Справа №576/2560/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кривцова Г. В.Номер
провадження 22-ц/788/2158/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 27
УХВАЛА

10 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк»

на ухвалу судді Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 листопада 2014 року про відкриття
провадження

у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
захист прав споживача банківських
послуг,

в с т
а н о в и л а:

Ухвалою судді Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 листопада 2014 року відкрите
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про захист прав споживача банківських
послуг.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ПАТ
КБ «ПриватБанк», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
скасувати та передати справу за
підсудністю до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровськ.

Посилається, зокрема, на те, що послуги
за банківським вкладом не підпадають
під дію Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки обов'язковою
умовою вкладу є отримання вкладником
прибутку, а тому даний позов має
розглядатись за загальним правилом
підсудності за місцезнаходженням
відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
яка підтримала скаргу з викладених в
ній мотивів, представника позивача,
який заперечує проти скарги та вважає
ухвалу суду вірною, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

31 жовтня 2014 року позивач в особі свого
представника ОСОБА_4 звернувся до суду
з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в
якому просив стягнути з банку на його
користь 57364,38 грн. та нараховані
відсотки у сумі 4365,74 грн., всього 61730,12
грн. які знаходяться на його
накопичувальному рахунку (вкладі) за
договором SAMDN4920.

Позовні вимоги мотивуються тим, що
позивач відкрив у ПАТ КБ «ПриватБанк»
накопичувальний рахунок (вклад), до
якого видана картка банку НОМЕР_1, з
терміном дії до квітня 2016 року. На
вказаному рахунку знаходяться власні
заощадження позивача: кошти у розмірі
57364,38 грн. та нараховані відсотки в сумі
4365,74 грн., всього 61730,12 грн.

У зв'язку з тим, що позивач працює у м.
Севастополь АР Крим, рахунок був
відкритий на території АР Крим і там
він отримував картку банку, з допомогою
якої здійснюється доступ до коштів.

На даний час позивач перебуває у
Сумській області, однак при усному
зверненні до працівників ПАТ КБ
«ПриватБанк» йому відмовили у знятті
коштів.

08 жовтня 2014 року позивач письмово
звернувся через Сумську філію
відповідача з заявою про розірвання
договору банківського вкладу та з
вимогою сплатити кошти і відсотки, але
на його електронну адресу надійшов
лист, яким йому фактично відмовили у
виплаті коштів, пославшись на те, що на
території АР Крим банк не веде свою
діяльність.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу та нарахованих
відсотків, позивач посилався на
положення Закону України «Про захист
прав споживачів» і ч. 5 ст. 110 ЦПК
України, якою визначена підсудність
справ за вибором позивачів, та
звернувся з позовом про захист прав
споживача за своїм зареєстрованим
місцем проживання.

Відкриваючи провадження в цивільній
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що вказана справа підсудна
Глухівському міськрайонному суду,
оскільки позивач звернувся до суду з
позовом про захист прав споживача за
своїм зареєстрованим місцем
проживання.

Оскаржувана ухвала суду відповідає
вимогам процесуального права.

Питання територіальної підсудності
регулюються положеннями статей 107 - 117
розділу III глави 1 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до
юридичних осіб пред'являються в суд за
їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК позивачу в
справах про захист прав споживачів
надано право на свій розсуд пред'являти
позов: за місцезнаходженням
відповідача, за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування споживача
або за місцем заподіяння шкоди чи
виконання договору.

Закон України "Про захист прав
споживачів" регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації політики у сфері захисту
прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 цього Закону,
споживач - це фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Згідно роз'яснень, які містяться в ч. 2 п.
2 постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду справ
за позовами про захист прав
споживачів», оскільки Закон не
визначає певних меж своєї дії, судам
слід мати на увазі, що до відносин, які
ним регулюються, належать, зокрема, ті,
що виникають із договорів, в тому числі,
про надання фінансово-кредитних послуг
для задоволення власних побутових
потреб громадян (у тому числі про
надання кредитів, відкриття й ведення
рахунків, проведення розрахункових
операцій, приймання і зберігання
цінних паперів, надання
консультаційних послуг).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
передбачено, що фінансова послуга - це
операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 вказаного Закону,
метою державного регулювання ринків
фінансових послуг в Україні є, в тому
числі, захист інтересів споживачів
фінансових послуг.

Отже, правовідносини, які виникають із
договорів банківського вкладу, як такі,
що пов'язані з наданням фінансових
послуг, підпадають під дію Закону
України «Про захист прав споживачів»
як під час укладення, так і під час його
виконання.

Відповідно до вищезазначених положень
ЦПК України, право вибору між судами,
яким, згідно із загальним правилом
територіальної підсудності і правилом
альтернативної підсудності, підсудна
дана справа, належить виключно
позивачу. У такому випадку суд не
вправі повернути позивачу заяву з
мотивів непідсудності справи даному
суду.

Крім того, відповідно до положень ст.
ст. 11, 31 ЦПК України, сам позивач
визначає підставу та предмет позову, а
тому, якщо у позовній заяві міститься
посилання на порушення відповідачем
прав позивача як споживача, право
вибору суду для звернення з таким
позовом належить позивачу.

З огляду на це на стадії відкриття
провадження у справі суд не вправі
робити висновок про те, чи порушені
права та інтереси позивача як
споживача та чи поширюється дія Закону
України "Про захист прав споживачів" на
спірні правовідносини. Такі висновки
суд може зробити лише при розгляді
справи по суті.

З цих підстав не може бути скасована
оскаржувана ухвала з посиланням на те,
що спірні правовідносини не
регулюються Законом України "Про
захист прав споживачів" і позивач не є
споживачем послуг відповідача за
договором банківського вкладу, а тому
відкриття провадження у справі за
місцем проживання позивача не можна
вважати незаконним.

Крім того, відповідно до статті 93 ЦК
України, місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Відповідач не спростував тієї
обставини, що він веде банківську
діяльність і за місцем проживання
позивача, який зареєстрований в
с.Червоне Глухівського району, тобто на
території, підсудній Глухівському
міськрайонному суду, а тому, відповідно
до ст. 93 ЦК України, позивач вірно
звернувся до цього суду і за правилами
загальної підсудності.

Відкриття провадження у даній справі у
вказаному суді відповідає і ч. 2 ст. 109
ЦПК України. Вимоги відповідача
передати справу на розгляд до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська є безпідставними.

Враховуючи наведене, оскаржувана
ухвала місцевого суду відповідає
вимогам процесуального права. Суддя
суду першої інстанції дійшла
обґрунтованого висновку про
підсудність справи суду за місцем
проживання позивача, наведені в
апеляційній скарзі доводи є
необґрунтованими, а тому відсутні
підстави для її задоволення та
скасування ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 -315 ЦПК
України, колегія суддів

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу судді Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 04 листопада 2014 року про відкриття
провадження в даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і не може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий -

Судді -