АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7797/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 646/9382/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Крилової Т.Г.,
Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВП
«Металокомплект» на рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 10 жовтня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВП
«Металокомплект» про стягнення
заробітної плати, компенсації за
вимушений прогул та невикористану
відпустку,-

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ТОВ
«НВП «Металокомплект» про стягнення
заробітної плати, компенсації за
вимушений прогул та невикористану
відпустку. В обґрунтування позову
вказав, що йому не було виплачено
заробітну плату за 02.12.2013р. та з 25.12.2013р.
по 23.04.2014р. коли він знаходився у
вимушеному прогулі в зв'язку з
незаконним звільненням з посади
головного інженеру. Просить стягнути
заробітну плату за 02.12.2013р в сумі 96,59
грн.; заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 25.12.2013р. по 23.04.2014р. в сумі 7823, 79;
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 591, 20 грн.

Відповідач в судове засідання суду
першої інстанції не з'явився.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року
задоволено позов ОСОБА_1. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВП
«Металокомплект» на його користь
заробітну плату у розмірі 96,59 грн.,
компенсацію за вимушений прогул - 7823,79
грн., компенсацію за частину
невикористаної відпустки - 591,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ТОВ
«НВП «Металокомплект» звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення районного суду та
ухвалити нове, про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує на те, що
судом першої інстанції не враховано те,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату
йому невиплаченої заробітної плати за
02.12.2013 року, компенсації за вимушений
прогул з 25.12.2013 року по 23.04.2014 року уже
були предметом розгляду у іншій
цивільній справі. Вказує, що позовна
заява подана позивачем з порушенням
терміну, який встановлено ст.233 КЗпП
України. Вважає, що термін,
встановлений для подання позовної
заяви про вирішення вказаного
трудового спору сплинув 24.03.2014 року. А з
позовом ОСОБА_1 звернувся 19.08.2014 року.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та місце
розгляду справи, у судове засідання
апеляційного суду повторно не
з»явився. Зазначене свідчить про його
небажання приймати участь в розгляді
справи в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Враховуючи строки розгляду
апеляційної скарги на рішення суду,
судова колегія знаходить можливим
розглянути справу у відсутності
апелянта, так як він належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи. Про належне повідомлення
свідчать розписки про отримання
повісток.

Вислухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1
працював на посаді головного інженера
ТОВ «НВП «Металокомплект». 24.12.2013 року
наказом №106-к він був звільнений з
посади головного інженера у зв»язку з
порушенням трудової дісципліни ( п. 4 ст.
40 КЗпП України) за відсутність на
роботі більше трьох годин протягом
робочого дня 02.12.13 року.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 23.04.2014р.
встановлено, що його незаконно
звільнено за прогул 02.12.2013р., якого не
було, та поновлено на роботі. Вказане
рішення залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 04 червня 2014 року.

Згідно даних розрахунково-платіжної
відомості за грудень 2013р., заробітна
плата за 02.12.2013р. ОСОБА_1 не
нараховувалась, будь-яких доказів про
її виплату відповідачем не надано, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про стягнення
зарплати за 02.12.2013р. у розмірі
середньоденної плати 96,59 за останні два
місяця.

Крім того, згідно ст. 83 КЗпП України у
разі звільнення працівнику
виплачується компенсація за
невикористані ним дні щорічної
відпустки, із розрахунку
середньомісячного заробітку за 12
місяців з роботи. Тому суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
вимоги позивача про виплату йому
компенсації за частину невикористаної
відпустки тривалістю 8 днів
пропорційно відпрацьованому часу у
розмірі 591,20грн. (а.с.20).

Між тим, суд першої інстанції стягнув
з відповідача на користь позивача
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу із розрахунку за
останні два місяця до незаконного
звільнення у розмірі 7823,79 грн. За
період з 25.12.2013 року по 23.04.2014 року. В
судовому засіданні апеляційного суду
встановлено, що після поновлення
ОСОБА_1 на роботі 30.04.2014 року відповідно
до наказу №40-к його було звільнено за
порушення трудової дісципліни.
Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 06 листопада 2014
року його поновлено на посаді
головного інженера ТОВ «НВП
Металокомплект». Стягнуто з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
24.12.2013 року по 31.03.2014 року в сумі 6278,35 грн.
та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі якщо набрали законної сили
рішення суду постановлене з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин судова колегія
знаходить необхідним рішення
районного суду змінити, скасувавши
його в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, в
цій частині провадження у справі
закрити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст.
307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВП
«Металокомплект» задовольнити
частково.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року
змінити, скасувавши його в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, в цій частині
провадження у справі закрити.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: