Справа № 682/3709/14-ц
Провадження № 2-о/682/109/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.11.2014 року Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою
ОСОБА_1,зацікавлена особа Полянська
сільська рада, про тлумачення змісту
заповіту,

встановив:

ОСОБА_1звернулась в суд з заявою
про тлумачення змісту заповіту.
Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.
Колом»є Славутського району померла
ОСОБА_2, яка при житті склала заповіт,
яким заповіла їй усе своє майно.
Звернувшись до Славутської державної
нотаріальної контори з приводу
оформлення спадщини, отримала відмову
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, оскільки
виявилось, що у цьому документі
допущена помилка у написанні її
прізвища. Замість ОСОБА_1 як у паспорті,
прізвище записано ОСОБА_1. У зв»язку з
цим просить здійснити тлумачення
заповіту, встановивши,що дійсною волею
ОСОБА_2 було вчинення заповіту саме їй,
ОСОБА_1

У судовому засіданні заявниця
ОСОБА_1 заяву підтримала.

Представник Полянської сільської
ради сільський голова Ліпська Л.П. не
заперечує проти задоволення заяви,
давши пояснення про те, що на час
складання ОСОБА_2 заповіту вона
працювала секретарем Полянської
сільської ради і заповіт посвідчений
нею.Прізвище ОСОБА_1 записано у
заповіті зі слів ОСОБА_2 без перевірки
документів особи , на яку складено
заповіт, внаслідок чого допущена
помилка. Стверджує,що ОСОБА_2 склала
заповіт саме на ОСОБА_1, оскільки вона
здійснювала догляд за престарілою
заповідачкою, яка була самотньою та її
далекою родичкою.Осіб на прізвища
ОСОБА_3 на території сільської ради
немає.

Заслухавши пояснення заявниці,
представника Полянської сільської
ради, свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
заява підлягає задоволенню.

Той факт, що у заповіті ОСОБА_2,
посвідченому 12.12.1995 року секретарем
виконкому Полянської сільської ради
Славутського району за реєстром № 80,
допущена помилка і прізвище особи, на
яку зроблено заповіт, помилково
записано ОСОБА_1 замість ОСОБА_1, та те,
що дійсною волею заповідачки було
вчинення заповіту саме на ОСОБА_1,
стверджується поясненнями заявниці,
представника Полянської сільської
ради сільського голови Ліпської Л.П.
про те, що саме ОСОБА_1 тривалий час
здійснювала догляд за престарілою
далекою родичкою ОСОБА_2., яка була
самотньою і близьких родичів не мала, і
саме на її ім»я остання виявила бажання
скласти заповіт. Працюючи на той час
секретарем сільської ради, вона
посвідчувала цей заповіт. Зазначила в
ньому прізвище ОСОБА_1 зі слів
заповідачки, оскільки перевірка
документів особи, на яку складено
заповіт, законом не передбачена.
Категорично стверджує, що дійсною
волею заповідачки було складення
заповіту на ім»я ОСОБА_1, тобто особи,
яка здійснювала за нею належний догляд
протягом тривалого часу.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2
була її сусідкою і ій відомо, що саме
ОСОБА_1 здійснювала догляд за нею,
будучи її далекою родичкою, оскільки
заповідачка була самотньою та
престарілою. При житті ОСОБА_2
розповіла їй, що склала заповіт на ім»я
ОСОБА_1 Те, що правильне прізвище
заявниці ОСОБА_1 стверджується її
паспортом № НА 284850, виданим
Нетішинським МВ УМВС України в
Хмельницькій області 31.03.1997 року(а.с.5).
Згідно довідки Полянської сільської
ради від 11.10.2014 року № 522 особа на
прізвище ОСОБА_3 на території сільської
ради не зареєстрована і не
проживає.(а.с.7).

Відповідно до ст. 213 ч. 2 ЦК України
на вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту заповіту.

Керуючись ст.213 ЦК України, ст.ст.
8,10,212, 213 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву про тлумачення змісту
заповіту задовільнити. Визначити, що
дійсною волею ОСОБА_2 було вчинення
заповіту на ім»я ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя: