Провадження № 2/537/1068/2014
Справа № 537/4637/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі головуючого судді Маханькова
О.В.,

за участю секретаря судового
засідання Скічко Н.В.,

представника позивача Слюсаренко С.В.

відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в приміщенні Крюківського
районного суду м.Кременчука
Полтавської області цивільну справу
за позовом управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської
районної ради до ОСОБА_2 про
відшкодування надміру виплачених
коштів допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею 3-річного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради
звернулося до суду з позовом до
відповідача про відшкодування надміру
виплачених коштів допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею 3-річного
віку.

На обґрунтування заявлених вимог
повідомили, що ОСОБА_2, яка проживає за
адресою АДРЕСА_1, перебувала на обліку
в управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради як
одержувач державних допомог
відповідно до закону України «Про
державну допомогу сім*ям з дітьми» на
дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Відповідно до п.17-20 Закону України
«Про державну допомогу сім*ям з
дітьми», п.п. 10-24, 33-38 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім*ям з дітьми»
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1751 від 27.12.2001р.
гр..ОСОБА_2. згідно її заяви від
23.02.2012року було призначено на дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Згідно ст..22 Закону України «Про
державну допомогу сім*ям з дітьми»,
п.46,49 вищезазначеного Порядку, особи,
яким виплачується державна допомога
сім*ям з дітьми, зобов*язами
повідомляти органи, що призначають і
виплачують допомогу, про зміну всіх
обставин, які впливають на виплату
державної допомоги в 10 денний термін з
дня їх виникнення.

ОСОБА_2 невчасно надала управлінню
наказ про працевлаштування на роботу з
03.04.2014року, також надала копію трудової
книжці.

ОСОБА_2 була ознайомлена з порядком
виплати допомоги, про що свідчить її
підпис в заяві від 23.02.2012року, але
невчасно повідомила управління про
влаштування на роботу, хоча зобов*язана
була це зробити протягом 10 днів.

Відповідач була повідомлена письмово
про наявність переплачених коштів по
вищевказаних допомога, вона
заперечувала сплатити кошти, тому що не
знала про ці обставини.

ОСОБА_2 за період часу з 22.10.2013року по
30.04.2014року отримала надмірно виплачені
кошти в сумі 821.94грн.

В добровільному порядку питання так і
не вирішене, позивач вважає такі дії
відповідача неправильними і просив
стягнути з відповідачки вказану
грошову суму, задовольнивши позов у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні не заперечувала проти
обставин справи, повідомила, що дійсно
має заборгованість по відшкодуванню
надмірно виплачених коштів, але вона не
була ознайомлена з умовами отримання
цієї допомоги, необхідність
повідомлення про зміну обставин.

З'ясувавши думку сторін, оцінивши
надані і добуті докази, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до заяви відповідачки
ОСОБА_5 від 25.08.2010 на підставі ст. ст.
7-15,18-1,18-4 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», позивачем -
управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради
були призначені: допомога при
народженні дитини; допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку (непрацюючим жінкам),
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Згідно ст. 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з
дітьми»право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирiчного
вiку має особа (один з батькiв дитини,
усиновитель, опiкун, баба, дiд або iнший
родич), яка фактично здiйснює догляд за
дитиною.

Згідно ст. 14 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з
дітьми»особам, які працюють на умовах
трудового договору (контракту) на
підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у
фізичних осіб, допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначається на підставі витягу
з наказу (розпорядження) роботодавця
про надання особі, яка фактично
здійснює догляд за дитиною, відпустки
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку.

Згідно п. 18 постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирiчного вiку
призначається з дня звернення за її
призначенням, але не раніше ніж з дня,
що настає після закінчення відпустки у
зв'язку з вагітністю та пологами для
непрацюючих осіб та осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, а для
працюючих осіб -з дня настання
відпустки по догляду за дитиною по день
її закінчення.

Згідно абз. 2 п. 19 вказаної постанови
виплата допомоги в розмірі, що
перевищує мінімальний, здійснюється
протягом шести календарних місяців.
Якщо особа, якій призначена допомога,
після закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, допомога виплачується у
мінімальному розмірі.

Судом встановлено, що Відповідно до
п.17-20 Закону України «Про державну
допомогу сім*ям з дітьми», п.п. 10-24, 33-38
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім*ям з дітьми»
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1751 від 27.12.2001р.
гр..ОСОБА_2. згідно її заяви від
23.02.2012року було призначено на дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Згідно ст..22 Закону України «Про
державну допомогу сім*ям з дітьми»,
п.46,49 вищезазначеного Порядку, особи,
яким виплачується державна допомога
сім*ям з дітьми, зобов*язами
повідомляти органи, що призначають і
виплачують допомогу, про зміну всіх
обставин, які впливають на виплату
державної допомоги в 10 денний термін з
дня їх виникнення.

ОСОБА_2 невчасно надала управлінню
наказ про працевлаштування на роботу з
03.04.2014року, також надала копію трудової
книжці.

ОСОБА_2 була ознайомлена з порядком
виплати допомоги, про що свідчить її
підпис в заяві від 23.02.2012року, але
невчасно повідомила управління про
влаштування на роботу, хоча зобов*язана
була це зробити протягом 10 днів.

Відповідач була повідомлена письмово
про наявність переплачених коштів по
вищевказаних допомога, вона
заперечувала сплатити кошти, тому що не
знала про ці обставини.

ОСОБА_2 за період часу з 22.10.2013року по
30.04.2014року отримала надмірно виплачені
кошти в сумі 821.94грн.

Відповідно до п. 46 постанови особи,
яким виплачується державна допомога
сім'ям з дітьми, у разі виникнення
обставин, які призводять до припинення
виплати допомоги, зобов'язані у
десятиденний термін повідомити про це
органи праці та соціального захисту
населення.

Згідно абз. 1 ст. 22 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII,
п. 49 постанови одержувачi державної
допомоги зобов'язанi повiдомляти
органи, що призначають i здiйснюють
виплату державної допомоги, про змiну
всiх обставин, що впливають на виплату
допомоги. Згідно абз. 2 ст. 22 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII,
абз. 2 п. 49 постанови суми державної
допомоги, виплаченi надмiру внаслiдок
зловживань з боку громадян (у
результатi подання документiв iз свiдомо
неправдивими вiдомостями, неподання
вiдомостей про змiни у складi сiм'ї,
приховування обставин, що впливають на
виплату державної допомоги тощо),
стягуються згідно з законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
« 1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

В судовому засіданні з позиції
сторін і матеріалів справи
встановлено, що дійсна є неповернуті
відповідачкою позивачу кошти, вказані
дії відповідачки є неправомірними і
підлягають повному стягненню.
Відповідачу позивачем було направлено
лист з пропозицією в добровільному
порядку відшкодувати позивачу вказану
суму у вказаному розмірі, але
відповідач на лист не відповів, на
пропозицію вирішити питання в
добровільному порядку не відреагував.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Вирішення даної цивільної справи та
прийняття відповідного обґрунтованого
по ній рішення неможливе без
встановлення фактичних обставин,
вибору норми права та висновку про
права та обов'язки сторін. Всі ці
складові можуть бути з'ясовані лише в
ході доказової діяльності, метою якої
є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і
повне з'ясування всіх обставин справи,
встановлення дійсних прав та
обов'язків учасників спірних
правовідносин.

Подавши свої докази, сторони
реалізували своє право на доказування
і одночасно виконали обов'язок із
доказування, оскільки ст. 60 ЦПК
закріплює правило, за яким кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обов'язок із
доказування покладається також на
осіб, яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси (ст.ст.
27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними
нормами встановлено як право на участь
у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і
обов'язок із доказування обставини при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не
повинен брати участі у зборі
доказового матеріалу. Суду не надано
доказів того, що неправомірними діями
позивача відповідачу було завдано
ушкодження здоров'я, майнової шкоди та
прямих збитків чи інше, які
знаходяться в безпосередньому
причинно-слідчому зв'язку зі вказаними
діями відповідача і підлягають
відновленню чи повному відшкодуванню
за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач заперечує
будь-які домовленості і зобов'язання
стосовно відповідача по виплаті
спірних сум, не повернення виплаченої
суми було, факт збитків позивачу
доведено, відповідач не довів
зворотнього, можливе твердження
відповідача про наявність будь-яких
інших зобов'язань є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги позицію
відповідача стосовно не визнання
позовних вимог, оскільки вона
спростовується вищенаведеним і нічим
об'єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає
можливим позовну заяву задовольнити та
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської
районної ради грошову суму в розмірі
821 грн. 94 коп., а також стягнути з ОСОБА_2
на користь держави судовий збір в сумі
243 грн. 60 коп.

Таким чином суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення грошових коштів
ґрунтуються на вимогах закону і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України,
ст. ст. 13, 14, 22 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», п. п.
18, 19, 23, 46, 49 Порядку затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
вiд 27 грудня 2001 року № 1751, ст. ст. 15, 16, 22
ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Крюківської
районної ради до ОСОБА_2 про
відшкодування надміру виплачених
коштів допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею 3-річного віку -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, ідент.№ НОМЕР_1, на користь
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Крюківської районної ради
надміру виплачені кошти допомоги при
народженні дитини в розмірі 821/вісімсот
двадцять одна/грн. 94коп., з
перерахуванням їх на розрахунковий
рахунок НОМЕР_2 в ГУ ДКС України у
Полтавський області МФО 831019, код 05385878.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, ідент.№ НОМЕР_1 судовій
збір в сумі 243/двісті сорок три
/грн.60коп на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Полтавської області через Крюківський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області протягом десяти днів з дня
складання рішення в повному обсязі.
Особи , які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 16.10.2014року.