Справа № 487/7586/13ц
Провадження №2-о/487/20/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.03.2014 року
Заводський районний суд м.
Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини
С.В., при секретарі - Горта О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою до заінтересованої особи -
Управління Державної міграційної
служби у Миколаївській області про
встановлення факту постійного
проживання на території України з 1989
року в тому числі на момент
проголошення незалежності України
24.08.1991 року та набрання чинності Закону
України "Про громадянство" від 13.11.1991
року і до теперішнього часу.

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона
в серпні 2012 року звернулась до
Управління Державної міграційної
служби у Миколаївській області з метою
отримання нею паспорта громадянина
України. Але 15.08.2012 року отримала
відповідь про відмову в видачі
паспорта громадянина України, оскільки
нею не було надано документів, що
підтверджують громадянство України та
свідоцтво про народження. Проте, вона
народилась у 1989 році у м. Миколаїві та з
дня народження постійно проживала в
Україні, що підтверджується: довідкою
міської дитячої лікарні №2 від 24.07.2012
року, згідно якої вона з народження та
2002 року перебулвала на обліку в дитячої
консультації та проживала за адресою:
АДРЕСА_1; довідкою ЖЕК №4 від 07.10.1999 року,
згідно якої вона разом зі своїм батьком
ОСОБА_2, який є громадянином України,
проживала за адресою АДРЕСА_1 з
народження та по 2002 рік, що також
підтверджується актом про проживання
ТОВ "ЛІС-Центр С" та актом про
проживання, згідно якого вона з 2003 року
і по теперішінй час проживає за
адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні заявник
заявлені вимоги підтримала,
підтвердила викладені обставини,
просила заяву задовольнити.

В судовому засіданні
представник заінтересованої особи
заявлені вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, оскільки
заявником не надано жодного доказу на
підтвердження факту постійного
проживання на території України з 1989
року в тому числі на момент
проголошення незалежності України
24.08.1991 року та набрання чинності Закону
України "Про громадянство" від 13.11.1991
року.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Питання встановлення, оформлення
та перевірки належності до
громадянства України, прийняття до
громадянства України, оформлення
набуття громадянства України,
припинення громадянства України,
скасування рішень про оформлення
набуття громадянства України, а також
процедури подання цих документів та
провадження за ними врегульовано
Законом України "Прро громадянство
України", указом Президента України від
27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання про
організацію виконання Закону України
"Про громадянство України", яким
затверджено Порядок провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про громадянство" проживання на
території України на законних
підставах - це проживання в Україні
іноземця чи особи без громадянства, які
мають у паспорті громадянина
колишнього СРСР зразка 1974 року
відмітку про постійну чи тимчасову
прописку на території України, або
зареєстрували на території України
свій національний паспорт, або мають
посвідку на постійне чи тимчасове
проживання на території України, або їм
надано статус біженця чи притулок в
Україні.

Відповідно до ст. 3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є 1. усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 р.) постійно проживали на
території України; 2. особи, незалежно
від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали на Україні і не були
громадянами інших держав.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про громадянство України», особа, яка
сама чи хоча б один з її батьків, дід чи
баба, рідні (повнорідні та
неповнорідні) брат чи сестра, син чи
дочка, онук чи онука народилися або
постійно проживали до 24 серпня 1991 року
на території, яка стала територією
України відповідно до Закону України
«Про правонаступництво України» або
яка сама чи хоча б один з її батьків, дід
чи баба, рідні (повнорідні та
неповнорідні) брат чи сестра
народилися або постійно проживали на
інших територіях, що входили на момент
їх народження або під час їх постійного
проживання до складу Української
Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР), і є особою без
громадянства або іноземцем, який подав
зобов'язання припинити іноземне
громадянство, та подала заяву про
набуття громадянства України, а також
її неповнолітні діти реєструються
громадянами України. Іноземці, які є
громадянами (підданими) кількох держав,
подають зобов'язання припинити
громадянство всіх цих держав. Іноземці,
яким надано статус біженця в Україні чи
притулок в Україні, замість
зобов'язання припинити іноземне
громадянство подають декларацію про
відмову особи, якій надано статус
біженця в Україні чи притулок в
Україні, від іноземного громадянства.

Як встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_1 в серпні 2012 року
звернулась до Управління Державної
міграційної служби у Миколаївській
області з метою отримання нею паспорта
громадянина України.

Згідно відповіді за №54 від 15.08.2012
року Управління Державної міграційної
служби у Миколаївській області
заявнику було відмовлено в видачі
паспорта громадянина України, оскільки
нею не було надано документів, що
підтверджують громадянство України та
свідоцтво про народження.

Згідно повторного свідоцтва про
народження, виданого 11.07.2013 року
Центральним відділом РАЦС
Миколаївського міського управління
юстиції, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
у м. Миколаїві, про що 05.10.1999 року
складено відповідний актовий запис №49,
батьками вказані: батько - ОСОБА_3 та
мати - ОСОБА_4.

На підтвердження факту
постійного проживання в Україні з 1989
року, ОСОБА_1 надала: довідку від 24.07.2012
року міської дитячої лікарні №2, згідно
якої вона з народження та 2002 року
перебулвала на обліку в дитячої
консультації та проживала за адресою:
АДРЕСА_1; довідку ЖЕК №4 від 07.10.1999 року,
згідно якої вона разом зі своїм батьком
ОСОБА_2, який є громадянином України,
проживала за адресою АДРЕСА_1 з
народження та по 2002 рік, акт про
проживання ТОВ "ЛІС-Центр С" та акт про
проживання, згідно якого вона з 2003 року
і по теперішінй час проживає за
адресою: АДРЕСА_2.

Проте, згідно довідки №176/6.2.6/20 від
28.02.2014 року головного лікаря міської
дитячої лікарні №2, довідка від 24.07.2012
року міської дитячої лікарні №2 ОСОБА_1
не видавалась, оскільки Варваравка
(вул. Зустрічна) перейшла до вказаної
лікарні у 2008 році, коли заявниця вже
була повнолітньою.

При цьому, згідно довідки
начальника Заводського РВ у м.
Миколаєаві УДМС України в
Миколаївській області №2/3-671 від 01.03.2014
року, ОСОБА_2 з 22.09.1989 року був постійно
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та
знятий з реєстраційного обліку 18.06.1998
року за адресою: АДРЕСА_1, де
зареєстрований до теперішнього часу.

Згідно довідки ОДАБ при УМВС
України в Миколаївській області від
26.02.2014 року ОСОБА_1 в Миколаївській
області зареєстрованої або знятої з
реєстрації не значиться.

Крім того, безпідставі посилання
заявника на те, що її батька
вітрінський Ф.Ф. Є громадянином
України, оскільки відповідно до
актового запису №49 від 05.10.1999 року про
народження ОСОБА_1 її батьком вказаний -
ОСОБА_3.

Таким чином, суд вважає, що
заявником не надано доказів на
підтвердження того, що вона постійно
проживала на території України з дня
народження та на момент проголошення
незалежності України 24.08.1991 року та
набрання чинності Закону України "Про
громадянство" від 13.11.1991 року.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до переконання, що заява
ОСОБА_1 є не обгрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 256 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення факту постійного
проживання на території України -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів після його оголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області в строк і
порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК
України.

Суддя

С.В. Щербина

Заводський районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді:
Притуляк І.О.

при секретарі:
Будикіної А.Л.,

за участю представника позивача:
ОСОБА_6