Справа № 372/1955/14-ц Головуючий у І
інстанції Проць Т.В.Провадження №
22-ц/780/4729/14 Доповідач у 2
інстанції СержанюкКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

08 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Даценко
Л.М., Журби С.О., із участю секретаря
Химинець Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 04 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

16 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, де просила стягнути із
ОСОБА_2 276 240 грн., отриманих за
правочином.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 10
лютого 2011 року вона уклала із ОСОБА_2
договір позики, згідно якого надала
відповідачу грошові кошти у розмірі 32
000 доларів США, 1 500 Євро та 5 900 грн.,
які остання зобов'язувалась повернути
до 01 березня 2011 року.

Однак, у зазначений термін ОСОБА_2 кошти
не повернула.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 04 червня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики у
розмірі 276 240 грн. та 2 762,40 грн. судового
збору.

ОСОБА_2, не погоджуючись із ухваленим
рішенням, подала апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 04 червня 2014 року.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
10 лютого 2011 року ОСОБА_3 уклала із
ОСОБА_2 договір позики ( а.с. 5 ).

Згідно умов правочину, вона надала
відповідачу грошові кошти у розмірі 32
000 доларів США, 1 500 Євро та 5 900 грн., які
остання зобов'язалась повернути до 01
березня 2011 року ( там же ).

Свої зобов'язання за правочином ОСОБА_2
у зазначений строк не виконала.

Унаслідок цього, з вимогою про
стягнення грошових коштів за
правочином ОСОБА_3 зверталась до
Новозаводського районного суду м.
Чернігова, ухвалою якого від 07 березня
2014 року її позовна заява повернута ( а.с.
9 ).

16 квітня 2014 року позивач звернулась із
заявою до Обухівського районного суду
Київської області, сплативши судовий
збір у розмірі 2 762,41 грн. ( а.с. 1, 2-3 ).

Будь-яких доказів на спростування
заявлених вимог, обставин укладення
правочину, розміру позики, ОСОБА_2 ні
суду першої, ні суду апеляційної
інстанції не надала.

За таких обставин, суд правильно
прийшов до висновку, на підставі,
зокрема, ст.ст. 267, 526, 625 1046, 1049 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 33, 58, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, про задоволення заявлених
позовних вимог і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення на
підставі належних та допустимих
доказів, визнавши причину пропущення
позовної давності поважною.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про
незаконність, необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи і повністю
спростовуються матеріалами справи.

Зазначені та інші доводи, викладені у
скарзі, зокрема, про розгляд справи за
її та представника відсутності,
необґрунтоване засудження до
позбавлення волі як заручника старої
влади, на переконання апеляційного
суду, в силу викладеного, не
спростовують висновки суду першої
інстанції про обґрунтованість
заявлених позовних вимог.

Таким чином, викладені у апеляції
доводи суд другої інстанції відносить
до числа формальних, а тому оскаржуване
рішення, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасоване у відповідності
до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України, порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 04 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором позики залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
А.С. Сержанюк

Судді:
Л.М. Даценко

С.О. Журба