Справа №576/2173/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Сапон О.В.Номер провадження
22-ц/788/2160/14 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 05 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4,

про усунення від права на спадкування
за законом,-

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 05 листопада
2014 року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційні скарзі ОСОБА_3 посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність позивачем обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважав встановленими,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Всі доводи апеляційної скарги по суті
зводяться до того, що суд першої
інстанції правильно встановивши
безпорадній стан, через тяжку хворобу
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дійшов
помилкового висновку про те, що
відповідач ОСОБА_4 - син померлого, не
ухилявся умисно від надання допомоги
спадкодавцю.

У судовому засіданні ОСОБА_4
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, вважав рішення суду першої
інстанції законним і обґрунтованим.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді
однокімнатної квартири, що розташована
АДРЕСА_1.

Позивач (батько) та відповідач (син) є
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 та прийняли
спадщину шляхом подачі відповідних
заяв до нотаріальної контори.

ОСОБА_5 у зв'язку із отриманою під час
бойових дій черепно-мозковою травмою
мав ряд серйозних захворювань, був
інвалідом 3 групи, постійно проходив
лікування в госпіталях для інвалідів
війни.

З 30 грудня 2013 року по 09 січня 2014 року
ОСОБА_5 проходив лікування в
Глухівський ЦРЛ в зв'язку із злоякісним
новоутворенням правої нирки 4 групи, 4
ступеня вираженим больовим синдромом у
зв'язку із чим знаходився в тяжкому
стані і потребував постійного
стороннього догляду.

Позивачем ОСОБА_3 не надано суду
належних та допустимих доказів про те,
що спадкоємець ОСОБА_4 знаючи про
тяжкий стан свого батька перед смертю,
умисно ухилився від надання допомоги
спадкодавцю. Про такий стан
відповідачу не було відомо.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідач ОСОБА_4, 1993
року народження не проживав однією
сім'єю із спадкодавцем, оскільки з
раннього дитинства, після розірвання
шлюбу батьків, проживав з матір'ю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
врахував всі факти, що входять до
предмета доказування. Обставини, якими
мотивовано рішення підтверджуються
належними й допустимими доказами, яким
суд дав оцінку з дотриманням вимог ст.
212 ЦПК України, тому підстав для їх
переоцінки колегія суддів не вбачає.
Названі обставини доведено ОСОБА_4,
тоді як ОСОБА_3 на порушення положень
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав
належних доказів на підтвердження
своїх вимог.

Висновки суду по суті спору
відповідають встановленим фактам. Суд
дійшов цих висновків з дотриманням та
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України
та з урахуванням роз'яснень, пункту 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5, був інвалідом 3 групи, постійно
проходив лікування, а перед смертю в
зв'язку із злоякісним новоутворенням
правої нирки 4 групи, 4 ступеня
вираженим больовим синдромом в зв'язку
знаходився в тяжкому стані
(безпорадному стані) і потребував
постійного стороннього догляду (а.с.
9-38).

Сторонами визнається, що відповідач з
дитинства не проживав з батьком, а
виховувався матір'ю.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини,
і з цього приводу позивач зобов'язаний
був подати належні, допустимі та
достовірні докази, чого зроблено не
було.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають юридичного значення, а тому не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
також вважає, що відсутні порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 05 листопада
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -