02.12.2014 Справа № 756/1417/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 року, Оболонський
районний суд м. Києва у складі:

Судді: Скрипник О.Г.

Секретарі: Верес Ю.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні зустрічний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві, про усунення від
права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1, Київської міської ради, третя
особа: Головне управління юстиції у м.
Києві про визнання права власності на
майно в порядку спадкування за
заповітом після померлого діда,
ОСОБА_3. За заявою позивача вказаний
позов було залишено без розгляду.

ОСОБА_4 звернулася із зустрічним
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві, про
усунення від права на спадкування.

Свої зустрічні позовні вимоги
обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік, ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1, а також на садовий будинок
АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0, 0669
га для ведення садівництва,
розташовану за цією ж адресою.

25.06.2014 року позивачка отримала в
Двадцять першій київській державній
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
вказану вище квартиру, за законом - на ?
частину земельної ділянки та на ?
частину садового будинку, що належали
спадкодавцю на підставі Свідоцтва про
право власності на садовий будинок,
виданого Мінською районною державною
адміністрацією м. Києва та державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого Київською міською
радою 01.03.2001 року.

Крім позивачки, спадкоємцем за
заповітом на садовий будинок АДРЕСА_2, є
онук померлого, ОСОБА_2, який спадщину
після померлого ОСОБА_3 прийняв шляхом
подачі до Двадцять першої київської
державної нотаріальної контори в
шестимісячний строк заяви про
прийняття спадщини

Позивачка зазначає, що за життя ОСОБА_3,
відносини між дідом та онуком
погіршилися, у зв»язку з чим між ними
припинилося спілкування. У 2008 році
ОСОБА_3 тяжко захворів, через похилий
вік та тяжку хворобу перебував у
безпорадному стані, потребував
стороннього догляду та матеріальної
допомоги. Відповідач ухилявся від
надання спадкодавцю матеріальної
допомоги та моральної підтримки,
станом здоров»я спадкодавця не
цікавився.

Позивача постійно турбувалася про
свого чоловіка, ОСОБА_3, запозичувала
кошти на його лікування, матеріально
утримувала його під час хвороби.

Зважаючи на те, що відповідач ухилявся
від надання допомоги спадкодавцеві,
який через похилий вік, тяжку хворобу
та каліцтво був у безпорадному стані,
позивачка просить усунути ОСОБА_2 від
права на спадкування за заповітом
після померлого ОСОБА_3; визнати за нею
право власності на 1/2 частину земельної
ділянки, яка належала спадкодавцеві на
підставі Державного акту на право
власності на землю серії IV-КВ № 151946,
виданого Київською міською радою від 1
березня 2001 року №199-5/1176 від 22 квітня 1999
року № 210-156/31 від 27 грудня 2001 року №
192-/1626, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю № 78-2-02055 та право власності на ?
частки садового будинку АДРЕСА_2, що
належав спадкодавцю на підставі
Свідоцтва про право власності на
садовий будинок, виданого мінською
районною державною адміністрацією м.
Києва 08 червня 2001 року, зареєстрованого
в Комунальному підприємстві «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» 11 липня 2001
року № 3924.

У судовому засіданні зустрічний
позивач позов підтримав, просив його
задовольнити.

Представники відповідача позов не
визнали. Посилалися на те, що за свого
життя ОСОБА_3 склав на відповідача
заповіт на садовий будинок АДРЕСА_2,
який до дня смерті спадкодавця ним
скасований не був.

Оскільки ст. 1224 ЦК України ( усунення
від спадкування) не передбачає
можливості усунення від спадкування
спадкоємця за заповітом, представники
відповідача вважають, що позовні
вимоги є безпідставними та задоволенню
не підлягають.

Заслухавши думку учасників судового
процесу, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки,
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, садовий
будинок АДРЕСА_2, а також земельну
ділянку для ведення садівництва,
кадастровий номер: :78:386:0006,
державний акт на право власності на
землю серії IV-КВ № 151946, виданого
Київською міською радою 01 березня 2001
року, зареєстрованого в книзі
реєстрації № 78-2-02055, розташовану під
вказаним вище садовим будинком.

Позивачка є спадкоємцем за заповітом
на квартиру АДРЕСА_1 та спадкоємцем за
законом на ? частину земельної ділянки
та ? частину садового будинку АДРЕСА_2.

Крім позивачки, спадкоємцем за
заповітом на садовий будинок АДРЕСА_2 є
ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 є спадкоємцем
за законом на ? частину земельної
ділянки для ведення садівництва,
розташованої під вказаним вище садовим
будинком.

До того ж, ОСОБА_2 є спадкоємцем за
правом представлення після померлої
28.06.1996 року матері, ОСОБА_5 на земельну
ділянку для ведення садівництва, що
розташована по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 спадщину після померлого ОСОБА_3
прийняла шляхом постійного проживання
зі своїм чоловіком до часу його смерті
в одному житловому приміщенні.

ОСОБА_2 також спадщину після померлого
ОСОБА_3 прийняв шляхом подачі до
Двадцять першої київської державної
нотаріальної контори в шестимісячний
строк заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право
на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за
законом одержують право на спадкування
почергово. Внуки спадкодавця спадкують
ту частину спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові, якби
вони були живими на час відкриття
спадщини.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що 28.08.2013 року державним
нотаріусом Двадцять першої Київської
державної нотаріальної контори на
ім.»я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, а також 25.06.2014 року
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на ? частину
земельної ділянки площею 0, 0669 га для
ведення садівництва, та 26.06.2014 року - на ?
частину садового будинку АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається,
що починаючи з 2008 року до часу смерті,
ОСОБА_3 тяжко хворів, зі своїм онуком,
ОСОБА_2 зустрічався рідко.

Свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, суду пояснили, що
ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною, ОСОБА_1
часто приїздив до садового будинку в
СТ «Оболонь-2», разом зі своєю дружиною
працювали на садовій земельній
ділянці, проте відповідача вони бачили
разом з дідом на дачі, коли ще той був
зовсім малим.

ОСОБА_12, ОСОБА_13 знали ОСОБА_3, проте про
свого онука він їм нічого не
розповідав, в лікарні ОСОБА_2 не бачили.

Суд відноситься критично до показів
свідків, оскільки відсутність
відповідача в садовому будинку та в
лікарні не може свідчити про його
ухилення від надання допомоги
спадкодавцю.

Про будь-які інші обставини, які можуть
свідчити про ухилення відповідача від
надання допомоги спадкодавцю, свідки
не зазначили.

Безпорадний стан слід розуміти як
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв»зку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування. Ухилення
особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в її умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто умисною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій.

Доказів про те, що ОСОБА_2 мав
можливість, а спадкодавець потребував
від нього матеріальної допомоги,
позивачка суду не надала.

Крім того, відповідач є спадкоємцем за
заповітом на садовий будинок та
спадкоємцем за правом представлення на
? частину земельної ділянки,
розташованої під садовим будинком
після померлого ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Стаття 1224 ЦК України не містить
положення про можливість усунення від
права на спадкування спадкоємця за
заповітом чи за правом представлення.

Зважаючи на викладене вище, а також на
те, що за свого життя ОСОБА_3 заповіт,
складений на ОСОБА_2 не змінив та не
скасував, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218,1223, 1224, 1258 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про усунення від права на спадкування,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання в зазначений строк апеляційної
скарги через Оболонський районний суд
м. Києва. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
О.Г.Скрипник