Справа 727/4263/14-ц
провадження №2/727/1205/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року
Шевченківський районний суд м.Чернівці
в складі:

головуючого судді
- Данилюка М.І.

при секретарі
- Завялець Н.Ю.

за участю
представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Чернівці справу за
позовом представника ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
спростування недостовірних
відомостей,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_5 в інтересах якого діє
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_6 про спростування
недостовірних відомостей.

Посилається на те, що у випуску газети
«Версії» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
в мережі Інтернет на веб-сайті газети
http://versii.cv.ua/ була опублікована стаття
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». Автором
вказаної статті є відповідач ОСОБА_6, а
особою, якою здійснювалося поширення
такої інформації у пресі є засновник
газети «Версії» - відповідач, ОСОБА_7.

Стверджує, що у статті є наступні
відомості:

- заголовок статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- інформація про те, що «ОСОБА_8,
свідок подій, знайома з убивцею ОСОБА_5
від 2010 року…»;

- також в статті міститься
інформація про те, що «… ОСОБА_8
розповіла: «Коли ОСОБА_5 звільнили
торік, 28 грудня, він до мене приїжджав і
просив щоби я змінила свідчення. Він
сказав, що коли я цього не зроблю, то
знайдуть і мене, і моїх родичів… А якщо
я зміню свідчення, то для мене це дуже
вигідно, бо він буде на свободі і зможе
заробляти гроші та мені повертати. А
ОСОБА_10, мовляв, уже не повернеш. А на
суді всі мої показання перекрутили,
навіть стверджують, що я тоді була
неадекватна…»;

- інформація про те, що «…Наразі
ОСОБА_5 звинувачує їх трьох у рекеті,
щоби його вину переклали на
постраждалих…»;

- крім того, міститься інформація
про те, що «… Я вважаю, що в наших судах
процвітає корупція, - стверджує мати
ОСОБА_10. - Убивцю відпустили на волю, а
справу відправили на
дорозслідування…».

На підтвердження своїх доводів, щодо
позовних вимог вказує, що відносно
позивача ОСОБА_5. вироку, яким було би
визнано його винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст..115 КК України, який
набрав законної сили немає, а тому є
неприпустимим вживання відносно нього
слів «вбивця» та інші подібні вислови,
які порушують презумпцію
невинуватості. Крім того, ОСОБА_5. не
призначав зустріч ОСОБА_8 та не просив
про зміну свідчень, а також не вчиняв
інших дій, які описані у статті.

Отже, відомості, вказані у статті під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розміщена у
випуску газети «Версії» НОМЕР_1 за
ІНФОРМАЦІЯ_1, є недостовірними та
підлягають спростуванню.

Додає, що 12.02.2014 року ОСОБА_5. звернувся
до редакції газети «Версії» із вимогою
спростувати поширені відомості шляхом
опублікування власної відповіді на
статтю, проте редакція газети «Версії»
належним чином не відреагувала та не
спростувала поширену нею інформацію.
Вказує про те, що через публікацію
статті ОСОБА_5. було фактично визнано
винним у скоєнні вбивства до вступу в
законну силу вироку суду.

Посилаючись на норми матеріального
права, просить визнати, що відомості,
викладені у статті ОСОБА_6 під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що розміщена у випуску
газети «Версії» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1,
а саме:

- заголовок статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- інформація про те, що «ОСОБА_8,
свідок подій, знайома з убивцею ОСОБА_5
від 2010 року…»;

- інформація про те, що «… ОСОБА_8
розповіла: «Коли ОСОБА_5 звільнили
торік, 28 грудня, він до мене приїжджав і
просив щоби я змінила свідчення. Він
сказав, що коли я цього не зроблю, то
знайдуть і мене, і моїх родичів… А якщо
я зміню свідчення, то для мене це дуже
вигідно, бо він буде на свободі і зможе
заробляти гроші та мені повертати. А
ОСОБА_10, мовляв, уже не повернеш. А на
суді всі мої показання перекрутили,
навіть стверджують, що я тоді була
неадекватна…»;

- інформація про те, що «…Наразі
ОСОБА_5 звинувачує їх трьох у рекеті,
щоби його вину переклали на
постраждалих…»;

- інформація про те, що «… Я вважаю,
що в наших судах процвітає корупція, -
стверджує мати ОСОБА_10. - Убивцю
відпустили на волю, а справу відправили
на дорозслідування…»

та інші подібні вислови - є такими, що не
відповідають дійсності, порушують
презумпцію невинуватості, принижують
честь та гідність ОСОБА_5.

Зобов»язати ОСОБА_7, спростувати
недостовірну інформацію, розмістивши
її під заголовком «Спростування» на
тому ж самому місця, де містилося
недостовірне повідомлення, шляхом
поміщення оголошення в газеті
«Версії»з опублікуванням повного
тексту рушення суду.

Зобов»язати ОСОБА_7, опублікувати
на тому з самому місці, де містилося
недостовірне повідомлення в газеті
«Версії» власну відповідь ОСОБА_5 на
статтю ОСОБА_6 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2»
(випуск НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1) за
текстом наданим в заяві від 12 лютого 2014
року.

Стягнути з відповідачів понесені
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, надав
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви, крім того вказав, що поширення
подібного роду недостовірної
інформації принижує честь та гідність
позивача та порушує вимоги ст.62
Конституції України. Посилаючись на
норми матеріального права, просив
позов задоволити.

Представники відповідачів проти
позовних вимог заперечували,
посилаючись на те, що вказана
публікація ґрунтується на інтерв'ю, яке
журналіст ОСОБА_6 взяла у ОСОБА_8, яка
була безпосереднім свідком вбивства
ОСОБА_10, та матері потерпілого. Стаття
містить пряму мову вказаних осіб. Далі
представники відповідачів посилаються
на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14 називали
ОСОБА_5 «вбивцею» ОСОБА_10
підтверджується відеоматеріалом ТВА
«Теми дня від ІНФОРМАЦІЯ_3 та
матеріалами публікацій на сайті
«Правдошукач», «Час»,Молодий
буковинець, «Буковина», «Від і до» тощо.

Інформація, яка міститься в цій статті,
на думку представників відповідачів
могла б бути оцінена як недостовірна
лише в разі, якби вона не містила
дослівного відтворення слів ОСОБА_14 та
ОСОБА_8, які неодноразово виступали
перед засобами масової інформації
(зокрема, на пресконференції),
висвітлюючи свою версію подій, які мали
місце в ніч з 1 на 2 квітня 2012р. на
території «Графської садиби»,
посилалися на те, що майже весь текст
оскаржуваної публікації складається з
прямої мови ОСОБА_8 та ОСОБА_14 під час їх
публічних виступів перед засобами
масової інформації. Суто авторською, на
думку представників відповідачів є
лише «підводка» до статті, яка
розташована на початку публікації та
викладена більшим шрифтом, ніж текст
самої статті. Автор в власній підводці
нейтрально виклав обставини, які не
заперечуються обома сторонами
конфлікту.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, опитавши
свідків: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_8, суд
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 42 Закону України «Про друковані
засоби масової інформації» редакція,
журналіст не несуть відповідальності
за публікацію відомостей, які не
відповідають дійсності, принижують
честь і гідність громадян і
організацій, порушують права і
законні інтереси громадян або являють
собою зловживання свободою
діяльності друкованих засобів
масової інформації і правами
журналіста, якщо вони є дослівним
відтворенням публічних виступів або
повідомлень суб'єктів владних
повноважень, фізичних та юридичних
осіб.

Як вбачається із змісту спірної статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2» журналістом використано
дослівні відтворення публічних
повідомлень ОСОБА_8 та матері вбитого
ОСОБА_10 - ОСОБА_18, зокрема:

«Коли ОСОБА_5 звільнили торік, 28 грудня»
він до мене приїжджав і просив , щоби я
змінила свідчення. Він сказав, що коли я
цього не зроблю, то зайдуть і мене і
моїх родичі… А якщо я зміню свідчення,
то для мене це дуже вигідно, бо він буде
на свободі і зможе заробляти гроші та
мені повертати. А ОСОБА_10, мовляв, уже
не повернеш. А на суді всі мої показання
перекрутили, навіть стверджують, що я
тоді була неадекватна…»

«… ОСОБА_5 звинувачує їх трьох у рекеті,
щоби його вину перекинути на
постраждалих…»

«… я вважаю, що в наших судах процвітає
корупція , - стверджує мати ОСОБА_10.-
Убивцю відпустили на волю, а справу
відправили на дорозслідування»

Це в судовому засіданні підтвердив
допитані в якості свідків: батько та
мати покійного - ОСОБА_15 та ОСОБА_14 Отже,
відповідачі в силу приписів статті 42
Закону України «Про друковані засоби
масової інформації» звільняються від
відповідальності за публікацію цих
фрагментів в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»

Європейський суд у справі «Джулі і Сарл
Лібератціон проти Франції» наголошує
«Від Суду вимагається дуже детально
вивчити, чи заходи втручання в свободу
преси, які застосували національні
суди, не мали наслідком відбити бажання
в учасників приймати участь в
наступних дебатах щодо цієї
кримінальної справи.

Суд нагадує, що покарання журналіста за
допомогу в розповсюдженні
висловлювань, які зроблені іншими
особами, буде серйозною перешкодою на
шляху участі преси в обговорені питань
визначного суспільного інтересу, а
тому, Суд підкреслює, що такі санкції не
можуть застосовуватися, окрім як за
наявності особливо важливих підстав.

В даній справі Суд вбачає, що
національний суд відкинув доводи
журналіста, що він діяв з добрими
намірами, лише через те, що репортаж з
прес-конференції не був поданий у формі
інтерв'ю, через що читачі могли хибно
уявити, що висловлювання належать
журналісту, а також не було дано змоги
слідчим суддям висловити власну точку
зору на події.

В світлі цього, Суд наголошує, що в
обов'язки національних судів не
входить заміняти пресу і вибирати
спосіб висвітлення подій. Стаття 10
захищає не лише ідею чи інформацію, але
також і форму, в якій така інформація».

Відповідно до частин першої та другої
статті 30 Закону України «Про
інформацію» ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, євисловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з
огляду на характер використання
мовно-стилістичних засобів
(вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Відповідно до статті 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх
відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів) і
спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практиці
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10
Конвенції.

Як зазначили допитані в судовому
засіданні свідки автор статті ОСОБА_6
перенесла в назву статті дослівну
цитату слів матері убитого ОСОБА_10 :
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Крім того, по тексту
статті наводяться слова ОСОБА_14 та
ОСОБА_8, які називають ОСОБА_5 «вбивцею»
ОСОБА_10

Відповідно до 15 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27 лютого 2009
року №1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» при
розгляді справ про захист гідності,
честі фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи
суди повинні застосувати положення
Конституції України, Цивільного
кодексу України, законів України та
інших нормативно-правових актів, що
регулюють вказані суспільні відносини.
Крім того, враховуючи положення статті
9 Конституції України,у зв'язку з
прийняттям Закону України від 23 лютого
2006 року «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди також
повинні застосовувати Конвенцію про
захист прав людини і основоположних
свобод та рішення Європейського суду
з прав людини як джерело права.

З огляду на матеріали публікацій,
досліджених судом першої інстанції,
слідство та судовий розгляд
кримінальної справи, порушеної в
відношенні ОСОБА_5 по факту вбивства в
ніч з 01 на 02 квітня 2012р. ОСОБА_10, майже 3
роки становить негаснучий суспільний
інтерес. За результатами судових
розглядів цієї кримінальної справи
спостерігала спільнота м. Чернівці та
Чернівецької області. Під час судових
розглядів неодноразово відбувалося
пікетування судів та прокуратурі під
гаслами «Вбивці мають бути покарані».
Під Міністерством закордонних справ
України проводило пікетування
азербайджанська діаспора на захист
ОСОБА_5

Так, вищезазначене детально
висвітлювалось в засобах масової
інформації. Зокрема, як вбачається з
матеріалів справи, різні статті були
опубліковані на веб-сайтах
«Правдошукач», Букінфо, в газетах
«Версіі», «Час», «Від і до», «Буковина»,
«Молодий буковинець» та інші. Власні
точки зору з приводу подій, що мали
місце в момент убивства ОСОБА_10 на
чисельних прес-конференціях
висловлювали ОСОБА_5, з однієї сторони,
та рідні і близькі убитого ОСОБА_10, - з
іншої. Телеканал «Інтер» присвятив цій
тематиці дві передачі під назвою
«Вбивство під наглядом» на Ток-шоу
«Стосується кожного».
Телерадіокомпанія «ТРК «Чернівці» в
рубриці «Теми дня» з власним
коментарем розмістило фрагменти відео
конференцій ОСОБА_14, ОСОБА_8 в сюжеті,
присвяченому вбивству ОСОБА_10

Це означає, що, безперечно, вбивство
ОСОБА_10, досудове та судове слідство по
даній справі викликали стійкий
суспільний інтерес. А отже, свобода
преси в цій ситуації повинна
користуватися особливим статусом,
оскільки засоби масової інформації
зобов'язані висвітлювати цю
інформацію, а громадськість в свою
чергу також має право її отримувати.

В рішенні по справі «Газета
«Україна-Центр» проти України»
Європейський суд з прав людини
зазначив, що повідомлення новин,
засноване на інтерв'ю або відтворенні
висловлювань інших осіб,
відредагованих чи ні, становить один з
найбільш важливих засобів, за
допомогою яких преса може відігравати
свою важливу роль "сторожового пса
суспільства". У таких справах слід
розрізняти ситуації, коли такі
висловлювання належали журналісту, і
коли були цитовані висловлювання іншої
особи, оскільки покарання журналіста
за публікацію висловлювань інших
осіб буде суттєво заважати пресі
сприяти обговоренню питань
суспільного значення. Для
перешкоджання журналісту
розповсюджувати висловлювання інших
осіб повинні існувати виняткові вагомі
підстави.

У справі «Єрсілд проти Данії» та у
справі «Тома проти Люксембургу»
Європейський суд постановив, що
«покарання журналіста за сприяння у
поширенні заяви, зробленою іншою
особою … було б суттєвою перешкодою
для участі преси в обговоренні питань,
що становлять громадський інтерес;
вдаватися до покарань слід лише за
наявності для цього особливо
серйозних підстав».

У справі «Тома проти Люксембургу» , в
якій уряд докоряв журналістові за те,
що той не відмежувався від наведених в
цитаті заяв, Суд визнав, що загальна
вимога до журналістів формально
відмежуватися від змісту цитат, які
могли б когось образити, спровокувати
або зашкодити чиїсь репутації, була б
несумісною з роллю преси як
постачальника поглядів, ідей та
інформації про поточні події».

Як вбачається зі змісту статті
«ІНФОРМАЦІЯ_2», вказана публікація
ґрунтується на інтерв'ю, яке
журналістам, в тому числі і ОСОБА_6 під
час прес-конференцій та пікетування
судів неодноразово давали матір
потерпілого ОСОБА_14 та ОСОБА_8, яка була
безпосереднім свідком вбивства
ОСОБА_10. Стаття відтворює
висловлювання вказаних осіб, а не
власні свідчення журналіста. Про це
наголосив с суді допитаний в якості
свідка ОСОБА_15

З численних інтерв'ю самого позивача,
які він надавав на різних
прес-конференціях та статтях в
газетах, він не заперечує того факту,
що ОСОБА_8 є його давньою знайомою. Тому,
безпідставною є вимога позивача про
спростування, як недостовірної,
інформації про те, що «… ОСОБА_8, свідок
подій, знайома з убивцею ОСОБА_5 від
2010року ….»;

Відповідно до частини 5 пункту 15
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009р. №1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, або містить відомості про
події та явища, яких не існувало
взагалі, або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що в ніч з 1 на 2
квітня 2012р. ОСОБА_10 було вбито
внаслідок проникаючого ножового
поранення грудної клітини зліва та
ушкодження серця. Крім цього, на тілі
ОСОБА_10 виявлені чисельні тілесні
ушкодження різних ступенів важкості. В
статті «Вбився гуляє на волі» автор
статті (як і особи, чиї слова цитуються
автором) слово «вбивця»
використовували не як юридичний термін
в контексті Кримінального кодексу
України.

Зі змісту статті видно, що слово
«вбивця» застосовується до ОСОБА_5 як
до особи, причетної до заподіяння
смерті ОСОБА_10. При цьому в розумінні
пересічного громадянина, особа, яка
причетна до позбавлення життя іншої
людини внаслідок нанесення їх тілесних
ушкоджень (в тому числі і ножового
поранення) є тим, хто її вбив -
«вбивцею». Суд погоджується з тим, що
для особи, яка не володіє спеціальними
знаннями в галузі права, слова «вбивця»
і «особа, яка причетна до вбивства» - є
синонімами, незалежно від мотивів
вбивства чи обставин його вчинення
(навіть за стану необхідної оборони.
Саме це під час чисельних публічних
виступів, як було встановлено в суді,
намагалися донести до громадськості
рідні загиблого.

Журналіст газети «Версії» ОСОБА_6.
інтерв'ю у учасників подій та коментарі
до них розмістила під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Позивач просив визнати
цей заголовок недостовірним. Однак суд
вважає, що такий заголовок в цій
конкретній справі не може бути
визнаним недостовірним, виходячи з
наступного.

Як вже зазначалося вище, судом
встановлено, що ОСОБА_10 дійсно було
вбито шляхом нанесення ножового
поранення у серце та заподіяння йому
інших тілесних ушкоджень різного
ступеня тяжкості. Тобто, мало місце
вбивство. При цьому, в жодному випадку в
заголовку статті не йде мова про
правову кваліфікацію причини смерті.
Враховуючи те, що вбивство ОСОБА_10 до
даного часу не розкрито, а винні не
покарані (про що суд першої інстанції
сам наголосив в своєму рішенні), автор
статті, на думку суду, мала право
назвати цю статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2». Отже,
беззаперечно заголовок статті не
містить в собі недостовірної
інформації, тим більше, що у заголовку
не згадується прізвище ОСОБА_5, назва
статті не несе недостовірної
інформації, а тому такий заголовок
жодним чином не принижує честі та
гідності Позивача.

З огляду на практику Європейського
суду з прав людини, суд першої
інстанції не погоджується з
твердженням представника позивача про
те, що інформація, яку він вимагає
визнати недостовірною та спростувати,
порушує принцип презумпції
невинуватості через відсутність
обвинувального вироку.

Так, в своєму рішенні по справі «Далбан
проти Румунії» Європейський суд
зазначив, що « не можна погодитися з
доводами національних судів, що для
встановлення неправдивої інформації в
публікації є достатнім самого факту
відсутності судових справ».

В рішенні по справі «Дюпуіс та
інші проти Франції» «Суд зазначає, що
необхідно з особливою обмеженість
визначатися чи існує необхідність
покарання журналістів за поширення
інформації, яка порушує таємницю
слідства та презумпцію невинуватості,
якщо своїми діями журналісти сприяють
суспільній дискусії і таким чином
виконують роль «сторожових псів
демократії». Стаття 10 Конвенції
захищає право журналістів
розголошувати інформацію в інтересах
суспільства, доводячи при цьому, що
діють з «добрими намірами» (в інтересах
суспільства, а не для власної вигоди),
інформація детально відповідає
справжнім обставинам справи, є
надійною та точною у відповідності з
етикою журналістики.

Крім того, що оспорювана позивачем
інформація була отримана журналістами
від свідків подій та родичів померлого
під час їх прес-конференцій та судового
розгляду, засоби масової інформації
Буковини отримали цю інформацію від
начальника УМВС України в Чернівецькій
області під час його прес-конференції.

З цього приводу Європейський Суд з прав
людини у справі «Бладет Тромсо і
Стенсаас проти Норвегії» вказав, що
«на думку Суду, преса вправі
покладатися на достовірність
тверджень, зроблених офіційними
посадовцями, коли йде річ про питання
громадянського інтересу, і в обов'язки
преси не входить проводити своє власне
незалежне розслідування на
підтвердження слів офіційних осіб».

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст..ст. 3,4, 10,11,57,58,60,61,212-215,294,349 ЦПК
України, ст.9 Конституції України,
Законом України від 23 лютого 2006 року
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" , ст.42 Закону України «Про
друковані засоби масової інформації»,
Постановою Пленуму Верховного суду
України від 27 лютого 2009р. №1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», ст. 30 Закону України
"Про інформацію", ст. 277 ЦК України, суд, -

Р І Ш И
В:

В задоволенні позову представника
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про спростування недостовірних
відомостей, викладених у статті ОСОБА_6
під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розміщена
у випуску газети «Версії» НОМЕР_1 за
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також в мережі Інтернет
на веб-сайті газети http://versii.cv.ua/-
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області через Шевченківський районний
суд м.Чернівці протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
М.І.Данилюк