Справа № 163/2570/14-ц
Провадження № 2/163/352/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2014 року Любомльський
районний суд Волинської області в
складі :

головуючого – судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Любомль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, що
стягуються з нього на підставі рішення
Любомльського районного суду від
22 квітня 2013 року та щомісячно
стягувати аліменти у твердій грошовій
сумі в розмірі 350 гривень.

В обґрунтування
позовних вимог покликається на те, що
згідно рішення суду від 22.04.2013 року з
нього, на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти у
розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення
дитиною повнолітнього віку. Розмір
аліментів було визначено, виходячи із
розміру заробітної плати позивача. На
даний час він не працює та перебуває на
утриманні батьків.

В судове засідання позивач не
з’явився, подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, не
заперечував щодо постановлення
заочного рішення по справі.

В судове засідання відповідач не
з’явилася, хоча була повідомлена
належним чином про час та місце
розгляду справи.

За погодженням з позивачем суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Дослідивши письмові докази у
справі, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

З копії рішення
Любомльського районного суду
Волинської області від 02.04.2014 року
(а.с.4), копії свідоцтва про народження
дитини (а.с.5) вбачається, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
від якого народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Любомльського
районного суду Волинської області від
22 квітня 2013 року (справа №163/857/13-ц)
присуджено стягувати з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, в
користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 всіх
видів заробітку, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 01 квітня 2013 року і до її
повноліття. ( а.с.3).

В ході розгляду справи встановлено, що
на день ухвалення рішення про
стягнення аліментів відповідач
працював в Ковельському міському
відділі УМВС України у Волинській
області, отримував постійний дохід,
після чого звільнився за власним
бажанням і на даний час не
працевлаштований.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада
1989 року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789ХІІ (78912)
від 27 лютого 1991 року та набула
чинності для України 27 вересня 1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки
зобов’язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181
СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров’я та матеріальне
становище дитини; стан здоров’я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини.

Крім того, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення
(ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру
аліментів у частках до заробітку
(доходу) або у твердій сумі
визначаються з урахуванням як положень
ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.
183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров’я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

У спірних правовідносинах підлягає
застосуванню не тільки ст. 192 СК
України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
«Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів», ст. 183
«Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини», ст. 184 «Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вищенаведена правова позиція
викладена у постанові Верховного суду
України від 05.02.2014 р. у справі за № 143
цс 13, котра згідно ст. 360-7 ЦПК України є
обов’язковою для всіх судів України.

Враховуючи те, що позивач на день
ухвалення рішення про стягнення із
нього аліментів у частці від доходу
працював, однак після цього звільнився
і на даний час не працевлаштований, не
отримує регулярного доходу, що у
відповідності до вимог ст.
184 СК України є підставою для стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі і
свідчить про зміну матеріального
стану, та з урахуванням вищенаведеного
рішення ВСУ, суд приходить до висновку,
що слід змінити розмір аліментів
шляхом зміни способу його присудження,
тобто змінити розмір аліментів,
стягнутих за рішенням суду від 22.04.2013 р.
у частці від заробітку (доходу) на
розмір аліментів, визначений у твердій
грошовій сумі.

Разом з тим, аліменти у зміненому
розмірі підлягають стягненню від дня
набрання рішенням суду чинності, а не з
дня подання позову до суду.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України
ст.ст. 183, 184, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що
стягуються з ОСОБА_1 на підставі
рішення Любомльського районного суду
від 22 квітня 2013 року.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти
на утримання неповнолітньої дитини:
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 350 (триста
п’ятдесят) гривень щомісячно,
починаючи з дня набрання рішенням суду
чинності і до досягнення дитиною
повноліття.

Заочне рішення може бути
переглянуте Любомльським районним
судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя           Любомльського
районного
суду
Павлусь
О.С.