У Х В А Л А

19 грудня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду № 3 в м. Біла
Церква подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області надійшло
подання міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України - ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що
він у добровільному порядку не виконує
рішення суду про стягнення з нього
аліментів на користь ОСОБА_2, на
утримання дитини - сина ОСОБА_3, в
розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказане подання передано судді 19.12.2014
року.

Боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього, а тому
державний виконавець просить суд
тимчасово обмежити боржника у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документа, шляхом заборони
перетинати державний кордон України до
виконання своїх зобов»язань,
покладених на нього рішенням суду;
виконання ухвали покласти на Державну
прикордонну службу України.

Представник міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції в судове засідання
не з"явився, про час розгляду подання
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не відомі, в поданні
просили розглянути подання без участі
представника МВ ДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції.

Суд, розглянувши подання, дослідивши
надані додатки, дійшов висновку, що
подання до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 08.10.2004 року
Білоцерківським міськрайонним судом
Київської області було ухвалено
рішення у цивільній справі № 2-13389 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Насташка,
Рокитнянського району, Київської
області, аліменти на користь ОСОБА_2, на
утримання дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх
видів його заробітку, щомісячно,
починаючи з 22 вересня 2004 року та до
досягнення дитиною повноліття. Після
набрання рішенням суду законної сили
стягувачу було видано виконавчий лист,
який був поданий стягувачем на
виконання до ВДВС Рокитнянського РУЮ,
де державним виконавцем було відкрито
виконавче провадження. 11.07.2008 року
державним виконавцем ВДВС
Рокитнянського РУЮ було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, в зв»язку з тим, що боржник
в с. Насташка, Рокитнянського райоону
не проживає. Виконавчий лист був
поданий до МВ ДВС Білоцерківського
МРУЮ. 31.07.2008 року головним державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження та, як зазначено в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, копія постанови
направлена сторонам. Підтвердження
направлення вказаних постанов
боржнику та підтвердження отримання
ним постанов до суду не надано. Ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 31.08.2012 року
боржника було оголошено в розшук. 23.11.2012
року виконавче провадження було
зупинено.

З подання МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ
вбачається, що боржник аліменти не
сплачує. Заборгованість по
виконавчому листу, станом на 01.12.2014 року
становить 46 523 грн. 00 коп.. Державним
виконавцем були направлені відповідні
запити щодо майна боржника та його
особи. Право власності на майно за
боржником не зареєстровано.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за місцем
знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України",
громадянинові, який має паспорт для
виїзду за кордон, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього - до виконання зобов'язань.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" "державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії".

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України свободу
пересування та право вільно залишати
територію України. Суд вважає, що
обмеження даного конституційного
права є крайньою мірою, яка може бути
використана лише тоді, коли всі
передбачені законом виконавчі дії не
дали позитивного результату щодо
стягнення з боржника суми боргу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Суду не надано доказів
наміру боржника покинути територію
держави Україна, доказів про наявність
у боржника закордонного паспорту,
доказів про те, що боржник знає про
відкриття виконавчого провадження, в
зв»язку з чим ухиляється від виконання
зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, та його дії свідчать про намір
виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним
поданням державний виконавець не навів
жодних з перелічених обставин, а
послався, як на підставу для обрання
такого обмеження особі, тільки на
наявність боргових зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках
припинення громадянства України.
Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках
здійснюється судом, органами
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, Державної прикордонної
служби України, військовими
комісаріатами та консульською службою
України.

Виходячи з цього, даний закон
передбачає два способи судового
обмеження у праві виїзду за кордон -
тимчасове затримання чи вилучення
паспорту.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

Виходячи з вищезазначеного,
використовуючи принцип
справедливості, визначений ст. 1 ЦПК
України, суд не вбачає підстав для
задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
6 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України", Законом України "Про
виконавче провадження" ст.ст. 1, 11, 60, 377-1
ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання міського відділу
Державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_4, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п"яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. В. Жарікова