Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/4115/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко
А.І., Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2013
року за заявою Запорізької міської
ради про ухвалення додаткового рішення
та поновлення виконавчого провадження
в справі за позовом Запорізької
міської Ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - КП ВРЕЖО № 2
(правонаступником якого є МКП
«ОСНОВАНІЄ») - про виселення з
самовільно зайнятих житлових
приміщень,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 11.05.2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 02.08.2011 року,
задоволено позов Запорізької міської
Ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - КП ВРЕЖО № 2 (правонаступником
якого є МКП «ОСНОВАНІЄ») - про
виселення з самовільно зайнятих
житлових приміщень та виселено
відповідачів з квартир АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі без надання іншого житлового
приміщення (т. 1, а. с. 169-171; 275-277).

За заявою представника позивача 22.11.2011
року було видано виконавчі листи на
виконання рішення суду першої
інстанції (т.1, а. с. 311-314).

У вересні 2013 року Запорізька міська
рада звернулася до суду з заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про ухвалення
додаткового рішення та поновлення
виконавчого провадження у справі за
позовом Запорізької міської ради до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа КП
ВРЕЖО № 2 про виселення з самовільно
зайнятих житлових приміщень.

04.10.2013 року представник Запорізької
міської ради уточнив свої вимоги за
заявою, посилаючись на те, що
виконавче провадження закінчено на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження» -
по виконанню - згідно постанови
державного виконавця Жовтневого
відділу ДВС ЗМУЮ від 14.03.2012 року -
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
було виселено з квартир АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі без надання іншого житлового
приміщення. Проте, відповідачі знову
самовільно вселилися в зазначене
житлове приміщення, а тому заявник
просив на підставі ст.. 78 Закону України
«Про виконавче провадження» ухвалити
додаткове рішення, яким поновити
виконавче провадження, а саме -
повторно виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з квартир АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі
без надання іншого житлового
приміщення. Також просив виконавчий
лист привести у відповідність до ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження» та вказати
ідентифікаційні коди боржників.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 05 листопада 2013 року
повторно виселено ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1),
ОСОБА_3 (НОМЕР_2), ОСОБА_4 (НОМЕР_3) з
квартир АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі без
надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні заяви Запорізької
міської ради про ухвалення додаткового
рішення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просять ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу про відмову у
задоволенні заяви про ухвалення
додаткового рішення та поновлення
виконавчого провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Постановивши 05 листопада 2013 року
ухвалу щодо повторного виселення
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2),
ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3) з квартир АДРЕСА_1 в
м. Запоріжжі без надання іншого
житлового приміщення, суд першої
інстанції вірно посилався на положення
частини 11 статті 78 Закону України «Про
виконавче провадження» та виходив з
того, що відповідачі повторно
самовільно вселилися в зазначене
житлове приміщення - вже після їх
виселення при виконанні виконавчого
листа, виданого на виконання рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 11.05.2011 року, яке набрало законної
сили 02.08.2011 року.

Основні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 полягають в тому,
що вони повторно вселилися до квартири
АДРЕСА_1 не самовільно, а з дозволу
начальника ВРЕЖО № 11, оскільки ця
квартира натепер включена до числа
службової житлової площі, а з 01.08.2011
року ОСОБА_2 працює у КП ВРЕЖО № 11 МКП
«Основаніє» робітником з комплексного
прибирання та утримання будинків, а
тому має надію отримати цю квартиру в
користування.

Ці доводи апеляційної скарги
спростовуються наступним.

Згідно частини 11 статті 78 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі, якщо особа самостійно вселилася у
приміщення, з якого вона була примусово
виселена, повторне її виселення може
бути здійснено державним виконавцем на
підставі ухвали суду, який прийняв
рішення про виселення. Виконавче
провадження у такому разі підлягає
поновленню за постановою державного
виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 11.05.2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 02.08.2011 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
виселено з квартир АДРЕСА_1 в м.
Запоріжжі без надання іншого житлового
приміщення, що підтверджено постановою
державного виконавця Жовтневого
відділу ДВС ЗМУЮ про закінчення
виконавчого провадження від 14.03.2012 року
(т. 2, а. с. 6-6 на звороті).

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідачі
самовільно вселилися в житлові
приміщення - квартири АДРЕСА_1 з яких
вони були примусово виселені, що
підтверджується актом
житлово-комунальної установи -
міського комунального підприємства
«Основаніє» від 30.08.2013 року (т. 2, а. с. 5).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про повторне виселення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, оскільки вони
при наявності чинного рішення суду
після закінчення виконавчого
провадження з їх примусового виселення
заселилися до вказаного житлового
приміщення та займають приміщення
без наявності будь-яких документів,
які б свідчили про відновлення їх прав
щодо користування цим житлом.

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують і не містять посилання на
нові факти чи засоби доказування, які б
вказували на незаконність
постановленої по справі ухвали, а тому
підлягають відхиленню.

Посилання апелянтів щодо порушення
судом норм процесуального права у
зв'язку з відсутністю їх у судовому
засіданні, не призводить до порушення
основних принципів цивільного
процесуального законодавства та
охоронюваних законом прав та інтересів
осіб, які беруть участь у справі і не
впливає на суть і правильність
постановленої ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала
постановлена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її зміни чи
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 05 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: