У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука
М.І.,Мостової Г.І., Олійник
А.С.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
ОСОБА_7, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою Каленіченка Руслана
Вікторовича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 02 червня
2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
(далі по тексту - ПАТ «ВіЕйБі Банк»)
звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_7, про стягнення заборгованості
за кредитним договором, посилаючись на
те, що 11 грудня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі
Банк» та ОСОБА_7 був укладений
кредитний договір, згідно якого
остання отримала кредитні кошти в
розмірі 20 293,50 доларів США зі сплатою 10 %
річних за користування кредитними
коштами строком до 11 грудня 2014
року.

Оскільки боржник належним чином не
виконував свої зобов'язання по оплаті
передбачених кредитним договором
платежів, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом та з урахуванням
зменшених позовних вимог просив
стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за
кредитним договором в розмірі 82 102,82
грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 02 червня 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_7 заборгованість за кредитним
договором в розмірі 16 216,72 грн. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Каленіченко Р.В.,
який діє в інтересах ПАТ «ВіЕйБі Банк»
просить скасувати вказані вище рішення
суду першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив із того, що оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
належного повідомлення банком
відповідача про підвищення процентної
ставки, тому дійсна заборгованість за
кредитним договором складає 1 632,01
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
складає 14 110,03 грн та 2 106,69 грн штрафних
санкцій, які повинні бути стягнуті з
відповідача на користь банку.

З такими висновками судів погодитись
не можна, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також що умова договору щодо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.
Закон України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку" від 12 грудня 2008 року, яким ЦК
України було доповнено ст. 1056-1, набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

Згідно з п. 3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року № 168 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за № 541/13808,
банки мають право змінювати відсоткову
ставку за кредитом лише в разі настання
події, не залежної від волі сторін
договору, яка має безпосередній вплив
на вартість кредитних ресурсів банку.
Однією з таких підстав є підвищення
облікової ставки Національного банку
України та нестабільність курсової
політики.

Судом встановлено, що 11 грудня 2007 року
між ПАТ «ВіЕйБі
Банк» та ОСОБА_7 був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав ОСОБА_7 кредитні кошти
в розмірі 20 293,50 доларів США строком до 11
грудня 2014 року зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 10 % на
рік.

У п. 5.1. зазначеного кредитного договору
сторони визначили, що в разі настання
події, незалежної від волі сторін
договору, яка має безпосередній вплив
на вартість кредитних ресурсів банку, у
тому числі у разі зміни процентних
ставок на кредитному ринку України,
внаслідок прийняття компетентними
державними органами України законів
або підзаконних нормативних актів, що
прямо або опосередковано впливають на
стан кредитного ринку України,
останній має право ініціювати зміну
розміру процентної ставки за
користування кредитом.

Пунктом 5.1.1. кредитного договору
визначено, що про зміну розміру
процентної ставки за користування
кредитом, банк зобов'язаний повідомити
позичальника листом з повідомленням на
адресу, що вказана в ст. 8 цього
договору, або на іншу письмово
повідомлену позичальником адресу, не
пізніше ніж за 10 (десять) банківських
днів до дати початку її застосування, а
також надати для укладення проект
відповідної додаткової угоди до
кредитного договору. Десятиденний
термін починає спливати з дати
відправлення банком повідомлення про
зміну розміру процентної ставки за
користування кредитом позичальникові.

З матеріалів справи вбачається, що 12
листопада 2008 року відповідачем на
адресу позивача рекомендованим листом
було направлено повідомлення про
ініціювання збільшення процентної
ставки за вищезазначеним договором, з
10,00 % до 17,5 % річних, починаючи з
24 листопада 2008 року, а в разі незгоди
позивача з такими змінами умов
договору було запропоновано не пізніше
24 листопада 2008 року повернути банку
існуючу заборгованість за кредитним
договором, нараховані проценти та
можливі штрафні санкції, у повному
обсязі.

Вказаний лист ОСОБА_7 отримала 19 грудня
2008 року та у відповідь 23 грудня 2008 року
надіслала банку листа, в якому
висловила свою незгоду з підвищенням
процентної ставки.

Підвищення процентної ставки фактично
відбулось з 08 січня 2009 року, що
підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, підвищення
процентної ставки відбулось у
відповідності до норм діючого
законодавства та з дотриманням
порядку, передбаченого кредитним
договором, у зв'язку з чим суди дійшли
до передчасного висновку, щодо
зменшення розміру заборгованості за
кредитним договором.

Судами також не враховано, що незгода
ОСОБА_7 з підвищенням процентної ставки
та не укладення з нею відповідної
додаткової угоди, не позбавляє банк
права на підвищення процентної ставки
в односторонньому порядку.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Каленіченка Руслана
Вікторовича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 28 лютого 2014 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02
червня 2014 року, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник