Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4089/14р.
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова
О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
31 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
боргу спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом.

В позові зазначав, що 28.09.2011 року між ним
та ОСОБА_8 було укладено договір позики,
згідно з яким він передав ОСОБА_8,
грошові кошти у сумі 20 000 доларів США з
умовою їх повернення 19 січня 2012 року. По
закінченню вказаного в розписці
строку, грошові кошти йому повернуті не
були, він звертався до суду з позовом
про стягнення заборгованості. Під час
судового розгляду справи дізнався про
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. В
передбаченому чинним законодавством
порядку він звернувся з вимогою до
приватного нотаріуса Василівського
районного нотаріального округу ОСОБА_9,
в якій зазначив про наявність у ОСОБА_8
зобов'язання з повернення
заборгованості за договором позики.
Листом від 25.06.2012 року приватним
нотаріусом ОСОБА_9 було повідомлено, що
його вимога (претензія) кредитора до
спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_8 нею отримана та
зареєстрована в книзі спадкових справ
за № 21. Позивач вказує, що за ОСОБА_8
зареєстровано право власності на
будинок АДРЕСА_1 Василівського району
Запорізької області, на підставі
свідоцтва про право власності від
20.08.1992 року. Проте, право власності на
цей житловий будинок досі за
спадкоємцями належним чином не
оформлене, спадкоємці не вступили до
спадкових прав, не оформлюють належним
чином спадщину та не реєструють
спадкове майно. ОСОБА_4, ОСОБА_5 є
спадкоємцями після смерті батька
ОСОБА_8, оскільки вони прийняли
спадщину шляхом подання відповідної
заяви в шестимісячний строк до
приватного нотаріуса Василівського
районного нотаріального округу ОСОБА_9
12.02.2014 року до ОСОБА_4, ОСОБА_5 було
направлено грошову вимогу, в якій
зазначалося про наявність
заборгованості, що утворилась за життя
ОСОБА_8, яку вони, відповідно до норм
чинного законодавства України, повинні
сплатити на його користь. Зазначені
претензії були залишені без відповіді
та реагування. Відповідачами не було
вчинено жодних дій, направлених на
отримання свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_8, що
свідчить про умисне ухилення
відповідачів від виконання
зобов'язання, що перейшло до них після
смерті спадкодавця.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6„ ОСОБА_7 в солідарному порядку
на свою користь суму боргу за договором
позики в розмірі 224 832 грн.; 1438,16 грн.
інфляційних витрат; 10283, 86 грн.
відсотків річних від простроченої
суми; 28 480,90 грн. відсотків за
користування позикою, що всього
складає 265 034 грн. 92 коп. в межах
вартості успадкованого майна та
стягнути з відповідачів на його
користь всі судові витрати по справі.

Заочним рішенням Василівського
районного суду Запорізької області від
31 липня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове рішення, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_10,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

До суду першої інстанції ОСОБА_3 на
підтвердження договору позики надано
розписку, згідно якої ОСОБА_8 взяв у
нього в борг 28.09.2011р. 20000 доларів США на
строк до 19.01.2012р. (а.с.116).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкова справа за №163/01-24/02 заведена
приватним нотаріусом Василівського
районного нотаріального округу ОСОБА_11

Заяви про прийняття спадщини подали
діти померлого ОСОБА_4, ОСОБА_5

23.06.2012р. приватним нотаріусом
Василівського районного нотаріального
округу ОСОБА_11 отримана вимога
(претензія) кредитора ОСОБА_3 до
спадкоємців померлого боржника ОСОБА_8

На час вирішення справи судом першої
інстанції свідоцтва про право на
спадщину після смерті ОСОБА_8 не
видавалися.

Під час апеляційного розгляду
встановлено, що суд першої інстанції з
дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України належно оцінив надані
сторонами докази, виконав вимоги
цивільного судочинства і вирішив
справу згідно з законом, вирішивши
питання наявності обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин,
правильно застосував правові норми до
цих правовідносин і дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Судом першої інстанції для вирішення
справи вірно застосовані ст.ст. 1268, 1281
ЦК України за якими спадщина належить
спадкоємцеві з часу її спадщини,
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги;
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Колегія суддів зазначає також
наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, яка
належним чином застосована судом
першої інстанції, спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

З матеріалів справ видно, що суд першої
інстанції вжив заходів для визначення
вартості та обсягу спадкового майна,
для чого звертався до нотаріуса, яким
заведено спадкову справу. Проте, з
листа приватного нотаріусу
Василівського районного нотаріального
округу ОСОБА_11 № 495/01-16 від 29.07.2014р.
вбачається, що спадкова маса та
вартість спадкового майна ОСОБА_8
невідома (а.с.113).

Як в суді першої інстанції так і в
апеляційному суді позивач не заявляв
клопотань щодо встановлення спадкової
маси та вартості спадкового майна.

Доводів з цього питання апеляційна
скарга не містить.

У відповідності до ст.ст. 10, 11, 303 ЦПК
України апеляційний суд не має
повноважень щодо виходу за межі
доводів апеляційної скарги, оскільки
не встановлено неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права або порушення
норм матеріального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Частина апеляційної скарги, в якій
апелянт викладає фактичні обставини
справи, не містить доводів на
спростування висновків рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про
обов'язок спадкоємців задовольнити
вимоги кредитора у відповідності до ст.
1282 ЦК України не суперечать рішенню
суду першої інстанції, який дав
аналогічну оцінку цим обставинам.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування судом
першої інстанції ст. 1299 ЦК України,
згідно якої право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна, знайшли своє підтвердження під
час апеляційного розгляду справи.

Вказана норма матеріального права
виключена із ЦК України Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку із
запровадженням державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 04.07.2013р.

Проте, вказана обставина не призвела до
неправильного вирішення справи, а тому
у відповідності до ч. 2 ст. 308 ЦПК України
не дає підстав для скасування
оскарженого рішення.

Висновок рішення суду в цілому
ґрунтується на ч. 1 ст. 1282 ЦК України, за
якою спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України,
ст.ст. 10 та 60 ЦПК України звертаючись до
суду, позивач за власним розсудом
обирає спосіб захисту права, яке вважає
порушеним та зобов'язаний довести
обставини, на які посилається, правову
та фактичну підставу своїх вимог.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Обравши способом захисту стягнення
боргу з спадкоємців померлого боржника
на підставі ст. 1282 ЦК України, позивач
в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, мав
довести, зокрема вартість спадкового
майна, оскільки саме із цим закон
пов'язує вирішення питання про
задоволення вимог кредитора
спадкоємцями, які зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.

Як видно з доводів апеляційної скарги
дану вимогу закону позивач до уваги не
бере, вважаючи безумовним своє право
на отримання боргу померлого із
спадкоємців.

Виходячи з встановлених обставин та
перевіривши законність і
обґрунтованість оскарженого рішення
за кожним з доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не знаходить підстав
для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги про неповне
з'ясування обставин справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права є неприйнятними, оскільки
апелянт не наводить, які саме обставини
справи були неповно з'ясовані судом, не
зазначено, яке значення для справи
мають ці обставини, які обставини
недоведені, а суд вважав їх
встановленими, які висновки суду не
відповідають обставинам справи та які
саме норми матеріального та
процесуального права порушені або
неправильно застосовані судом.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
31 липня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: