АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції: Бабко В.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» за довіреністю -
Шуліки Аліни Володимирівни на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 09 вересня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

02 червня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у
якому просив стягнути з нього на свою
користь заборгованість у розмірі 21 735, 20
грн. за кредитним договором від 06
березня 2006 року та вирішити питання про
розподіл судових витрат. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 06 березня 2006
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір, відповідно
до умов якого він отримав кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 48 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Банк
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором належним чином. Відповідно
до п. 6.5. Умов надання банківських
послуг, позичальник зобов'язується
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його користування, за
перевитрати платіжного ліміту, а також
оплачувати комісії на умовах,
передбачених договором. Згідно п.п. 6.6
Умов надання банківських послуг у разі
невиконання зобов'язання за договором,
позичальник зобов'язаний на вимогу
банку виконати зобов'язання з
повернення кредиту (у тому числі
простроченого кредиту та Овердрафту),
оплати винагороди банку. При порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більше, ніж на
120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500
гривень та 5 % від суми позову. У зв'язку
із невиконанням позичальником взятих
на себе зобов'язань станом на 05 травня
2014 року утворилась заборгованість у
розмірі 21 735, 20 грн.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 09 вересня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
було відмовлено.

02 жовтня 2014 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» за довіреністю - Шуліка
А.В. подала апеляційну скаргу на
вказане рішення, у якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин у справі,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов
ПАТ КБ «ПриватБанк». В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказала, що
платіжна картка є лише спеціальним
засобом для отримання та перерахування
коштів, а тому строк її дії не припиняє
строку дії договору. Також апелянт
вказала, що відповідно до п. 9.12 Умов
надання банківських послуг кредитний
договір неодноразово продовжував свою
дію, а тому перебіг строку позовної
давності не розпочався та не міг
закінчитися.

У судовому засіданні представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» за довіреністю -
Хитрова Л.В. апеляційну скаргу
підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 06 березня 2006 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
(позичальник) було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в розмірі 3 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 4 % на місяць за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості та з кінцевим терміном
повернення кредитних коштів
відповідно до строку дії картки, що
вбачається із заяви клієнта банку (а.с.
6).

Із розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 06 березня 2006
року, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк»,
вбачається, що станом на 05 травня 2014
року заборгованість ОСОБА_2 за
кредитним договором становить 21 735, 20
грн., з яких:

- заборгованість за кредитом
становить 2 847, 01 грн.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом становить 17 376, 99
грн.;

- 500 грн. фіксованої частини штрафу;

- 1 011, 20 грн. процентна складова
штрафу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст.ст. 256-257,
п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261 ЦК України та
виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом після
спливу строку позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем, клопотання про
поновлення строку позовної давності не
заявлялося.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК
України встановлює, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк (а.с. 7-9).

Із заяви клієнта (позичальника)
вбачається, що строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії картки
(а.с. 6).

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і правил
надання банківських послуг строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

У постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року, прийнятій в
результаті перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 серпня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості, вказано, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що строк дії кредитної
картки закінчився 31 липня 2008 року,
востаннє кошти на погашення кредитної
заборгованості були внесені 28 грудня
2006 року.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачу про
порушення відповідачем його права
стало відомо з 01 серпня 2008 року (з
наступного дня після закінчення строку
дії кредитної картки), а тому трирічний
строк для звернення до суду з даним
позовом закінчився 01 серпня 2011 року.
ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості лише 02 червня 2014 року,
тобто з пропуском строку позовної
давності, що є підставою для відмови у
задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що платіжна
картка є лише спеціальним засобом для
отримання та перерахування коштів, а
тому строк її дії не припиняє строку
дії договору, колегія суддів відхиляє
як такі, що не узгоджуються з
постановою Верховного Суду України від
19 березня 2014 року, прийнятою за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судами
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, що є
обов'язковою для всіх судів України
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
строк дії кредитного договору не
закінчився, а тому перебіг строку
позовної давності не розпочався та не
міг закінчитися, оскільки кінцевий
строк повного погашення кредиту
визначається останнім днем місяця дії
картки, а не закінченням строку дії
договору.

Отже, рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 09 вересня 2014 року є
законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» за
довіреністю - Шуліки Аліни
Володимирівни -відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 09 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді