У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Київської області від 2 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, у якому, з урахуванням
уточнень, просила визнати за нею право
власності на 1/2 частини будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у
м. Богуславі, 1/2 частини гаража
АДРЕСА_5 у м. Богуславі, а за
відповідачем - на автомобілі ГАЗ 51,
державний номерний знак НОМЕР_1, ЗАЗ
110557, державний номерний знак НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
сторони з 28 травня 1983 року
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано рішенням
Богуславського районного суду
Київської області від 8 серпня 2011 року.
Зазначає, що за час перебування в шлюбі
з відповідачем вони набули зазначене
майно, яке підлягає поділу у рівних
частинах.

У свою чергу ОСОБА_4 звернувся до суду
із зустрічним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просив визнати за
ним право власності на житловий
будинок АДРЕСА_6 у м. Богуславі,
автомобіль ЗАЗ 110557, державний номерний
знак НОМЕР_2, а за ОСОБА_3 - на квартиру
АДРЕСА_1. Інше майно пропонує розділити
на розсуд суду.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 22
січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 -
повністю.

Визначено рівними частки майна
колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, та розділено
належне їм рухоме та нерухоме майно у
співвідношенні 1/2 до 1/2 частини.

Виділено у володіння, розпорядження,
користування з визнанням права
власності за ОСОБА_4 легковий
автомобіль марки ЗАЗ - 110557 - 2003
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2, білого кольору, об'єм двигуна
1197, вартістю 17 265 грн, вантажний
автомобіль марки ГАЗ 51,
державний номерний знак НОМЕР_1 - 1953
року випуску, зеленого кольору,
вартістю 6 474 грн, а всього на загальну
суму 23 739 грн. У решті позовних вимог
відмовлено.

Виділено частку ОСОБА_4 із квартири
АДРЕСА_2 за рахунок іншого спільного
майна, припинено право власності на
неї, та виділено у володіння,
розпорядження, користування з
визнанням права власності за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_3, вартістю 143
196 грн.

Виділено у володіння, розпорядження,
користування з визнанням права
власності за ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_6 у
м. Богуслав Київської
області вартістю 83 980 грн., нежитлову
будівлю АДРЕСА_5 у м. Богуслав
Київської област,і вартістю 32 976 грн, а
всього на загальну суму 116 956 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 625
грн 25 коп за різницю в ідеальних
частках у спільному майні подружжя.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 2 червня 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Спільне майно
подружжя поділено і визнано за ОСОБА_3
та ОСОБА_4 право власності на Ѕ
частини за кожним на автомобіль ЗАЗ
110557, державний номерний знак НОМЕР_2,
автомобіль ГАЗ 51, державний номерний
знак НОМЕР_1, будинок АДРЕСА_6 у м.
Богуславі Київської області, нежитлову
будівлю (гараж з погребом) АДРЕСА_5 у м.
Богуславі Київської області. У решті
позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення районного суду.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов ОСОБА_3 та повністю
позов ОСОБА_4 виходив із того, що ОСОБА_4
запропонував найбільш доцільний
варіант поділу майна, що приймається
судом до уваги, оскільки при цьому
права сторін порушені не будуть, все
зазначене сторонами майно є об'єктом
спільної сумісної власності
колишнього подружжя.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення районного суду, постановляючи
нове рішення про часткове задоволення
позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виходив із
того, що судом неправильно обрано
варіант поділу спільного майна
колишнього подружжя, оскільки на
депозитному рахунку суду не було
попередньо внесено відповідної
грошової суми, яку присуджено одному з
подружжя замість його частки у праві
спільної сумісної власності на майно.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Судами попередніх інстанції
установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували в зареєстрованому шлюбі з 28
травня 1983 року, який розірвано рішенням
Богуславського районного суду
Київської області від 8 серпня 2011 року.

У період шлюбу сторони придбали
житловий будинок АДРЕСА_6 у м. Богуславі
Київської області, вартістю 83 980 грн за
договором купівлі-продажу від 2 лютого
2000 року, який зареєстрований 21 лютого
2000 року на ім'я ОСОБА_4 Разом з
придбанням будинку виконавчим
комітетом Богуславської міськради 4
листопада 2002 року видано свідоцтво про
право власності на гараж з погребом
АДРЕСА_5 у м. Богуславі
Київської області, яке зареєстровано 4
листопада 2002 року. Також на ім'я ОСОБА_4
зареєстровані і автомобілі ГАЗ 51,
державний номерний знак НОМЕР_1, та ЗАЗ
110557, державний номерний знак
НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма ст. 368
ЦК України.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. При цьому беруться до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення для справи.

Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом (п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»).

У силу частин 4 та 5 ст. 71 СК України при
поділі майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
в разі, якщо речі є неподільними,
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно допускається лише за його згодою
та попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Звертаючись з позовами, сторони
просили не лише встановити обсяг
спільного сумісного майна подружжя,
але і поділити його. Своїм рішенням суд
визнав майно лише спільною сумісною
власністю, проте спір в частині
розподілу спільного майна залишився не
вирішеним. При цьому суд не з'ясував,
яке саме майно підлягає поділу,
оскільки ОСОБА_3 просила визнати
спільний майном колишнього подружжя
житловий будинок, гараж, погріб, два
автомобілі, а ОСОБА_4 також просив
включити до спірного майна квартиру.
Зазначена квартира судом апеляційної
інстанції виключена зі спільного майна
подружжя.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог
ст. ст. 212, 214 ЦПК України не встановив
обсяг спільного майна подружжя, яке
підлягає поділу. Крім того, не було
встановлено вартості спірного майна,
оскільки вартість майна була визначена
за допомогою експертизи лише в частині
гаража з погребом та квартири, вартість
решти майна була визначена за оцінкою
ОСОБА_3

Також є необґрунтованим висновок суду
про те, що у разі коли жоден із подружжя
не вчинив дій щодо внесення коштів на
депозитний рахунок суду, а неподільні
речі не можуть бути реально поділені
між собою відповідно до їх часток, суд
визнає ідеальні частки в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності. Разом з тим ОСОБА_4
порушувалося питання про поділ майна, а
не визначення часток у спірному майні.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 212-214
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338
ЦПК України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 2 червня 2014 року скасувати,
справу передати на новий апеляційний
розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко