Справа № 372/4304/14-ц Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М.Провадження №
22-ц/780/6578/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 23 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за несвоєчасне виконання
зобов'язання,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом про стягнення
неустойки за несвоєчасне виконання
зобов'язання. Заявлені вимоги
мотивував тим, що 26 червня 2013 року між
ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 укладено договір виготовлення
та монтажу сходів за місцем проживання
позивача у АДРЕСА_1. Згідно п. 3.3
договору 27 червня 2013 року відповідачу
перерахована повна вартість
замовлення у сумі 38000 грн., термін
виконання замовлення - два місяці,
своїх зобов'язань відповідач не
виконав, прострочення зобов'язання
становить 365 днів. Посилаючись на ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. 25 Правил побутового
обслуговування, ст. 549 ЦК України,
позивач просив стягнути із відповідача
на його користь неустойку в розмірі 416100
грн.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 23 жовтня 2014 року
провадження у справі закрито.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, просив скасувати
ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 23 жовтня 2014 року
і направити справу для продовження
розгляду по суті.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Закриваючи провадження в справі, суд
першої інстанції виходив із того, що
сторонами договору, з приводу
виконання якого існує спір, є два
господарюючих суб'єкти, а тому спір
підлягає розгляду в порядку ГПК
України.

Однак із означеними висновками
погодитися не можна, виходячи із
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства. Суди
розглядають справи, визначені у
частині першій цієї статті, в порядку
позовного, наказного та окремого
провадження.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст. ст. 1, 2 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Господарський суд порушує справи за
позовними заявами: підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів; державних та інших органів,
які звертаються до господарського суду
у випадках, передбачених законодавчими
актами України; прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави; Рахункової палати,
яка звертається до господарського суду
в інтересах держави в межах
повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України.
Господарський суд порушує справи про
банкрутство за письмовою заявою
будь-кого з кредиторів, боржника.

Із матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 19 вересня 2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за несвоєчасне виконання
зобов'язання. Обґрунтовуючи свої
вимоги, позивач вказував на
невиконання відповідачем умов
договору виробництва-продажу
столярних виробів (продукції), і просив
захистити його права саме як фізичної
особи (споживача).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, обираючи
спосіб захисту своїх прав, звернувся до
суду із позовом як фізична особа, а не
як представник ТОВ «АВМ», суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про підвідомчість спору суду
господарського судочинства, оскільки
підвідомчість справ за господарським
судочинством визначається не лише
змістом договору, який є предметом
спору, а й суб'єктним складом осіб,
зокрема правовим статусом позивача,
який має бути юридичною особою або
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності.

Відтак, суд першої інстанції мав
вирішити питання про наявність або
відсутність передбачених законом
підстав для задоволення позову ОСОБА_1,
який звернувся до суду за захистом
своїх прав як фізична особа, і ухвалити
відповідне рішення, а не закривати
провадження в справі, посилаючись на
необхідність розгляду спору між даними
сторонами в порядку господарського
судочинства.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду скасуванню з
передачею справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції в
іншому складі суду відповідно до вимог
ст. 311 ЦПК України, оскільки
постановлена за неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідності висновків суду
обставинам справи та із порушенням
норм процесуального права, що призвели
до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 23 жовтня 2014 року
скасувати та передати справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.