Провадження № 2/201/3612/2014р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014р.

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді -
Ткаченко Н.В.

при секретарі -
Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
розірвання шлюбу. Позивачка у позовній
заяві в обґрунтування вимог
посилалася на те, що вони з
відповідачем зареєстрували шлюб
20.12.2003р. у відділі РАГС Жовтневого
районного управління юстиції
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області. Від даного шлюбу сторони мають
малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюбні відносини з відповідачем на
даний час припинилися. Причиною
припинення шлюбних відносин стали
відсутність в родині взаєморозуміння з
питань ведення господарства, виховання
дитини, втрата почуття любові та
поваги. Сторони проживають окремо, не
ведуть спільного господарства, не
мають спільного бюджету. Позивачка
вважає, що родина розпалася остаточно і
не може бути відновлена.

В наданій суду 17.12.2014р. заяві ОСОБА_1
вказала, що шлюбні відносини з
відповідачем припинилися з серпня
2011р. Просила суд строк на примирення не
надавати, шлюб розірвати та винести
рішення в судовому засіданні за її
відсутності без фіксування процесу
технічними засобами. Після розірвання
шлюбу прізвище змінювати не
просила(а.с. № 3, 10).

Відповідач проти задоволення позову
не заперечував, період припинення
шлюбних стосунків, вказаний
позивачкою визнав в повному обсязі.
Причинами припинення шлюбних відносин
вважав відсутність порозуміння. Також
вважав, що строк на примирення їм не
потрібний. В своїй заяві до суду від
17.12.2014р. просив шлюб розірвати та
винести рішення суду в судовому
засіданні за його відсутності та без
фіксування процесу технічними
засобами (а.с. № 11, 12).

Таким чином, суд вважає за можливе на
підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити
рішення в судовому засіданні за
відсутності сторін.

Розгляд справи відбувався за правилами
ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування
судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 20.12.2003р. у відділі
РАГС Жовтневого районного управління
юстиції Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області під актовим записом № 1469 (а.с. №
5).

Від шлюбу народилася донька
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. № 4).

Судом встановлено, що спільне життя
сторін не склалося через відсутність в
родині взаєморозуміння з питань
ведення господарства, виховання
дитини, втрату почуття любові та
поваги. Сторони проживають окремо,
мають роздільний бюджет, спільне
господарство не ведуть, не підтримують
подружніх відносин з серпня 2011р.

З огляду на вищевикладене і приймаючи
до уваги те, що шлюбні відносини між
сторонами по даній справі припинені
більше трьох років потому і з цього
часу більше не відновлювалися,
позивачка від позову не відмовилася,
а відповідач визнав
позовні вимоги та не заперечував
проти розірвання шлюбу, суд дійшов
висновку про те, що родина сторін
розпалася остаточно, її відновлення
бути не може, і шлюб підлягає
розірванню.

При винесенні рішення суд також
приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК
України, оскільки відповідач визнав
позовні вимоги та погодився на
розірвання шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із задоволенням позову, суд
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивачки
понесені при подачі позову судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243грн. 60коп. (а.с. № 1).

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60,
61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20.12.2003р. у
відділі РАГС Жовтневого районного
управління юстиції Дніпропетровського
міського управління юстиції м.
Дніпропетровська, під актовим записом
№ 1469 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мають
малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
позивачки ОСОБА_1 не змінюється.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею при подачі позову
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115
СК України копію рішення суду про
розірвання шлюбу надіслати на адресу
Жовтневого відділу РАЦС реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції для внесення

відомостей до Державного реєстру
актів цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя :

Н.В.Ткаченко