Провадження № 6/522/457/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого одноособово
судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового
засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Одесі
подання першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон ФОП ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане подання про
заборону виїзду за кордон боржника в
якому державний виконавець першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції просить
постановити ухвалу щодо тимчасової
заборони виїзду за кордон України ФОП
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до виконання
зобов'язань за рішенням суду.

В обґрунтування клопотання державний
виконавець зазначає, що у першому
Приморському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції перебуває вимога
про сплату боргу №ф-634-15-53-17-4-у від 21.11.2013
року ДПІ у Приморському районі м. Одеси
про стягнення з ФОП ОСОБА_1 грошової
суми у розмірі 2388,06 грн. на користь ДПІ у
Приморському районі м. Одеси, стягнення
виконавчого збору у розмірі 238,80 грн. та
витрат на проведення виконавчих дій у
розмірі 50,00 грн.

Відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» 22.05.2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №43369563 з примусового
виконання вимоги № ф-634-15-53-17-4-у від
21.11.2013 року ДПІ у Приморському районі м.
Одеси. Боржником вимоги виконавчого
документа самостійно не виконано.

Представник першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
у судове засідання не з'явився, про час
та місце судового засідання перший
Приморський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління повідомлявся належним
чином, згідно подання ДВС просить суд
розглядати питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника без участі свого
представника.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, без виклику чи
повідомлення сторін чи інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Статтею 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні, зокрема
судових рішень, покладається на
Державну виконавчу службу України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Зокрема, державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (ст. 5 Закону).

Згідно з вимогами ст. 7 Закону України
«Про виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Вимогами п. 4.1.1. ст. 4.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій
затвердженої Міністерством юстиції
України від 15.12.1999 року № 74/5, визначено,
що державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
вважається врученою боржнику за
адресою зазначеною у виконавчому
документі за умов, передбачених для
вручення судових повісток
(рекомендованим листом з повідомленням
про вручення). У разі, якщо копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження одержана боржником
несвоєчасно, внаслідок чого боржник
був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при
підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій та
поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення суду.

Частиною 5 статті 31 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що належним чином
оформлена відмова сторін виконавчого
провадження від одержання документів
виконавчого провадження не є
перешкодою для проведення подальших
виконавчих дій у встановленому цим
Законом порядку.

Проте, всупереч вказаним приписам
правових норм, матеріали подання
державного виконавця першого
Приморського ВДВС Одеського МУЮ не
містять доказів вручення боржнику, ФОП
ОСОБА_1, постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Також, в матеріалах справи відсутні
докази того, що державні виконавці
вжили всі необхідні заходи для
виконання рішення суду, зокрема, в
матеріалах справи відсутні докази, які
підтверджують: наявність або
відсутність у власності боржника
нерухомого або рухомого майна (у разі
наявності докази його опису, арешту,
звернення стягнення на майно),
наявність або відсутність у боржника
постійного доходу та інше.

Виходячи з положень ст.33 Конституції
України, ст.1 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та ч.3 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження», суд вважає, що обставини,
на які посилається державний
виконавець першого Приморського ВДВС
Одеського МУЮ, не є достатніми для
обмеження конституційного права
боржника. За вищевказаних обставин,
вжиття обраного державним виконавцем
обмеження на даний час не є єдиним
можливим та необхідним способом
забезпечення примусового виконання
боржником вказаного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що подання про накладення заборони на
виїзд за межі України боржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.1
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», Законом України «Про
виконавче провадження», ст.293, ст.377-1 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон ФОП
ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали заяви
про апеляційне оскарження. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо
було подано апеляційну скаргу , ухвала
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя