Справа № 577/6042/14-ц
Провадження № 2/577/1714/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року
м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд
Сумської області

в складі:

головуючого судді
Кущенка М.Ф.

при секретарі
Олійник В.П.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовом ОСОБА_1 до Підлипенської
сільської ради , треті особи:
Конотопська міська державна
нотаріальна контора, Управління
Держземагенства у Конотопському
районі Сумської області про визнання
права на земельну ділянку ,

В С Т А Н О В
И В :

Позивач і його представник в судовому
засіданні позовні вимоги
обгрунтовують тим, що батько
позивача помер в 2000 р., після смерті
якого спадщину прийняла мати ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. залишивши
заповіт на все своє майно на користь
позивача. Інших спадкоємців немає.
Позивач оформив спадщину на житловий
будинок, а в оформленні спадщини на
земельну ділянку біля нього державний
нотаріус відмовив, оскільки мати
позивача за життя не отримала
Державного акту на землю після вступу в
спадщину за батьком, у якого такий
Державний акт мався.

Посилаються на ст. ст. 1217,1268 ЦК , ст.
256 ч.1 п. 6 ЦПК України і просять
встановити факт належності
спадкодавниці права на земельну
ділянку в м. Конотоп с.Підлипне, вул.
Короленка,35 в розмірі 0,2464 га для
будівництва, обслуговування житлового
будинку і господарських будівель та
визнати за позивачем право на
вказану земельну ділянку, як спадщину
після смерті матері.

Представник відповідача і третіх
осіб на розгляд справи не з"явилися,
подали прохання розглядати справу без
їхньої участі, проти вимог позову не
заперечують.

Вислухавши учасників розгляду, що
з"явилися, допитавши свідка ОСОБА_4,
який підтвердив, що знає позивача і
його батьків, так як являється сусідом
по житлу батьків позивача, які вже
померли, а позивач прийняв спадщину та
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що вимоги позову підлягають
задовільненню із слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 328,392,
1216, ст. 1225 ч.1, 1233,1268 ЦК України
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Право власності набувається на
підставах , що не заборонені законом.
Спадкуванням є перехід прав та
обов"язків від фізичної особи, що
померла, до спадкоємців. Право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах із збереженням її цільового
призначення. Спадкоємець має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положення ст. 256 ч.2 ЦПК
у судовому порядку можуть бути
встановлені факти , від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визгачено іншого
порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2.
помер ОСОБА_5, після смерті якого
спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3,
якій після смерті чоловіка видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом в тому числі і на земельну
ділянку площею 2464 кв.м. в АДРЕСА_1 (л.с.7).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. і за її
заповітом спадщину прийняв позивач по
справі, якому 02.12.2014р. видано Свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок із надвірними
будівлями в АДРЕСА_1. А у відношенні
присадибної земельної ділянки, що
обслуговує цей будинок, нотаріус
відмов у видачі відповідного свідоцтва
обгрунтовуючи це тим, що після смерті
батька позивача його мати не оформила
Державного акту на земельну ділянку,
яку успадкувала після смерті батька
позивача (л.с.5, 6,11).

Згідно державного акту 1 У -СМ №
018653, виданого на ім"я ОСОБА_5,
останньому у приватну власність було
передано земельну ділянку площею 0,2464
га у відповідних межах для будівництва
, обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в АДРЕСА_1
(л.с.8-13). Факт не отримання державного
акту на вказану земельну ділянку
спадоємницею ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_5 не може свідчити, що вказана
земельна ділянка не належала їй.

Вказана земельна ділянка передана
у власність ОСОБА_5 в ідповідно до
рішення Виконавчого комітету
Підлипенської сільської ради № 21 від
30.07.1993р. Після його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2. спадщину на вказану
земельну ділянку прийняла його
дружина ОСОБА_3 і їй нотконторою було
видано відповідне свідоцтво на право
на спадщину за законом .

Враховуючи, що смерть спадкодавця
ОСОБА_5 настала ІНФОРМАЦІЯ_2. питання
власності на землю регулювалось
Земельним Кодексом в редакції, що діяла
на момент смерті цього спадкодавця.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Документи, що
посвідчують право на земельну ділянку,
визначені ст. 23 ЗК України 1990 року, де
вказано, що право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами. Проте
дію ст. 23 ЗК України 1990 року зупинено
відносно власників земельних ділянок,
визначених Декретом Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок», який мав силу закону.

Пунктом 3 вказаногоДекрету
встановлено, що право приватної
власності громадян на земельні
ділянки, передані їм для цілей,
передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме:
ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею державного акта на
право приватної власності на землю.
Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку. Таким документом
може бути відповідний запис у
земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК
України 2001 року громадяни, що одержали
у власність земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

Таким чином сам запис в
земельно-кадастровій книзі місцевого
органу влади, зробленого в період дії
Земельного Кодексу 1990р. і Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію
земельних ділянок» про належність
спадкодавцям земельних ділянок на
праві власності без видачі
Державного акту є підтвердженням
їхнього права власності на земельні
ділянки, незважаючи на те, що на ни х не
видавались Державні акти.

Із цього слідує, що видача Державного
акту на землю ОСОБА_5 не є тією
обставиною, що без нього його дружина
ОСОБА_3 не мала б права на вказану
земельну ділянку , оскільки він є
похідним від свідоцтва про право на
спадщину і не може свідчити про
відсутність права на вказану земельну
ділянку спадкоємця.

Крім цього в идача Державних актів
на землю ще за життя спадкодавниці
ОСОБА_6 законодавством було припинено.
А вказана земельна ділянка за вказаною
спадкодавницею зареєстрована в книзі
реєстрації Підлипенської сільської
ради під № 474. І у витязі Управління
Держземагенства у Конотопському
районі Сумської області від 04.12.2014р.
вказана земельна ділянка значиться
власністю ОСОБА_3 (л.с 7 оборот, л.с.10).

Суд, при вирішенні справи ,
відповідно до положень ст. 11 ч.1 ЦПК
виходить із вимог позову, не виходячи
за його межі.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності ОСОБА_7 за
її життя права на земельну ділянку
площею 0,2464 га в АДРЕСА_1 , як спадщину
після смерті ОСОБА_5 в межах
визначених Державним актом 1У-СМ № 018653
виданого на ім"я ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну
ділянку площею 0,2464 га в АДРЕСА_1 , як
спадщину після смерті ОСОБА_7, в межах
визначених Державним актом 1У-СМ № 018653
виданого на ім"я ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Сумського
апеляційного суду через Конотопський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а для учасників,
що не були присутні при оголошенні
рішення - з дня отримання копії
рішення.

Суддя
Кущенко М. Ф.