Номер провадження: 22-ц/785/9042/14
Головуючий у першій інстанції Маломуж
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа служба у
справах дітей Одеської міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, виконавчого комітету Одеської
міської ради, департаменту міського
господарства Одеської міської ради,
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації Одеської
міської ради», публічного акціонерного
товариства «Альфа Банк», треті особи
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 про
визнання недійсним розпорядження
органу приватизації, свідоцтв про
право власності, договору дарування і
договору іпотеки, скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
за апеляційними скаргами ОСОБА_6,
ОСОБА_3, Поліщука Артема Миколайовича (в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк») на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
29 липня 2014 року,

встановила:

26 червня 2013 року ПАТ «Альфа Банк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення відповідачів.

В обґрунтування позову представник
позивача послався те, що 16 серпня 2007
року між ПАТ «Альфа-Банк» (надалі
«кредитор», «іпотекодержатель») та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі позичальник,
відповідач 1) укладено Кредитний
договір № 800001522 (надалі за текстом -
Кредитний договір), відповідно до якого
Банк надав у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
розмірі 84 000,00 (вісімдесят чотири тисячі
доларів США 00 центів) (надалі за текстом
«Кредит») на умовах, визначених
Кредитним договором. Кінцевий термін
повернення основної заборгованості - 16
серпня 2022 року.

16 серпня 2007 року, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між кредитором та
відповідачем 1, укладено іпотечний
договір № 800001522-И, що посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрований в реєстрі за № 681
(надалі «договір іпотеки»), відповідно
до якого відповідач 1 передала в
іпотеку кредитору нерухоме майно, а
саме: ізольовану квартиру № 56, що
складається з трьох кімнат (загальною
площею 68,0 кв. м. та жилою площею 36,8 кв.
м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У порушення умов договору, відповідач 1,
свої зобов'язання належним чином не
виконує, в результаті чого станом на 05
квітня 2013 року має прострочену
заборгованість 1 957 183,04 (один мільйон
дев'ятсот п'ятдесят сім тисяч сто
вісімдесят три гривні 04 коп.) грн., а
саме: за кредитом 653 211,54 (шістсот
п'ятдесят три тисячі двісті одинадцять
гривень 54 копійки) грн.; по відсотках 437
159,87 (чотириста тридцять сім тисяч сто
п'ятдесят дев'ять гривень 87 копійок)
грн.; пеня 866 811,63 (вісімсот шістдесят
шість тисяч вісімсот одинадцять грн. 63
копійки) грн. Враховуючи вищевикладене,
просив суд звернути стягнення на
предмет іпотеки, виселити відповідачів
та стягнути судовий збір.

28 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_3, Виконкому ОМР,
департаменту міського господарства
ОМР, КП «БТІ ОМР», ПАТ «Альфа Банк»,
треті особи приватний нотаріус ОМНО
ОСОБА_9, приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_10
про визнання недійсним розпорядження
органу приватизації, свідоцтв про
право власності, договору дарування і
договору іпотеки, скасування державної
реєстрації права власності на
квартиру.

В обгрунтування позову ОСОБА_6
послався на те, що на момент передання
квартири АДРЕСА_1 у приватну спільну
часткову власність його сестрі, він
перебував у місцях позбавлення волі, а
тому приватизація спільної квартири
була проведена з порушенням вимог
закону, що є підставою для визнання її
недійсною та визнання недійсним
похідних від неї договору дарування,
державної реєстрації права власності
на квартиру і договору іпотеки.

В судовому засіданні:

- представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, у
задоволені зустрічного позову просив
відмовити;

- представник відповідача зустрічний
позов просив задовольнити, а у
первісному відмовити у повному обсязі.

Інші учасники судового засідання у
судове засідання не з'явилися.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 29 липня 2014 року позовну
заяву ПАТ «Альфа-Банк» задоволено
частково.

Суд першої інстанції вирішив:

- звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: квартиру за АДРЕСА_1, на
користь ПАТ «Альфа-Банк» (01001, м. Київ,
вулиця Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р №0004), в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 800001522 від 16 серпня 2007 року, яка станом
на 05 квітня 2013 року складає 1 957 183,04 грн.,
а саме: за кредитом 653 211,54 грн.; по
відсотках 437 159,87 грн.; пеня 866 811,63 грн.,
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно ЗУ «Про виконавче провадження»,
встановивши початкову ціну предмету
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності /незалежним
експертом на стадії оцінки майна;

- стягнути в рівних частках з ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вулиця
Десятинна, 4/6, МФО 300346, ,
п/р №0004) витрати по сплаті
судового збору у сумі 3 555,70 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У задоволені зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову в позові ПАТ «Альфа
Банк» у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі Поліщук А.М. (в
інтересах ПАТ «Альфа-Банк») просить
рішення суду змінити в частині відмови
ПАТ «Альфа-Банк» в задоволенні вимоги
про виселення відповідачів,
задовольнити вимоги ПАТ «Альфа-Банк»
щодо виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири
АДРЕСА_1, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційних скарг, вважає за необхідне
в їх задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позов ПАТ
«Альфа-Банк», та відмовляючи в
задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно
на підставі ст.ст. 549, 550 ЦК України,
Закону України «Про іпотеку»,
роз'яснень викладених в Постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
виходив з наступного.

16 серпня 2007 року між ПАТ «Альфа-Банк»
(надалі «кредитор»,
«іпотекодержатель») та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі позичальник,
відповідач 1) укладено кредитний
договір № 800001522 (надалі за текстом
кредитний договір), відповідно до якого
банк надав у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
розмірі 84 000 (вісімдесят чотири тисячі
доларів США) (надалі за текстом
«кредит») на умовах, визначених
кредитним договором. Кінцевий термін
повернення основної заборгованості - 16
серпня 2022 року.

16 серпня 2007 року, в якості забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між кредитором та
відповідачем 1, укладено іпотечний
договір № 800001522-И, що посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
та зареєстрований в реєстрі за № 681
(надалі «договір іпотеки»), відповідно
до якого відповідач 1 передала в
іпотеку кредитору нерухоме майно, а
саме: ізольовану квартиру № 56, що
складається з трьох кімнат (загальною
площею 68,0 кв. м. та жилою площею 36,8 кв.
м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заставна вартість предмету іпотеки 622
241 грн.

Відповідно до п. 3 кредитного договору,
відповідач 1 зобов'язується в порядку
та на умовах, що визначені кредитним
договором повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом, сплачувати неустойки та інші
передбачені платежі в сумі, строки та
на умовах, що передбачені кредитним
договором та додатком № 1 до нього -
графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 5.1. позивач вправі
вимагати від відповідача 1
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором у будь-якому з
наступних випадків істотного
порушення відповідачем 1 зобов'язань за
кредитним договором, зокрема:

- у разі затримання сплати частини
кредиту та/або процентів за його
користування, щонайменше на один
місяць;

- у разі істотного порушення умов
кредитного договору та/або договору
забезпечення.

У порушення умов договору, відповідач 1,
свої зобов'язання належним чином не
виконує, в результаті чого станом на 05
квітня 2013 року має прострочену
заборгованість, а саме:

за кредитом 81 722,95 дол. США, що за курсом
НБУ на 05 квітня 2013 року складає 653 211,54
грн.

за відсотками 54 692,84 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ станом на дату
розрахунку складає 437 159,87 грн., що
підтверджується довідкою про
розрахунок заборгованості та
розрахунком заборгованості
(додається).

Відповідно до умов договору, у разі
невиконання, чи несвоєчасного
виконання зобов'язань в частині
повернення кредиту та/або сплати
процентів, комісій згідно з умовами
договору, відповідач 1 зобов'язаний
сплатити позивачу неустойку (штраф,
пеня).

У зв'язку з систематичним порушенням
боржником своїх обов'язків зі сплати
кредиту, відповідно до норм чинного
законодавства та діючого кредитного
договору йому було нараховано
неустойку.

Станом на 05 квітня 2013 року розмір
неустойки становить пеня 985 875,86 дол.
США, що за офіційним курсом НБУ станом
на дату розрахунку складає 7 880 105,75 грн.

Проте, ПАТ «Альфа-Банк» як
клієнто-орієнтовний банк, користуючись
своїми процесуальними правами в
прохальній частині своєї позовної
заяви зменшив позовні вимоги щодо
нарахованої згідно з умовами
кредитного договору пені, та просив суд
стягнути з відповідача-1, 11% від
нарахованої пені.

Станом на дату розрахунку
заборгованості за кредитним договором
800001522 від 16 серпня 2007 року, сума пені в
розмірі 11 % становить 866 811,63 грн.

Відповідно до п. 6.2. звернення стягнення
на предмет іпотеки може бути здійснено
іпотекодержателем на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
згідно із договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

На підставі матеріалів даної справи,
суд першої інстанції дійшов до
обгрунтованого висновку, що у
задоволені вимоги про виселення слід
відмовити, оскільки не надано доказів
проживання у спірній квартирі
відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_7
(відповідно до довідок адресного бюро
вони не значаться зареєстрованими у
спірній квартирі).

Позивачем не доведено статус всіх
відповідачів, що вони не є наймачами
вищевказаної квартири.

Районний суд правомірно відмовив у
задоволені зустрічного позову,
оскільки порядок приватизації житла не
був порушений.

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до п.п. 20, 21 «Положення про
порядок передачі квартир
(домоволодінь) у власність громадян»,
затвердженого наказом державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству 15
вересня 1992 року, для оформлення заяви
на приватизацію квартири - громадянин
отримує на підприємстві, яке
обслуговує житловий будинок, довідку
про склад сім'ї. У даному документі
вказуються члени сім'ї наймача, які
прописані та мешкають разом з ним, а
також тимчасово відсутні особи, за
якими зберігається право на житло.

Як вбачається з п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України,
жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців,
зокрема у випадку взяття під варту або
засудження до арешту, обмеження волі,
позбавлення волі на певний строк чи
довічне позбавлення волі - протягом
усього часу перебування під вартою або
відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі (їх частині)
залишилися проживати інші члени сім'ї.

Дані зміни були внесені Законом
України «Про внесення змін до статті 71
Житлового кодексу Української PCP» від 02
березня 2000 року, тобто до внесення змін
- жиле приміщення не зберігалося.

Згідно з п. 75 наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 03 лютого
1992 року № 66дск «Про затвердження
тимчасової інструкції «Про порядок
документування і прописки (реєстрації)
громадян України», виписка осіб,
засуджених до позбавлення волі,
засиланню, а також осіб, умовно
засуджених до позбавлення волі з
обов'язковим залученням до праці, якщо
вони утримуються під вартою,
проводиться після вироку, що набув
законної сили.

Отже, у зв'язку з засудженням до
позбавлення волі 07 листопада 1996 року -
ОСОБА_6 був виписаний 28 січня 1998 року з
вищевказаної даної квартири.

Після звільнення, 02 липня 1998 року,
ОСОБА_6 в жилому приміщенні за адресою:
АДРЕСА_1 не прописався, що
підтверджується картками форми А та Б.

28 липня 1998 року, ОСОБА_6 знову був
засуджений до позбавлення волі та
знаходився в місцях позбавлення волі
до 28 січня 2002 року.

Після звільнення, 18 лютого 2002 року був
прописаний за адресою: АДРЕСА_1 та набув
право користування житлом.

Таким чином, приватизацію від 16 грудня
1998 року квартири АДРЕСА_1 було
проведено з дотриманням діючого на той
час законодавства України, так як
ОСОБА_6 в цей період не був прописаний
та не проживав за адресою: АДРЕСА_1, а
отже права на приватизацію житла не
мав.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

На підставі зазначеного вище, судова
колегія вважає, що ОСОБА_6 не довів ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх вимог щодо
вищевказаного позову, що є обов'язком
сторін згідно з засадами змагальності
процесу за ст. 10 ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційних скарг суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_3,
Поліщука Артема Миколайовича (в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк») - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 липня 2014 року по цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа служба у
справах дітей Одеської міської ради
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, виконавчого комітету Одеської
міської ради, департаменту міського
господарства Одеської міської ради,
комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації Одеської
міської ради», публічного акціонерного
товариства «Альфа Банк», треті особи
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 про
визнання недійсним розпорядження
органу приватизації, свідоцтв про
право власності, договору дарування і
договору іпотеки, скасування державної
реєстрації права власності на квартиру
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко