Номер провадження: 22-ц/785/9715/14
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про
зобов'язання укласти окремий договір
найму, розділ рахунків та усунення
перешкод, за апеляційними скаргами
ОСОБА_4 та Київської районної
адміністрації Одеської міської ради на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 29 вересня 2011 року
визначено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого
йому виділено житлову кімнату, площею
10,5 кв. м.

Розпорядженням від 23 березня 2012 року
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради йому відмовлено
у зміні статусу жилого приміщення та
переоформлення особистого рахунку.

Оскільки, ОСОБА_4 відмовляється у
добровільному порядку розділити
рахунки й чинить йому перешкоди у
користуванні місцями загального
користування, позивач просив
зобов'язати Київську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти із ним окремий договір найму
зазначеної житлової кімнати та місць
загального користування пропорційно
займаної площі у цій квартирі,
розділити особовий рахунок без згоди
ОСОБА_4 та зобов'язати її не
перешкоджати йому у користуванні
місцями загального користування у
спірній квартирі.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 було задоволено. Зобов'язано
Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з ОСОБА_3
окремий договір найму на житлову
кімнату площею 10,5 кв. м та місця
загального користування пропорційно
займаної площі в квартирі АДРЕСА_1,
розділено особовий рахунок без згоди
ОСОБА_4 Зобов'язано ОСОБА_4 не
перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні
місцями загального користування:
коридором, санвузлом, кухнею в квартирі
АДРЕСА_1.

Зазначене рішення суду оскаржують в
апеляційному порядку ОСОБА_4 та
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, й ухвалити
нове рішення про відмову позивачу у
задоволенні позову.

У апеляційній скарзі Київська районна
адміністрація Одеської міської ради
просить скасувати судове рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й закрити провадження у даній справі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.
Про час та місце розгляду справи в
апеляційному суді повідомлялися
належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах позовних вимог, доводів
апеляційних скарг, судова колегія
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково, з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із засад і
змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпаними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначеним вимогам судове рішення у
повної мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що виділене
позивачеві рішенням суду житлове
приміщення є предметом окремого
договору найму, а оформлення особового
рахунку на таке приміщення на позивача
призведе до упорядкування відносин між
мешканцями спірної квартири щодо її
утримання та сплати комунальних
послуг.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками районного суду колегія
суддів не може, оскільки суд внаслідок
порушення норм матеріального та
процесуального права дійшов цього
висновку без всебічного, повного й
обґрунтованого з'ясування дійсних
обставин справи, а надані докази по
справі оцінені судом першої інстанції
односторонньо.

Установлено, матеріалами справи
підтверджено, що з 28 лютого 1980 року по 26
вересня 2000року ОСОБА_3 перебував із
ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі.

29 серпня 1980 року вони отримали квартиру
АДРЕСА_1 за обмінним ордером, яка
складається із двох житлових кімнат,
площею 17,1 кв. м та 10,5 кв. м., санвузла,
кухні та коридору. Договір найму жилого
приміщення було укладено з ОСОБА_4 і на
її ім'я відкрито особовий рахунок.

Квартира є неприватизованою.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 29 вересня 2011 року ОСОБА_3
виділено у користування кімнату,
площею 10,5кв.м, а у користування ОСОБА_4
кімнату, площею 17,1 кв. м. Коридор,
санвузол та кухню залишено в
загальному користуванні.

Розпорядженням Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 23 березня 2012 року ОСОБА_3 відмовлено
в укладенні окремого договору найму
житлового приміщення.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на
те, що він має право на укладення
окремого договору найму житлового
приміщення, зокрема виділеної йому
кімнати, площею 10,5 кв. м.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 14 травня 2001 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради про зобов'язання
останньої укласти із ним договір найму
житлової кімнати площею 10,5 кв. м, у
квартирі АДРЕСА_1 було відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 29 вересня 2011 року, крім
визначення порядку користування
спірною квартирою, було зобов'язано
Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради укласти з ОСОБА_3
окремий договір найму житлового
приміщення. В подальшому, 25 січня 2012
року, рішення районного суду в цій
частинібуло скасовано апеляційним
судом, а провадження у справі в цій
частині закрито на підставі п. 2 ч. 1ст. 205
ЦПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмінність сторін, предмету та
підставу позову у даній справі і
справах, за результатами розгляду яких
Київським районним судом м. Одеси від 14
травня 2001 року ухвалено рішення, а
апеляційним судом Одеської області 25
січня 2012 року - ухвалу про закриття
провадження.

Так, у попередніх справах ОСОБА_3
звертався до суду із позовом до
Київської адміністрації Одеської
міської ради про зобов'язання
останньої укласти із ним договір найму
житлової кімнати, площею 10,5 кв.м., у
квартирі АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 63,
64, 104 ЖК УРСР. Тобто предмет, підстави та
сторони є тотожними.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду або ухвала
суду про закриття провадження у справі
у зв'язку з відмовою позивача від
позову або укладенням мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Згідно ст. 310 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню в апеляційному
порядку із закриттям провадження у
справі або залишенням заяви без
розгляду з підстав, визначених ст. ст.
205, 207 ЦПК України.

Ураховуючи встановлене, а також
приймаючи до уваги, що спір між тими ж
сторонами про той самий предмет і з тих
самих підстав вже вирішено в іншому
провадженні, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню із
закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307,310, 313, 314, 315, 319
ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 березня 2014 року скасувати,
провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до Київської районної адміністрації
Одеської міської ради, третя особа -
ОСОБА_4 про зобов'язання укласти
окремий договір найму, розділ рахунків
та усунення перешкод закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева