Справа № 478/1549/14-ц пров. № 2/478/388/2014
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

21.10.2014 року
Казанківський районний суд
Миколаївської області

в складі : головуючої судді

Сябренко І.П.

за участю: секретаря

Поліщук С.П.

представника позивача

Послушняка В.М.

відповідача

ОСОБА_2

представника відповідач

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду смт.
Казанка цивільну справу за позовною
заявою публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог: відділ
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Миколаївській області про звільнення
майна з-під арешту та виключення майна
з акту опису й арешту,

В с т а н о в и в:

ПАТ "Державний ощадний банк України"
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про звільнення майна
з-під арешту та виключення майна з акту
опису й арешту, в якій посилаючись на
те, що 20 березня 2008 року між ВАТ
"Держаний ощадний банк України" та
ОСОБА_4 було укладено договір
відновлювальної кредитної лінії №95, за
яким Банк надав ОСОБА_4 в розмірі
200000грн., зі сплатою 16,5% річних, зі
строком кінцевого погашення-19 березня
2008 року. В забезпечення виконання
зобов'язань по погашенню кредиту
ОСОБА_4 на підставі іпотечного договору
від 20.03.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Казанківського районного
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_5 за реєстровим №682,
передав в заставу нерухоме майно -
житловий будинок АДРЕСА_1

На думку позивача, накладений
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, на виконання
виконавчого листа №2-24/2010 виданого
15.03.2012 року Устинівським районним судом
Кіровоградської області про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу в
розмірі 2466384 грн. 80 коп., арешт на
зазначене вище нерухоме майно
перешкоджає реалізації прав Банку, як
заставодержателя вищевказаного
житлового будинку, оскільки станом на 17
липня 2014 року заборгованість ОСОБА_4
перед ПАТ "Державний ощадний банк
України" складає 101932 грн. 76 коп., а
вартість предмету застави складає 300000
грн.

Посилаючись на викладене, позивач
просив зняти арешт із заставного
нерухомого майна-житлового будинку
АДРЕСА_1 Миколаївської області, що
накладений головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченком Д.О.
згідно постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 04.04.2014 року,
виключити вищевказане нерухоме майно
із акту опису й арешту майна від 22.05.2014
року та стягнути з відповідачів в
солідарному порядку на користь ПАТ
"Державний ощадний банк України" в
особі ТВБВ №100/14/0101
філії-Миколаївського обласного
управління АТ "Ощадбанк" судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю Послушняк В.М.
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав і
посилаючись на те, що згідно положень
п.3, п.6 ст.54 Закону України "Про
виконавче провадження" жодних перешкод
для звернення стягнення на предмет
іпотеки не має, права іпотеко держателя
забезпечуються наявним іпотечним
договором, внаслідок чого, після
реалізації арештованого іпотечного
майна будуть здійснені утримання,
передбачені ст.43 Закону України "Про
виконавче провадження", залишок коштів
буде використано для задоволення вимог
заставодержателя, після чого вже
будуть задоволені його вимоги, як
стягувача за виконавчим документом,
який не є заставодержателем, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 за
довіреністю ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав, не
заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи за
довіреністю Куліченко Д.О. в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмову заяву про можливість розгляду
справи в його відсутності і
посилаючись на те, що дії державного
виконавця, щодо звернення стягнення на
майно боржника вчинено в межах та
порядку встановленому Законом України
"Про виконавче провадження" просив
відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши
письмові докази, суд приходе такого
висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно ст. 3 Закону України
"Про іпотеку" іпотека виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду. Взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотеко держателя
виникають з моменту державної
реєстрації іпотеки відповідно до
закону.

В силу ст. 7 Закону України "Про
іпотеку" за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановлений іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Матеріалами справи встановлено, що
дійсно між відкритим акціонерним
товариством "Державний ощадний банк
України" і ОСОБА_4 20 березня 2008 року був
укладений договір відновлювальної
кредитної лінії №95 відповідно до якого
Банк надав позичальнику кредит в сумі
20000 грн. строком до 19 березня 2018 року зі
сплатою за користування кредитом 16,5 %
річних.

20.03.2008 року для забезпечення
виконання зобов'язань позичальника
ОСОБА_4 за кредитним договором, ВАТ
"Державний ощадний банк України" уклав
з ОСОБА_4 договір іпотеки, за яким
останній передав в іпотеку банку
житловий будинок АДРЕСА_1
Миколаївської області, про що 20.03.2008
року було зроблено запис №6828802 у
Державному реєстрі обтяжень
нерухомого майна. Вартість предмета
іпотеки склала 300000 грн.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодавець) має
право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут
цивільного законодавства виконує
забезпечувальну функцію, тобто
спрямований на те, щоб гарантувати
кредитору - заставодержателю
задоволення його вимог за
рахунок певного, заздалегідь
визначеного сторонами майна, незалежно
від майнового стану боржника, і
наявності у нього заборгованості перед
іншими кредиторами, отже застава
встановлюється для гарантування
майнових інтересів
кредитора-заставодержателя.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області від 04 квітня 2014 року згідно
виконавчого листа Устинівського
районного суду Кіровоградської
області від 15.03.2012 року про стягнення з
ОСОБА_4, ФГ "Мамонт" солідарно на користь
ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2713023,28
грн. накладено арешт на все майно, а
саме будинок, житловий з надвірними
будівлями з спорудами, що знаходиться
за адресою Миколаївська область,
Казанківський район, АДРЕСА_1, що
належить боржнику ОСОБА_4

Згідно акту опису й арешту майна від
22.05.2014 року, складеного головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області, вказаний вище
житловий будинок був описаний та
арештований.

Статтею 54 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
право заставодержателя звернутися до
суду про звільнення заставленого майна
з-під арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

- виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

- якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження про
звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Проте, дії, визначені ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про виконавче провадження",
державним виконавцем не виконано.

Відповідно до ст. 14 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Таким чином, право застави у ПАТ
"Державний ощадний банк України"
виникло в момент укладення договору
іпотеки, а саме - 20 березня 2008 року.

З вказаного можна зробити висновок, що
державна виконавча служба не мала
правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно на
користь стягувача, який не є
заставодержателем.

За таких обставин, виходячи з
принципу пріоритетності
зареєстрованих обтяжень, та, з
урахуванням обставин справи, наданих
доказів і вимог чинного законодавства,
суд приходе висновку про те, що позовні
вимоги ПАТ "Державний ощадний банк
України" є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь позивача ПАТ "Державний
ощадний банк України" належить
стягнути судові витрати, пов'язані зі
сплатою ним судового збору, в розмірі
по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог: відділ примусового виконання
рішень Головного управління юстиції в
Миколаївській області про звільнення
майна з-під арешту та виключення майна
з акту опису й арешту, - задовольнити
повністю.

Нерухоме майно, а саме житловий
будинок АДРЕСА_1 Миколаївської області,
що належить ОСОБА_4, яке перебуває в
іпотеці за договором від 20.03.2008 року,
звільнити з-під арешту та виключити з
акту опису й арешту майна, складеного 22
травня 2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору в розмірі по 121
грн. 80 коп. з кожного.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Казанківський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя