Номер провадження: 22-ц/785/9154/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного
суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич
Н.Д.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 22 вересня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області про відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

11.07.2014 року, ОСОБА_2 звернулась із
позовом про стягнення з відповідача на
відшкодування моральної шкоди 50 000
гривень з тих підстав, що постановою
Татарбунарського районного суду
Одеської області скасовано рішення
Струмківської сільської ради
Татарбунарського району Одеської
області (далі-Сільська рада) про
припинення повноважень позивачки, як
голови Сільської ради, а додатковим
рішенням цього ж суду зобов'язано
відповідача не чинити перешкод у
здійсненні позивачкою повноважень. У
подальшому, рішенням Татарбунарського
районного суду Одеської області від
26.02.2013 року з відповідача на користь
позивачки стягнута заробітна плата за
час вимушеного прогула за період з
13.08.2011 року по 24.04.2012 року.

Виконавчий лист про стягнення
заробітної плати було передано
відповідачу, але останній рішення суду
не виконує, посилаючись на те, що у
нього нема виконавчого листа. За заявою
позивачки видано дублікат виконавчого
листа, який повторно переданий на
виконання відповідачу, проте заробітна
плата не виплачена.

Посилаючись на те, що через
невиплату відповідачем заробітної
плати за час вимушеного прогула їй
завдана моральна шкода, позивачка
просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов на
визнав.

Рішенням Татарбунарського
районного суду Одеської області від
22.09.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
просить рішення суду скасувати,
постановити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
незаконність рішення суду й на
необгрунтованість відмови у позові.

У засіданні колегії суддів:
позивачка ОСОБА_2 скаргу підтримала,
представник відповідача скаргу не
визнав.

Рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін на
підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ч.1 п.1 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і

2

залишає рішення суду без змін, якщо
визнає, що суд постановив рішення із
додержанням

норм матеріального і процесуального
права.

Позивачка просила стягнути з
відповідача моральну шкоду з тих
підстав, що відповідач протягом
тривалого часу неправомірно не виконує
рішення суду про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогула (а.с.2,3).

Суд, відмовляючи у позові виходив
зокрема з того, що відповідачка
належним чином не довела факту
неправомірних дій відповідача.

Висновок суду у цій частині
відповідає обставинам справи і вимогам
закону - ст. 1167 ЦК України. ст. 60 ЦПК
України.

Встановлено, що постановою
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 26.02.2013 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2.до Сільської ради з відповідача
на користь позивачки стягнута
заробітна плата за час вимушеного
прогула у сумі 20 467 гривень (а.с.7,8).

Постановою відділу державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції в
Одеській області від 16.04.2013 року
відмовлено у прийнятті до виконання
виконавчого листа про стягнення на
користь позивачки 20 467 гривень через те,
що рішення про стягнення коштів з
місцевого бюджету виконується
органами Державного казначейства
України (а.с.13).

Однак позивачка не звернулась до
Державного казначества України з
приводу виконання рішення суду про
стягнення на її користь 20 467 гривень.

18.07.2013 року позивачка передала
дублікат виконавчого листа про
стягнення 20 467 гривень до бухгалтерії
відповідача.

Представник відповідача у
засіданні колегії суддів пояснив, що
сессія Сільської ради не приймала
рішень стосовно добровільного
виконання постанови суду щодо
стягнення на користь позивачки
середнього заробітку за час вимушеного
прогула. Більш того, на теперішній час,
є ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013 року
про скасування постанови
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 29.05.2012 року і
відмову ОСОБА_2 в адміністративному
позові про визнання незаконним рішення
Сільської ради від 17.11.2011 року та про
зобов'язання не чинити перешкод у
вчиненні повноважень сільського
голови, а ухвалою цього ж суду від 03.10.2013
року відмовлено у задоволенні заяви
ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.02.2013 року.

Згідно зі ст. 1167 ч.1 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Позивачка, у встановленому законом
порядку, не оскаржувала бездіяльність
Сільської ради щодо тривалого
невиконнаня відповідачем судового
рішення про стягнення на її користь 20 467
гривень.

Зважаючи на те, що на даний час
відсутнє рішення компетентного органу,
у даному випадку рішення суду
адміністративної юрисдикції про
визнання неправомірною бездіяльності
Сільської ради стосовно невиконання
судового рішення про стягнення 20 467
гривень, суд першої інстанцїі дійшов
обгрунтованого висновку про відмову
позові про стягнення моральної шкоди з
підстав ст. 1167 ч.1 ЦК України.

Доводи позивачки в апеляційній с
карзі про те, що: неправомірна
бездіяльність відповідача є очевидною;
неправомірні дії відповідача
встановлені попередніми рішеннями у
справах за її позовами; суд не взяв до
уваги докази про розмір спричинення їй
моральної шкоди - не заслуговують на
увагу.

Позивачка, всупереч ст. 60 ЦПК
України, не надала ні суду першої ні
суду апеляційної інстанції належних і
допустимих доказів, у даному випадку
рішення чуду про визнання
бездіяльності відповідача
неправомірною, які свідчили б про
спричинення моральної шкоди.

Судові рішення в
адміністративнійї справі про
визнання незаконним рішення
Сільської ради від 17.11.2011 року і про
зобов'язання не чинити перешкод у
вчиненні повноважень сільського
голови не стосуються виконання
постанови суду від 26.02.2013

3

року про стягнення з відповідача на
користь позивачки 20 467 гривень і
відповідно бездіяльності відповідача
щодо невиплати зазначеної суми
позивачці (а.с.7,8).

Оскільки відсутні правові підстави
для стягнення моральної шкоди, докази
на підтвердження розміру моральної
шкоди судом до уваги не беруться.

Приймаючи до уваги, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у позові, рішення суду
відповідає вимогам закону, колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу, а
рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 22 вересня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
із рохгляду цивільних та кримінальних
справи протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області Л.Г.
Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич