Ухвала

22 грудня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В.,Нагорняка В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Одеська кіностудія» до
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання
ордера недійсним та визнання недійсною
реєстрації,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Приватне акціонерне
товариство «Одеська кіностудія» (далі -
ПрАТ «Одеська кіностудія») звернулося
до суду з позовом, у якому просило
визнати недійсним ордер на житлову
площу у гуртожитку від 20 лютого 2006 року
№ 1, виданий на підставі спільного
рішення адміністрації, профспілкового
комітету та комітету комсомолу від 20
січня 2004 року на ім'я ОСОБА_7 для
проживання з чоловіком ОСОБА_6 у
кімнаті АДРЕСА_1 у м. Одесі; визнати
недійсною реєстрацію ОСОБА_7 та ОСОБА_6
за вказаною адресою. Свої вимоги
обґрунтовувало тим, що рішення, на
підставі якого виписано ордер, не
приймалося, повноважень для виписки
ордера у керівника підприємства не
було.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
17 березня 2014 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсним ордер № 1 на житлову
площу у гуртожитку від 20 лютого 2006
року, виданий на підставі спільного
рішення адміністрації, профспілкового
комітету комсомолу від 20 січня 2004 року
на ім'я ОСОБА_7 на двох осіб для
проживання у кімнаті АДРЕСА_1. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 19 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
17 березня 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 серпня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема Закону України «Про
реалізацію житлових прав мешканців
гуртожитків», ст. ст. 18, 61 Житлового
кодексу Української РСР, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявник посилається
на ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 18 січня 2012 року у справі про
виселення та стягнення боргу та
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 23 травня 2011 року у справі про
виселення та стягнення боргу.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, можуть
бути рішення: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом «Про внесення змін
до Закону України «Про судоустрій
України щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ» від 22 лютого
2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Ухвала апеляційного суду м. Києва від 18
січня 2012 року та рішення Печерського
районного суду м. Києва від 23 травня 2011
року не є судовими рішеннями
касаційного суду, а тому на них не може
здійснюватись посилання як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник
посилається також на ухвалу судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2012 року у справі
про виселення та стягнення боргу.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України», під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданої до заяви копії ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 листопада 2012 року не
вбачається передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України підстави для перегляду
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року, оскільки у
зазначеному судовому рішенні предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог і фактичні обставини справи не є
тотожними порівняно з ухвалою, про
перегляд якої подано заяву.

Перевіривши заяву та додані до неї
матеріали, колегія суддів вважає, що
справа не підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Приватного
акціонерного товариства «Одеська
кіностудія» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8
про визнання ордера недійсним та
визнання недійсною реєстрації, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 серпня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В.
ЮровськаСудді: А.О. Леванчук Л.М.
Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк