АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 603/1163/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Іванчук В.М. Провадження №
22-ц/789/1128/14 Доповідач - Щавурська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 р. Колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Гурзель І. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 і
його представника адвоката ОСОБА_2,
представника позивача Коропецької
селищної ради Куриляк С.В.,
представника третьої особи відділу
Держземагенства в

Монастириському районі Ардель О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Монастириського районного
суду Тернопільської області від 20
червня 2014 року по справі за позовом
Коропецької селищної ради до ОСОБА_1,
третя особа відділ Держземагенства у
Монастириському районі про визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю та скасування
запису про реєстрацію,-

ВСТАНОВИЛА:

Коропецька селищна рада звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1, третя
особа відділ Держземагенства у
Монастириському районі про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР
№ 01074 від 01.12.1999 року, виданого на ім'я
матері відповідача ОСОБА_6,
зобов'язання відділу Держземагенства у
Монастириському районі Тернопільської
області скасувати запис про державну
реєстрацію державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР
№ 01074 від 01.12.1999 року, виданого на ім'я
ОСОБА_6, у Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що рішення, на
підставі якого видано вказаний
державний акт Коропецькою селищною
радою не приймалося; державний акт
підписаний неуповноваженою особою,
оскільки колишній селищний голова
ОСОБА_7 на час видачі державного акту
звільнений з займаної посади;
державний акт видано ОСОБА_6 після
смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла);
земельна ділянка, державний акт на яку
видано матері відповідача ОСОБА_6
включає в себе прибережно-захисну
смугу.

Заочним рішенням Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 20 червня 2014 року позовні вимоги
задоволено. Визнано недійсним і
скасовано державний акт серії ТР № 01074
від 01.12.1999 року, виданий ОСОБА_6 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,6743 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території Коропецької селищної ради.
Зобов'язано відділ Держземагенства у
Монастириському районі Тернопільської
області скасувати запис про державну
реєстрацію державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР
№ 01074 від 01.12.1999 року, виданого на ім'я
ОСОБА_6 у книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю.

Ухвалою Монастириського
районного суду від 05.08.2014 року заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
від 20.06.2014 року залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду,
посилаючись на незаконність і
необгрунтованість, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Звертає увагу на те, що мати позивача
ОСОБА_8 користувалась земельною
ділянкою, яка в подальшому була нею
приватизована більше 25 років.
Приватизація землі відбулась на
підставі діючого на той час
законодавства. В технічній
документації є посилання на наявність
відповідного рішення ради. Висновки
суду про відсутність повноважень у
голови сільради на підписання
державного акту, а також про належність
земельної ділянки ОСОБА_6 до
прибережної смуги не відповідають
обставинам справи. Також звертає увагу
на те, що судом не була витребувана та
не оглядалася в судовому засіданні
книга реєстрації громадян, яким
безоплатно передано земельні ділянки у
власність та безпідставно не врахована
заява позивача про застосування строку
позовної давності.

У судовому засіданні апелянт
ОСОБА_1 і його представник адвокат
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали,
зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача Коропецької
селищної ради Куриляк С.В. апеляційної
скарги не визнала, вважає рішення суду
законним і обгрунтованим, таким, що
скасуванню не підлягає.

Представник третьої особи
відділу Держземагенства у
Монастириському районі Ардель О.С. у
судовому засіданні щодо прийняття
рішення за апеляційною скаргою
покладається на думку суду. При цьому,
пояснила, що саме рішення від 21.02.1999
року, яке стало підставою для видачі
ОСОБА_6 Державного акту на земельну
ділянку в архіві не збереглося, однак
зберігся додаток до вказаного рішення -
списки громадян, яким цим рішенням
передавались у власність земельні
ділянки (загальною кількістю більше 200
осіб). В даному списку за № 162 значиться
ОСОБА_6, якій передавалась земельна
ділянка в розмірі 0,65 га. Неузгодження
розміру земельної ділянки,
приватизованої ОСОБА_6, що становить
0,6745 грн. з розміром, зазначеним в
додатку до рішення, що складає 0,65 га
пояснила тим, що після виготовлення
технічної документації (при здійсненні
відповідних обмірів), рада відповідно
до вимог закону вправі була уточнити
розмір земельної ділянки, виходячи з
розміру, яким фактично користувалася
особа.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги в її межах,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення, на підставі якого видано
державний акт на землю ОСОБА_6
Коропецькою селищною радою не
приймалося; оспорюваний державний акт
підписано неуповноваженою особою
ОСОБА_7; земельна ділянка, на яку видано
державний акт належить до земель
водного фонду, оскільки є
прибережно-захисною смугою річки
(струмка) Млинівка.

Колегія суддів не може погодитись
з такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони зроблені у
зв'язку з невідповідністю фактичним
обставинам справи, недоведеністю
обставин справи, які суд вважав
встановленими, порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що згідно
державного акту на право приватної
власності на землю серії ТР № 0107401,
ОСОБА_6 на підставі рішення 5 сесії 22
скликання Коропецької селищної ради
від 21.01.1996 року була передана у
власність земельна ділянка площею 0,6743
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована на території
Коропецької селищної ради
Монастириського району. Державний акт
зареєстровано у Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 01.12.1999 року за № 1
(а.с.7).

Вказана земельна ділянка після
смерті ОСОБА_6 успадкована її сином -
відповідачем у даній справі ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи -
інформації, що надійшла з архівного
відділу Монастириської районної
державної адміністрації 22.07.2014 року на
запит суду, в архіві
райдержадміністрації на збереженні
знаходяться протоколи шостої та сьомої
сесій двадцять другого скликання за 1996
рік (а.с.130). Протоколи п'ятої сесії
двадцять другого скликання
Коропецької селищної ради та її
виконавчого комітету - відсутні.

У відповідності до п.п.1, 3-5 існуючого на
час передачі (прийняття 21.01.1996 року
рішення) у власність ОСОБА_6 земельної
ділянки Порядку передачі земельних
ділянок у приватну власність
громадянам України, затвердженого
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року
№ 10, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26 лютого 1993 року за № 7,
громадянам України згідно з Декретом
Кабінету Міністрів України "Про
приватизацію земельних ділянок"
передаються безоплатно земельні
ділянки, надані їм для ведення
особистого підсобного господарства,
будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель (присадибна ділянка),
садівництва, індивідуального та
гаражного будівництва. Зазначені
земельні ділянки передаються
безоплатно у приватну власність на
підставі матеріалів, що підтверджують
їх розмір (земельно-кадастрова
документація, дані бюро технічної
інвентаризації, правлінь товариств і
кооперативів тощо) і заяв громадян.
Відповідні Ради народних депутатів
перевіряють обгрунтованість заяв
громадян та матеріалів у місячний
строк і приймають відповідне рішення.
Право приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
вищезазначених цілей, посвідчується
відповідною радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-обліковому документі - Книзі
реєстрації громадян, яким безоплатно
передано земельні ділянки на праві
приватної власності. Встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) виконують землевпорядні
органи за замовленням рад народних
депутатів. Після встановлення меж
земельних ділянок, що передаються у
приватну власність, громадяни
одержують державний акт про право
приватної власності на землю, який
видається і реєструється відповідною
радою народних депутатів. Якщо при
встановленні меж земельних ділянок
будуть виявлені розбіжності в даних
про розміри земельних ділянок,
переданих у власність з фактичними
розмірами, то остаточний розмір площі
таких ділянок визначається Радою
народних депутатів.

З оглянутого судом апеляційної
інстанції технічного звіту, наявного
на руках у спадкоємця ОСОБА_6 - апелянта
ОСОБА_1, вбачається, що підставою для
виготовлення такого звіту в 1997 році
Тернопільським філіалом інституту
землеустрою була виписка з рішення
Коропецької селищної ради п'ятої сесії
двадцять другого скликання (а.с.4 звіту),
яка однак в матеріалах самого звіту
відсутня. Разом з тим, звіт містить усю
іншу передбачену на той час законом,
необхідну документацію (пояснювальну
записку, відомість вирахування площ,
схему розміщення земельної ділянки,
акт обстеження і погодження меж
земельної ділянки, підписаний селищним
головою, інженером-землевпорядником,
ОСОБА_6 та представниками суміжних
землеволодінь).

Також, судом апеляційної інстанції
оглянуто оригінал додатку до рішення
п'ятої сесії двадцять другого
скликання від 21 січня 1996 року, а саме
список громадян (в загальній кількості
більше 200 осіб), яким даним рішенням
передавались у власність земельні
ділянки на території Коропецької
селищної ради, і який є в архівному
відділі Держземагенства
Монастириського району. Зокрема, за №
162 у даному списку значиться мати
відповідача - ОСОБА_6, якій передається
земельна ділянка у розмірі 0,65 га (а.с.
219).

З оглянутої судом апеляційної
інстанції земельно-кадастрової книги
колгоспу "Світанок" за 1986-2001 р.р. (а.с.116)
вбачається, що ОСОБА_6 була правомірним
користувачем земельної ділянки площею
0,6743 га, тобто мала право на
приватизацію земельної ділянки саме
такого розміру. У рядку першому графи
про підстави набуття права власності
на земельну ділянку вказаного розміру
є сліди витертих записів, що видно
неозброєним оком, а нижче зазначено
рішення від 29.05.1997 року.

Що стосується рішення від 29.05.1997 року,
яке в земельно-кадастровій
документації зазначено як підстава
надання ОСОБА_6 земельної ділянки, то
беручи до уваги факт відсутності в
архівному відділі вказаного рішення, а
також враховуючи наявні у
земельно-кадастровій книзі сліди
витертих записів у даній графі,
твердження представника Коропецької
селищної ради, що саме це рішення було
підставою для видачі ОСОБА_6 державного
акту (а не рішення від 21.01.1996 року),
колегія суддів оцінює критично.

Сам по собі факт відсутності в архіві
матеріалів п'ятої сесії двадцять
другого скликання, в той час як мали
місце і шоста і сьома сесії, жодним
чином не можуть свідчити, що рішення, на
підставі якого видано ОСОБА_6 державний
акт, не приймалося. Вказане, на думку
колегії суддів, свідчить про те, що
рішення п'ятої сесії Коропецькою
селищною радою в архів не здані, в чому
не може бути жодної вини ОСОБА_6 Також,
наявність в архівному відділі
Держземагенства у Монастириському
районі додатку до рішення від 21.01.1996
року (списків громадян, про які
згадувалось вище), а також наявний у
відповідача технічний звіт, складений
у 1997 році Тернопільським філіалом
інституту землеустрою по видачі
державного акту на право приватної
власності на землю ОСОБА_6 відповідно
до вимог діючого на той час
законодавства, на думку колегії суддів,
свідчить про те, що вказане рішення
Коропецькою селищною радою все-таки
приймалося.

Пояснення представника Коропецької
селищної ради, що список громадян є
додатком до зовсім іншого рішення
Коропецької селищної ради, а саме до
рішення від 29.05.1997 року, належними та
допустимими доказами не підтверджені.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції, що рішення, на підставі
якого ОСОБА_6 видано державний акт,
Коропецькою селищною радою взагалі не
приймалося, є такими, що не
відповідають обставинам справи,
зроблені у зв'язку з недоведеністю
обставин, що мають значення для справи.

Не відповідають обставинам справи, є
такими, що суперечать нормам
матеріального права, на думку колегії
суддів, й висновки суду першої
інстанції пропідписання державного
акту на землю неуповноваженою особою
ОСОБА_7

Так, зокрема, як встановлено судом
першої інстанції й що не заперечується
сторонами у справі, ОСОБА_7 у період з
07.07.1994 до 08.04.1998 року працював на посаді
Коропецького селищного голови (а.с.10-11).

У відповідності до п.2 діючої на час
виготовлення ОСОБА_6 державного акту
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
землю і право постійного користування
землею (в тому числі на умовах оренди),
затвердженої Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15.04.1993 року № 28 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 23.04.1993
року за № 31, державний акт на право
власності на земельну ділянку
складається в двох примірниках,
підписується сільським, селищним,
міським головою та начальником
державного органу земельних ресурсів,
роботи по складанню державних актів на
право власності на землю і право
постійного користування землею
виконуються в такому порядку:
підготовчі роботи; встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості); складання плану земельної
ділянки; заповнення бланка державного
акта. Згідно п.2.5 цієї ж Інструкції
державні акти на право приватної
власності на землю складаються у двох
примірниках, підписуються головою
відповідної місцевої Ради народних
депутатів і скріплюються гербовою
печаткою. Сторінку державного акта із
зображенням плану земельної ділянки
підписує інженер-землевпорядник.

Наступний п.3 Інструкції передбачав
порядок видачі і реєстрації державних
актів, і зокрема, п.3.1 встановлює, що
державні акти видаються і реєструються
тією сільською, селищною, міською,
районною радою народних депутатів, яка
прийняла рішення про передачу
земельної ділянки у власність, а п.3.2 -
передбачає реєстрацію таких державних
актів у відповідній Книзі записів
(реєстрації) державних актів, які
ведуться виконавчими органами
відповідних Рад (п.3.4 Інструкції).

Аналогічні положення в частині видачі
та реєстрації державних актів містила
й Інструкція про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою,
затверджена Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 04.05.1999 року (п.3.2, 3.3, 3.5).

Як встановлено в ході розгляду справи
судом першої інстанції з показань
свідка ОСОБА_7, державний акт на ім'я
ОСОБА_6 він підписав, перебуваючи на
посаді голови Коропецької селищної
ради (тобто до 09.04.1998 року) після
складання власником відповідного
технічного звіту та уточнення площі
земельної ділянки (що мало місце в 1997
році), а реєстрація та видача вказаного
акту мали місце пізніше - 01.12.1999 року,
оскільки рішенням від 21.01.1996 року
земельні ділянки були передані більше
200 жителям смт.Коропець і виготовлення
державних актів зайняло тривалий
період часу.

Показання свідка ОСОБА_7 повністю
узгоджуються з іншими матеріалами
справи, й зокрема технічним звітом на
земельну ділянку ОСОБА_6, виготовленим
Тернопільським відділенням інституту
землеустрою у 1997 році (а.с.128-129),
архівними витягами з протоколів
засідань сесій Коропецької селищної
ради від 03.12.2013 року № 03-04/162 про обрання
з 07.07.1994 року головою Коропецької
селищної ради ОСОБА_7 і з 09.04.1998 року
ОСОБА_10 (а.с.10-11), відомостями оглянутої
судом апеляційної інстанції книги
реєстрації та видачі державних актів (з
якої вбачається, що дата реєстрації
державного акту ОСОБА_6 01.12.1999 року).

Таким чином, виходячи з вищезгаданих
Інструкцій, які передбачали
послідовність дій щодо складання,
видачі, реєстрації та зберігання
державних актів на землю, і зокрема,
враховуючи те, що стадія складання
державного акта, яка в тому числі
включає підписання бланку такого
уповноваженими особами (п.2 Інструкції),
передує стадії реєстрації та видачі
державного акта (п.3 Інструкції),
колегія суддів приходить до висновку,
що складання державного акта і
подальша його реєстрація не є
одномоментною дією, а тому реєстрація
державного акта ОСОБА_6, проведена 1.12.1999
року за № 1 не може свідчити про
підписання такого неуповноваженою
особою (Коропецьким селищним головою
ОСОБА_7), оскільки технічний звіт для
виготовлення державного акту ОСОБА_6
було складено ще у 1997 році, що давало
повне право голові Коропецької
селищної ради до 08 квітня 1998 року (за
час перебування на посаді голови)
підписати складений (заповнений)
відповідно до вимог п.2.5 діючої на той
час Інструкції бланк державного акту.

Твердження представника Коропецької
селищної ради, що дане рішення від 21.011996
року є підробленим, як такі, що не
підтверджені належними та допустимими
доказами (вироком суду про притягнення
до кримінальної відповідальності
винних осіб за вчинення злочину,
передбаченого відповідними статтями
КК України), колегія суддів вважає
необгрунтованими.

Що стосується заявленої Коропецькою
селищною радою підстави для визнання
державного акту недійсним, - такої, як
видача його померлій особі (ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_1), то на думку
колегії суддів, вказана обставина
(смерть ОСОБА_6) не може вважатися
підставою для визнання державного
акта, виданого на її ім'я недійсним,
оскільки законодавство, яке діяло на
момент видачі державного акта, не
передбачало такої заборони. Вказана
заборона пов'язана зі вступом у дію
Цивільного кодексу України 2003 року,
яким, однак, спірні правовідносини не
регулюються.

Також, не відповідають, на думку
колегії суддів, обставинам справи,
зроблені у зв'язку з недоведеністю
таких обставин й висновки суду першої
інстанції в частині наявності підстав
для скасування державного акту у
зв'язку з тим, що земельна ділянка, на
яку його видано відноситься до
прибережно-захисної смуги річки
Млинівка.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Ні технічна документація, наявна в
матеріалах справи (а.с.61-66), ні
картографічні зображення 1963 року, не
свідчать про те, що частина земельної
ділянки, охоплена державним актом
ОСОБА_6, належить за цільовим
призначенням до прибережно-захисної
смуги річки Млинівка.

Також, не може бути належним доказом
віднесення до прибережно-захисної
смуги земельної ділянки ОСОБА_6 витяг з
рішення № 24 від 05.07.2006 року (а.с.96),
оскільки, по-перше, дане рішення
прийняте лише через сім років після
видачі державного акту на ім'я ОСОБА_6, а
по-друге стосується встановлення
прибережно-захисних смуг річок
Коропець та Дністра, а не річки
Млинівка.

З матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка, державний акт на яку
просив визнати недійсним позивач, не
перетинає ні річки Коропець, ні річки
Дністер. А колишня притока річки
Коропець - потічок Млинівка на
території Монастириського району,
взагалі не облікується (а.с.222). Крім
цього, сам позивач у складених ним
документах (акті обстеження від 01.11.2012
року (а.с.14) і рішенні №552 від 16.05.2013 року
31 позачергової сесії 6 скликання (а.с.12),
зазначає, що потічок Млинівка висох, а
необхідність у визнанні державного
акту недійсним пов'язаний із
необхідністю влаштування заїзду до
господарства гр.ОСОБА_11. Разом з тим, як
вбачається з матеріалів справи (а.с.8),
господарство гр. ОСОБА_11 існувало вже
станом на 1993 рік, тобто до видачі
державного акта на земельну ділянку
ОСОБА_6, а тому є сумнівним відсутність
у гр.ОСОБА_11 протягом такого тривалого
часу будь-якого іншого заїзду. Крім
цього, на думку колегії суддів,
необхідність влаштування заїзду до
іншого господарства не може бути
підставою для визнання державного акту
ОСОБА_6 на земельну ділянку недійсним,
виданого на підставі вимог закону. У
випадку наявності передбачених
законом підстав захист прав гр.ОСОБА_11
може бути забезпечено іншим,
передбаченим законом способом
(встановленням відповідного сервітуту,
зокрема).

Також, при ухваленні рішення судом
першої інстанції допущено порушення
норм процесуального права, а саме,
вирішено питання про обов'язок відділу
Держземагенства у Монастириському
районі Тернопільської області
скасувати запис про державну
реєстрацію державного акту на право
приватної власності на землю серії ТР
№ 01074 від 01.12.1999 року, виданого на ім'я
ОСОБА_6 у книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю, в той час як вказана установа не
була відповідачем у справі, а була
притягнута лише як третя особа.

Доводи позивача Коропецької селищної
ради щодо відсутності підстав для
поновлення строку позовної давності у
зв'язку з тим, що такий не був ним
пропущений, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки
законодавство, яке діяло на час
виготовлення, видачі та реєстрації
державного акту ОСОБА_6 передбачало
саме компетенцію відповідної ради та
її виконавчих органів щодо погодження
меж земельної ділянки, що підлягала
передачі у власність, виготовлення
державного акту, і найголовніше
реєстрації та зберігання останнього, а
тому з врахуванням наявних відомостей
про реєстрацію державного акту ОСОБА_6
у відповідній Книзі записів
(реєстрації) державних актів, оглянутій
судом апеляційної інстанції, яка
засвідчена підписами голови Ради,
землевпорядника, скріплена гербовою
печаткою і передана на зберігання
відповідно до вимог законодавства в
архів відділу Держземагенства
Монастириського району, колегія суддів
вважає що саме з часу реєстрації
державного акту ОСОБА_6, тобто з 01.12.1999
року позивач міг дізнатися про
порушення внаслідок видачі державного
акта його прав, якщо б таке мало місце.

Враховуючи, однак, що в даному випадку
позивачем не доведено порушення його
прав, колегія суддів вважає, що підстав
для застосування строку позовної
давності за заявою відповідача ОСОБА_1,
про що було звернуто увагу в суді
першої інстанції, немає.

При викладених обставинах ухвалене у
справі рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
висновків суду фактичним обставинам
справи, недоведеністю обставин, які су
вважав встановленими, порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись ст.ст.10, 60, 303 ч.1, 2 ; 305 ч.2; 307 ч.1
п.2, 309 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4; ч.2; 313; 314 ч.2; 316 ч.1; 317; 319
ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного
процесуального кодексу України, п.п.3-5
Порядку передачі земельних ділянок у
приватну власність громадянам України,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15 лютого 1993 року № 10,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26 лютого 1993 року за № 7;
п.п.2, 2.5, 3.1., 3.2, 3.4 Наказу Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15.04.1993 року № 28 "Про затвердження
інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
землю і право постійного користування
землею (в тому числі на умовах оренди),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.04.1993 року за № 31,
п.п.3.2-3.5 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою, затвердженої Наказом
Державного Комітету України по
земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року,
колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Монастириського районного
суду від 20 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити у даній справі нове рішення,
яким в позові Коропецької селищної
ради Монастириського району до ОСОБА_1,
третя особа відділ Держземагенства у
Монастириському районі про визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська