У х в а л а

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:
Гончара В.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
управління ветеринарної медицини в м.
Львові, Львівської міської державної
лікарні ветеринарної медицини,
обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, треті особи: Львівська
міська рада, відділ приватизації
державного житлового фонду
Шевченківського району м.
Львова, Львівська обласна рада,
Львівська обласна державна
адміністрація, Кабінет Міністрів
України, Міністерство аграрної
політики та продовольства України, про
визнання недійсними та скасування
розпорядження, свідоцтва про право
власності на нежитлові приміщення,
реєстрації права власності на
нежитлові приміщення, технічного
паспорта, акта прийому-передачі,
визнання приміщення житловою
квартирою, зобов'язання видати довідку
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2003 року ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним
позовом, в обґрунтування вимог
посилаючись на те, що з 1972 року вони
проживають у трикімнатній квартирі
АДРЕСА_1, загальною площею 81,6 кв. м.
Вказана квартира була надана ОСОБА_7 та
членам його сім'ї на підставі наказу
Львівського обласного виконавчого
комітету від 29 вересню 1972 року № 235 як
житлова квартира у відомчому будинку
АДРЕСА_1, збудованому в 1910 році.

З 1996 року по січень 2003 року позивачі
неодноразово звертались до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про надання
дозволу на приватизацію займаної ними
квартири, однак згоди не отримали.

Позивачі зазначали, що вони були
зареєстровані в спірному приміщенні,
сплачували за надані та використані
житлово-комунальні послуги. Відповідно
до акта обстеження житлових умов від 19
січня 1988 року трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 є жилою та в ній з 1972 року
проживають члени сім'ї ОСОБА_7 Згідно
з довідкою Львівської міської
ветеринарної лікарні від 18 грудня 1987
року № 69 ОСОБА_7 та члени його сім'ї в
складі шести осіб проживають у
відомчому будинку міської
ветеринарної лікарні № 1 м. Львова,
розташованої по АДРЕСА_1, та займаю
житлову площу 60 кв. м. Крім того,
відповідно до довідки Львівської
міської лікарні «Янів-405» від 19 червня
2008 року № 1091, виданої ОСОБА_8 про склад
сім'ї та реєстрацію, зазначено, що
остання, її чоловік - ОСОБА_3 та син -
ОСОБА_5 зареєстровані і проживають в
квартирі АДРЕСА_1.

Уточнивши вимоги та посилаючись на
положення ст. 47 Конституції України, ст.
ст. 6, 8 ЖК України, Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», позивачі просили: визнати
недійсним та скасувати розп

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року
позов задоволено частково. Визнано
недійсним та скасовано розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 27 березня
2001 року № 353 «Про передачу у власність
нежитлових приміщень по АДРЕСА_1» у
частині передачі в державну власність
нежитлових приміщень площею 356,1 кв. м у
будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним та
скасовано свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення по
АДРЕСА_1, видане 27 березня 2001 року
Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради, у частині нежитлових приміщень
площею 356,1 кв. м. Скасовано
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 в
частині нежитлових приміщень площею
356,1 кв. м, здійснену Львівським обласним
державним комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки 04
квітня 2001 року в кадастровій
(реєстровій) книзі № 6. Скасовано акт
приймання-передачі від 10 травня 2006
року в частині передачі в державну
власність з віднесенням до сфери
управління Мінагрополітики України
будівлі - літ. «А-2» Львівської міської
державної лікарні ветеринарної
медицини по АДРЕСА_1, загальною площею
356,1 кв. м, яка перебувала в комунальній
власності Львівської міської ради. В
решті позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 27 лютого 2014 року
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали
касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 серпня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 відхилено, рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 21 жовтня 2014 року в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 27 лютого 2014 року залишено без
змін.

19 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, а саме: ст. 58 ЖК
України, ст. ст. 2, 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», заявник послався та додав копії
ухвал Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 вересня 2014
року та від 24 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011
року № 11 «Про практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК, може бути
подана за сукупності таких умов: судом
(судами) касаційної інстанції при
розгляді двох або більше справ
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви
судових рішень, зокрема, копій ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 вересня 2014 року та від 24
вересня 2014 року, не вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
вищевказані рішення суду касаційної
інстанції ухвалені у справах, де
предмет спору, зміст позовних вимог не
є тотожними та ухвалені у справах за
різних встановлених судами фактичних
обставин, тому у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління
ветеринарної медицини в м. Львові,
Львівської міської державної лікарні
ветеринарної медицини, обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівська міська рада, відділ
приватизації державного житлового
фонду Шевченківського району м.
Львова, Львівська обласна рада,
Львівська обласна державна
адміністрація, Кабінет Міністрів
України, Міністерство аграрної
політики та продовольства України про
визнання недійсними та скасування
розпорядження, свідоцтва про право
власності на нежитлові приміщення,
реєстрації права власності на
нежитлові приміщення, технічного
паспорта, акта прийому-передачі,
визнання приміщення житловою
квартирою, зобов'язання видати довідку
та відшкодування моральної шкоди, за
заявою ОСОБА_3, про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:

В.П. Гончар

Т.Л. Ізмайлова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник