Справа №473/2481/14-ц 01.09.2014 01.09.2014 01.09.2014
Провадження №22-ц/784/2322/14
ення №22-ц/784/2322/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач апеляційного
суду Серебрякова Т.В.
Рішення

Іменем України

01 вересня 2014 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Кушнірової Т.Б.,
Серебрякової Т.В.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участю прокурора Дзюбан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

першого заступника прокурора
Миколаївської області

на рішення Вознесенського
міськрайонного суду міста
Миколаївської області від 08
липня 2014 року

ухваленого за позовом

Вознесенського міжрайонного прокурора
Миколаївської області

до

ОСОБА_3

про

відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок незаконної рубки лісу

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року Вознесенський
міжрайонний прокурор Миколаївської
області звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок незаконної рубки
лісу.

Позивач зазначав, що під час перевірки
встановлено, що 04 лютого 2014 року на
території Новосілківської сільської
ради Вознесенського району
Миколаївської області відповідач
здійснив незаконну порубку дерев роду
акації в загальній кількості 11 дерев,
про що 03 квітня 2014 року було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за №1. Постановою
інженера з охорони та захисту лісу від
03 квітня 2014 року
відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 85 грн., що є
підставою для відшкодування останнім
і завданих збитків.

Посилаючись на викладене, просив позов
задовольнити, стягнути з
ОСОБА_3 10 371 грн. 72 коп. збитків,
заподіяних лісу, шляхом зарахування
вказаної суми до місцевого бюджету
Новосілківської сільської ради
Вознесенського району Миколаївської
області.

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 08 липня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи та
порушення норм матеріального права.

Перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
міськрайонний суд виходив із того, що
суду не надано доказів вини
відповідача щодо незаконної порубки
лісу та завдання шкоди державі, а
протокол інженера з охорони та захисту
лісу про адміністративне
правопорушення від 03 квітня 2014 року не
є належним та допустимим доказом у
справі, оскільки в ньому встановлена
вина в скоєнні іншого правопорушення,
передбаченого ст.65-1 КУпАП та шкода від
цих протиправних дій не визначається
постановою Кабінету Міністрів України
№665 від 23 липня 2008 року.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками міськрайонного суду
з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою №1 інженера з охорони та
захисту лісу Державного підприємства
«Вознесенське лісове господарство»
від 03 квітня 2014 року
відповідача ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.65-1 КУпАП - знищення захисних лісових
насаджень та накладено штраф.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» від 25 червня 1991 року (з
наступними змінами та доповненнями),
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

За змістом ст.105 Лісового кодексу
України порушення лісового
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення
лісового законодавства несуть особи,
винні, зокрема, у незаконному
вирубуванні та пошкодженні дерев і
чагарників.

За загальними правилами, встановленими
ст.1166 ЦК України, для відшкодування
шкоди необхідно: наявність самої шкоди,
неправомірність дій (бездіяльності)
особи, що її заподіяла, за умови, що її
дії були неправомірними, між ними і
шкодою є безпосередній причинний
зв'язок, та є вина зазначеної особи.

До того ж, перераховані підстави
визнаються загальними, оскільки для
виникнення відповідальності їх
наявність вимагається в усіх випадках,
якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, цивільне законодавство у
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо у процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності й диспозитивності
цивільного процесу, саме на
відповідача покладено обов'язок
доведення відсутності протиправності
його поведінки, завданої шкоди,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та шкодою, а також його вини
у завданні шкоди позивачу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
помилково виходив із того, що вина
відповідача у незаконній порубці
дерев не підтверджена належними
доказами.

Втім, поза увагою міськрайонного суду
залишилось те, що постанова в
адміністративній справі не є єдиним і
допустимим доказом, який підтверджує
вину особи, у цивільній справі про
відшкодування шкоди, а лише відповідно
до ч.4 ст.61 ЦПК України
звільняє від доказування таких
обставин як, чи мали місце дії та
вчинені вони цією особою. За умови
відсутності постанови про притягнення
особи до адміністративної
відповідальності особи, із урахуванням
предмета доказування у такій справі,
можуть підтверджуватись й іншими
визначеними ч.2 ст.57 ЦПК України
доказами.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що за даним фактом 14 лютого
2014 року слідчим СВ Вознесенського МВ
УМВС України в Миколаївській області
винесена постанова про закриття
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000266 по факту
незаконної вирубки дерев у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246
КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК
України. Однак, було встановлено, що 04
лютого 2014 року відповідач з
використанням бензопили здійснив
порубку дерев роду акції, що мало місце
на території захисних лісонасаджень
Новосілківської сільської ради
Вознесенського району Миколаївської
області (а.с. 35).

З протоколу допиту свідка від 05 лютого
2014 року слідує, що ОСОБА_3 не
заперечував той факт, що 04 лютого 2014
року він дійсно самовільно здійснив
незаконну порубку лісу (а.с.36).

Зазначені докази не спростовані
належними та допустимими доказами у
відповідності до вимог ст.ст.58 -59 ЦПК
України.

Тобто, між настанням шкоди, яка була
спричинена навколишньому природному
середовищу внаслідок незаконної
порубки дерев і винними діями
відповідача є причинний зв'язок, а тому
міськрайонний суд помилково вважав, що
відсутні підстави для покладення на
відповідача обов'язку з відшкодування
такої шкоди.

За такого, колегія суддів прийшла до
висновку про наявність достатніх
підстав для покладення на відповідача
цивільно-правової відповідальності.

Розмір шкоди у розмірі 10 371 грн. 72 коп.,
спричиненої відповідачем, визначено
відповідно до Порядку проведення
індексації такс для обчислення розміру
шкоди, заподіяної лісу підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23 липня
2008 р. №665.

Разом з тим, колегія суддів не в повній
мірі погоджується з розрахунком шкоди,
наданим позивачем, оскільки останнім
не враховано те, що у разі коли індекс
споживчих цін (індекс інфляції) за
попередній рік не перевищує 100%,
індексація такс не проводиться (за 2012
рік). Отже, з відповідача належить до
стягнення 9 907 грн. 33 коп.

Оскільки суд першої інстанції був
іншої думки і відмовив в задоволенні
позовних вимог, то зазначений висновок
слід привести в дію рішенням
апеляційного суду.

З урахуванням викладеного та оскільки
висновки суду не в повній мірі
відповідають фактичним обставинам
справи і вимогам матеріального права,
то у відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
слід скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави слід
стягнути судовий збір в розмірі 365 грн.
40 коп.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора Миколаївської області
задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від
08 липня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позовні вимоги Вознесенського
міжрайонного прокурора Миколаївської
області до ОСОБА_3 про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок незаконної
рубки лісу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Новосілківської сільської ради
Вознесенського району Миколаївської
області (р/р 0124 УДКС 24062100 МФС 826013) 9
907 (дев'ять тисяч дев'ятсот сім) грн. 33
коп. на відшкодування шкоди, завданої
внаслідок незаконної рубки лісу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 365 (триста
шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий Судді: