У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Національної медичної академії
післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика,
третя особа - ректор Національної
медичної академії післядипломної
освіти ім. П.Л. Шупика Вороненко Юрій
Васильович, про стягнення матеріальної
та моральної шкоди, завданої
невиконанням рішення суду, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 14 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 20 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що рішенням
Ірпінського міського суду від 23
вересня 2011 року ії поновлено на роботі
на посаді головного лікаря
стоматологічної поліклініки
національної медичної академії
післядипломної освіти імені П.Л.Шупика.
Відповідач добровільно відмовився
поновити її на роботі, тому державною
виконавчою службою його двічі було
притягнуто до адміністративної
відповідальності, а 16 лютого 2012 року
державною виконавчою службою до
прокуратури Шевченківського району м.
Києва було направлене подання для
порушення кримінальної справи. За
результатами розгляду даного подання
прокуратурою Шевченківського району м.
Києва двічі було відмовлено у
порушенні кримінальної справи.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 31 серпня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 10 жовтня 2012 року, був частково
задоволений позов ОСОБА_4, стягнуто на
її користь 27 321 грн в якості компенсації
за 10 місяців затримки виконання
рішення суду від 23 вересня 2011 року за
період з жовтня 2011 року по
липень 2012 року.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 13 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 2 грудня 2013 року, рішення суду від 23
вересня 2011 року було скасовано у
зв'язку із нововиявленими обставинами,
у позові про поновлення ії на роботі
було відмовлено. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року у відкритті
касаційного провадження за скаргою
ОСОБА_4 відмовлено.

Зазначає, що незважаючи на скасування у
серпні 2013 році рішення суду про
поновлення її на роботі, позивач
вважає, що у зв'язку з невиконанням
зазначеного рішення суду на протязі
тривалого періоду часу з відповідача
на її користь підлягає стягненню
середній заробіток за час такої
затримки за 14 місяців, а саме з серпня
2012 року по вересень 2013 року включно.
Оскільки її середньомісячний
заробіток складав 2 732 грн 10 коп.,
просила суд стягнути з відповідача на
її користь матеріальну шкоду в розмірі
38 249 грн 40 коп., а також 10 тис. грн. як
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 14 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 20 жовтня 2014 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить про
задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної
інстанції, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки судове рішення про
поновлення ОСОБА_4 на роботі скасоване
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
а тому підстави для стягнення
матеріальної та моральної шкоди у
зв'язку з невиконанням рішення суду
відсутні.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 14 липня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 20 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник