
956 грн. на 7 304 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :

Судді: