Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №283/2110/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Трояновської
Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 29 вересня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з названим позовом. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його дядько ОСОБА_3, після смерті
якого відкрилась спадщина на житловий
будинок по АДРЕСА_1. Він, як спадкоємець
другої черги за правом представлення,
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, з
аналогічною заявою до нотаріальної
контори звернулась також дочка
померлого ОСОБА_2, яка зі своїм батьком
не проживала та не піклувалася про
нього, хоча він в силу пенсійного віку
та стану здоров»я потребував утримання
та догляду. Зазначав, що він особисто
займався похованням дядька. Виходячи з
наведеного просив ухвалити рішення про
усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування після смерті її батька
ОСОБА_3

Рішенням Малинського районного
суду Житомирської області від 29
вересня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права
на спадкування відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги. Вважає, що рішення суду
є незаконним та постановленим за
неповно з»ясованих фактичних обставин
справи. Зазначає, що судом не було
надано належної оцінки показанням
свідків, які є доказами на
підтвердження того, що ОСОБА_2 умисно
ухилялась від надання ОСОБА_3 допомоги,
хоча мала можливість таку допомогу
надавати. Зазначає, що ОСОБА_3 мав
похилий вік, а також внаслідок
загального тяжкого стану здоров»я
перебував у безпорадному стані, тобто
був безпомічним, неспроможним своїми
силами фізично та матеріально
самостійно забезпечити умови свого
життя. Однак цей факт судом не було
взято до уваги. Разом з цим,
відповідачкою не було надано доказів,
які б свідчили про те, що у неї були
поважні причини, які б перешкоджали їй
відвідувати батька та надавати йому
посильну допомогу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
/а.с.5/. Після його смерті відкрилась
спадщина на майно, яка складається з
будинку АДРЕСА_1, про що свідчить Витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 26.05.2005 року /а.с.6).

Як вбачається з матеріалів
спадкової справи №103/2014 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, позивач
ОСОБА_1, племінник померлого, у
встановлений законом строк, а саме 06
травня 2014 року, звернувся до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини /а.с.27/.

Окрім нього із відповідною заявою
про прийняття спадщини 22 травня 2014 року
до нотаріуса звернулась дочка
померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 /а.с.32 -
зворот/.

В матеріалах спадкової справи
міститься також заява ОСОБА_4, сина
померлого ОСОБА_3, подана до Малинської
державної нотаріальної контори 22.05.2014
року, з якої вбачається, що ОСОБА_4
відмовився від належного йому
спадкового майна на користь своєї
сестри (дочки померлого) ОСОБА_2
/а.с.30зв./.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 про усунення від права на
спадкування, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем усупереч
положенням ст.ст.10,60 ЦПК України, не
надано доказів того, ОСОБА_3 був у
безпорадному стані, потребував
допомоги саме від дочки ОСОБА_2, а
остання мала змогу надавати таку
допомогу та умисно ухилялась від її
надання.

Колегія суддів цілком
погоджується з таким висновком суду з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК
України особа може бути усунена від
права на спадкування за законом, якщо
судом буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК
України та з урахуванням роз'яснень,
наданих у п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців
за законом, зокрема й тих, які
відповідно до СК не були зобов'язані
утримувати спадкодавця. Безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Суд при вирішенні справи про
усунення особи від права на
спадкування повинен установити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який потребує
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Судом установлено та підтверджено
медичною карткою, що ОСОБА_3, мав
декілька хронічних захворювань, проте
жодних доказів того, що він в силу
похилого віку чи хвороб був у
безпорадному стані не надано.

Згідно записів у медичній картці
стан здоров»я ОСОБА_3 погіршився лише
12.12.2013 року, за декілька днів до смерті,
а помер він ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок
старості (дегенерації) серцевого м»язу
міокарду.

Суд правильно оцінив показання
свідків та дійшов обгрунтованого
висновку про відсутність доказів
перебування ОСОБА_3 у безпорадному
стані. Натомість, отримуючи пенсію
близько 3000грн., він мав можливість сам
про себе піклуватись та ще й допомагав
дітям, про що пояснили свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність одночасних обставин,
наведених в ч. 5 ст.1224 ЦК України, як
підстав для усунення ОСОБА_2 від
спадкування. Ці висновки суду
відповідають закону і доказам, які
судом належним чином оцінені (ст.212 ЦПК
України).

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що за похилим віком та станом
здоров"я спадкодавець потребував
допомоги, а відповідачка мала
можливість надавати таку допомогу, але
не вчиняла необхідних дій, ухиляючись
від обов"язку забезпечити підтримку та
допомогу своєму батьку, є
безпідставними, оскільки не
підтверджені жодними доказами, а
судові рішення в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК
України не можуть ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення на підставі
наданих сторонами та досліджених у
судовому засіданні доказів, повно і
всебічно з"ясувавши обставини, на які
посилаються сторони як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Малинського районного суду
Житомирської області від 29 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді