Провадження № 2/522/7421/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29» жовтня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка
втратила право користування житловим
приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вимогою
про визнання особи відповідача такою,
яка втратила право користування жилим
приміщенням, а саме: квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на такі
обставини. Позивач є власником
зазначеної квартири, доказом чого є
договір дарування квартири, який
зареєстровано 19 серпня 2008 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 1233, про
що позивачу видано витяг про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 18 вересня 2008 року. У вказаній
квартирі, на підставі договору оренди
житлового приміщення від 01 червня 2013
року, укладеного між сторонами, був
зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який
за зареєстрованим місцем проживання
після того, як 01 квітня 2014 року виїхав з
вказаної квартири, не проживає,
наявність зареєстрованого за адресою
спірної квартири відповідача порушує
права позивача як власника, у зв'язку із
чим, остання змушена звернутися до суду
із вказаним позовом.

Позивач надала до суду заяву, якою
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила розглянути справу за її
відсутності.

Відповідач в судове засідання 29 жовтня
2014 року не з'явився, про дату, час і
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, поважних причини
неявки в судове засідання суду не
представив.

Проте, у судовому засіданні 30 вересня
2014 року наявність обставин, що слугують
підставами заявленого позову, визнав,
зокрема, підтвердив обставини, на які
посилалась позивач, - у вказаній
квартирі нині не проживає, обрав інше
постійне місце проживання, у
добровільному порядку взяв на себе
зобов'язання скасувати реєстрацію
свого місця проживання за адресою
вказаної спірної квартири.

Суд, враховуючи вказані обставини,
часткове визнання позову відповідачем,
ухвалив вирішити спір за відсутності
відповідача, який не з'явився, у порядку
очного розгляду справи.

Суд вислухав пояснення сторін,
дослідив матеріали справи, за
результатами чого дійшов висновку, що
позов є таким, що підлягає задоволенню
з наступних причин. Судом установлені
такі фактичні обставини на підставі
представлених письмових доказів та
пояснень сторін.

У відповідності до договору дарування
квартири, який зареєстровано 19 серпня
2008 року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано в реєстрі за № 1233, про
що позивачу видано витяг про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 18 вересня 2008 року, позивачка є
власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 55,6 кв.м.

За довідкою про склад сім'ї та прописці
від 17 липня 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані такі особи: ОСОБА_4,
починаючи з 1996 року, та ОСОБА_2 - з 12
липня 2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні та
визнано ОСОБА_2, він за адресою спірної
квартири не проживає на теперішній час
та обрав інше постійне місце
проживання.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази, вислухавши пояснення сторін,
суд має врахувати, що позивач щомісячно
вносить платежі за обслуговування
квартири, надані комунальні та інші
послуги, реєстрація місця проживання
відповідача створює позивачу ОСОБА_1
перешкоди у користуванні нею. Оскільки
розрахунок частини експлуатаційних
платежів і платежів за надання
комунальних послуг частково
здійснюється, виходячи з кількості
зареєстрованих осіб за адресою спірної
квартири, це створює перешкоди для
позивача в здійснені нею права
користування щодо неї. Відповідач у
вказаному житлі не проживає, втім факт
його реєстрації за вказаною адресою
порушує права та законні інтереси
позивача.

Такі встановлені судом обставини
дозволяють суду зробити висновки, що на
сьогоднішній момент відповідач,
зареєстрований за адресою вказаної
квартири, в ній постійно не проживає з
причин, які не є поважними та не можуть
слугувати такими, за наявності яких за
відповідачем може зберігатися право
користування спірною квартирою.

Враховуючи, що зміст права власності
визначається через повноваження
володіння, користування та
розпорядження, наявність
зареєстрованого відповідача в
квартирі позивача обмежує його права,
гарантовані законом, створюючи ним
перешкоди у реалізації належних прав.

Також суд враховує, що відповідно до ст.
3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

За правилом ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Оскільки відповідач за вказаною
адресою не проживає, ця квартира не є
його місцем проживання або місцем
перебування, він зобов'язаний був
скасувати реєстрацію місця свого
постійного проживання за цією адресою,
а також зареєструвати інше - обране ним
місце проживання в такому статусі,
проте, як сам й зазначив у судовому
засіданні, він й досі зареєстрований за
адресою спірної квартири.

За правилом статті 71 ЖК УРСР при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Наведене правило, що повною
мірою поширюється й на правовідносини
у приватному житловому фонді,
передбачає збереження права
користування житлом лише за умови
продовження постійного користування
ним, що спростовується доводами
позивача та не заперечене
відповідачем.

Згідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України,
підлягає задоволенню вимога про
стягнення з відповідача судового збору
у сумі 243,60 гривень.

Роз'яснити позивачу, що рішення про
визнання особи такою, яка втратила
право користування жилим приміщенням,
є самостійною підставою для
відповідного державного органу
реєстрації для зняття цієї особи з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про припинення дії,
яка порушує право.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 16, 391, 526 ЦК України,
ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким,
який втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 55,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (посвідчення біженця
НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (номер
фізичної особи-платника податків
НОМЕР_1) судові витрати за сплачений
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Роз'яснити, що це судове рішення є
безумовною підставою для скасування
реєстрації місця проживання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ:
С.О. ПОГРІБНИЙ

29.10.2014