АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2826/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 43 Марцішевська О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Подорога В. М. УХВАЛА
19 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Черкаської
головуючогоПодороги В.
М.суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 25 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа ДП
"Електропроммонтаж" про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про вселення
та усунення перешкод у користуванні
в с т а н о в и л а :
16 квітня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа ДП
"Електропроммонтаж" про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
В позовній заяві зазначала, що на
підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету СУ-424 ЗАО «Електромонтаж»,
згідно протоколу №3 від 09 грудня 1994
року, їй було видано ордер №81 на право
заняття квартири АДРЕСА_1, площею 17,4 кв.
Вона та її дочка ОСОБА_7 зареєстровані
та проживають в даній квартирі з 1995
року. 02 вересня 2013 року відповідачка
вибула з вказаного житлового
приміщення на постійне проживання до
квартири АДРЕСА_2, що розміщена поряд,
де проживає з ОСОБА_8 у фактичних
шлюбних відносинах. Під час вибуття,
відповідачка кинула ключ від квартири
АДРЕСА_1 та заявила, що наміру проживати
там в подальшому немає. Оскільки
ОСОБА_7 залишилась зареєстрованою в
даній квартирі, це призвело до
понесення нею зайвих, невиправданих
витрат по сплаті комунальних послуг,
тому просила суд визнати відповідачку
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
05 серпня 2014 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6,
про вселення та усунення перешкод у
користуванні житлом.
В обґрунтування своїх вимог вказувала,
що вона зареєстрована в спірній
квартирі в якості члена сім'ї наймача і
дане житло залишається єдиним місцем
її постійного проживання.
У 2013 році між сторонами стався
конфлікт, під час якого мати її вигнала
з квартири та змінила замок, в зв'язку з
чим змушена проживати в сусідській
квартирі АДРЕСА_2, де крім неї мешкає
сім'я з трьох осіб. В результаті таких
дій матері, в неї виникли перешкоди у
користуванні квартирою, де залишилися
усі речі та документи.
Просила вселити її до квартири АДРЕСА_1
та зобов'язати ОСОБА_6 усунути
перешкоди в користуванні житловим
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 вересня 2014 року 2014 в
задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, відмовлено. Зустрічний
позов ОСОБА_7 задоволено. Вселено
ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано
ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_7 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи
рішення незаконним, необґрунтованим та
таким, що ухвалене при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову та задоволенні зустрічного суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що ОСОБА_6 створила перешкоди ОСОБА_7 у
користуванні вказаною кімнатою,
порушила житлові права останньої, яка
іншого житла не має, є вагітною та не
втратила право на проживання у даному
помешканні.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

Згідно зі ст. 107 ЖК наймач або член сім'ї,
який вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням із дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

Однак належить врахувати, що
відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
р. N 2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України", на
підтвердження такого вибуття суд бере
до уваги фактичні дані, які свідчать
про обрання стороною іншого постійного
місця проживання (повідомлення про це в
листах, розписках, переадресування
кореспонденції, утворення сім'ї в
іншому місці, перевезення майна до
іншого жилого приміщення, виїзд до
іншого населеного пункту і постійна
там прописка, укладення трудового
договору на невизначений строк в
іншому населеному пункті тощо).

Судом встановлено та підтверджуються
матеріалами справи, що згідно ордеру на
житло в гуртожитку сімейного типу від 09
грудня 1994 року №3, виданому на підставі
протоколу загальних зборів СУ-424 ЗАО
«Електромонтаж» ОСОБА_6 отримала
вкартиру АДРЕСА_1(а.с.6).

Відповідно до довідки про склад сім'ї,
виданої ДП «Електромонтаж-424» від 25
березня 2014 року, у вищевказаній
квартирі зареєстровані ОСОБА_6 та її
донька ОСОБА_7.(а.с.9). А з довідки про
склад сім'ї, виданої ДП
«Електромонтаж-424» від 30 жовтня 2014 року,
вбачається, що з 21 жовтня 2014 року - у
вищевказаній квартирі зареєстрований
онук наймача ОСОБА_9(а.с.124).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7
зареєстровано лише 11 липня 2014 року, про
що 11 липня 2014 року складено відповідний
актовий запис № 832 (а.с. 38).

Дані, що містяться в акті підписаному
мешканцями гуртожитку по АДРЕСА_1, а
саме: ОСОБА_14., ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
від 14 квітня 2014 року про те, що ОСОБА_7 не
проживає в кв. АДРЕСА_1 даного
гуртожитку з 02 вересня 2013 року (а.с. 8)
спростовуються колективним зверненням
осіб, які підписали акт від 14 квітня 2014
року, де зазначено, що ОСОБА_6 ввела їх в
оману щодо згоди ОСОБА_7 на виселення з
гуртожитку, зазначивши, що мати вигнала
з дому свою доньку насильно
встановивши нові металеві двері (а.с. 22).

Крім того, конфліктна ситуація, що
склалась між ОСОБА_7 та її матір'ю,
підтверджується зверненнями, як
позивачки, так і відповідачки до
Соснівського РВ УМВС України в
Черкаській області, в результаті чого
складені відповідні висновки (а.с.51-52).
Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України
суд лише сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи для чого
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дії і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно до
статті 10 ЦПК покладений на сторони у
справі. Згідно зі статтею ч.1 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_6 не надала переконливих доказів
про переїзд ОСОБА_7 з спірної квартири в
добровільному порядку на постійне
проживання у квартиру АДРЕСА_2 даного
будинку, як це вказувала позивачка, а
чинила їй перешкоди в користуванні
житлом.

Суд навів у рішенні докази, що
стверджують вимушене залишення ОСОБА_7
квартири АДРЕСА_1, зокрема показаннями
свідків, в тому числі чоловіка
відповідачки - ОСОБА_8, сторонніх осіб
(сусідів, знайомих, офіційними
документами).

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та доказам, які містяться в
матеріалах справи, а рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують і не дають підстав для її
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 25 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа ДП "Електропроммонтаж" про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про вселення та усунення перешкод у
користуванні житлом- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді :