Справа № 457/1115/14-ц
номер провадження №2/457/345/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області

в складі головуючого-судді Марчука
В.І.

при секретарі
Словіцькій О.Ю.

за участю прокурора
Стечкевич С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Трускавці цивільну
справу за позовом прокурора м.
Трускавця в інтересах дитини ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: служба у справах
дітей Трускавецької міської ради,
ОСОБА_3 про накладення заборони на
відчуження майна, -

в с т а н о в и в:

Прокурор м. Трускавця звернувся в
Трускавецький міський суд Львівської
області із позовом до ОСОБА_2, треті
особи: служба у справах дітей
Трускавецької міської ради, ОСОБА_3 про
накладення заборони на відчуження
майна.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1
народився 23.01.1998 року в м. Трускавці та
її матір’ю є ОСОБА_4, а батьком ОСОБА_2.
Рішенням Трускавецького міського суду
від 11.10.2013 року ОСОБА_2 позбавлений
батьківських прав відносно його
неповнолітнього сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати неповнолітнього
ОСОБА_1 померла 26.05.2012 року. Рішенням
виконавчого комітету Трускавецької
міської ради № 227 від 25.12.2013 року ОСОБА_1
надано статус дитини, позбавленої
батьківського піклування, а рішенням
виконкому № 228 від 25.12.2013 року над
дитиною встановлено піклування та
піклувальником призначено його бабусю
ОСОБА_3, яка згідно цього ж рішення є
призначена опікуном на житлом
неповнолітнього ОСОБА_1. Згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, зареєстрованого в реєстрі за
№ 262 від 06.05.2014 року та витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень №21288424 від 06.05.2014 року за
неповнолітнім ОСОБА_1 зареєстроване
право власності на нерухоме майно – 1/6
частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Рішенням
Трускавецького міського суду від 11.10.2013
року питання щодо накладення заборони
на відчуження майна та житла дітей не
вирішено. Відтак просить накласти
заборону на відчуження 1/6 частини
квартири АДРЕСА_2 належну на праві
власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його
повноліття.

Прокурор прокуратури м. Трускавця
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з’явився і не повідомив причини
своєї неявки, хоча його належним чином
було повідомлено про час та місце
розгляду справи і від нього не
поступало клопотання про слухання
справи у його відсутності, тому за
вказаних обставин, суд вирішив слухати
справу без його участі.

Представник третьої особи на стороні
позивача – служби у справах дітей
Трускавецької міської ради не
заперечила проти задоволення позову.

Третя особа на стороні позивача –
ОСОБА_3 в судове засідання не з‘явилась
та не повідомила причин своєї неявки,
тому за вказаних причин суд вирішив
слухати справу у її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, зі згоди
представника позивача суд ухвалив на
підставі ст. 224 ЦПК України
постановити рішення при заочному
розгляді справи.

Заслухавши представника позивача,
представника служби у справах дітей
Трускавецької міської ради, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 народився 23.01.1998 року в м.
Трускавці та її матір’ю є ОСОБА_4, а
батьком ОСОБА_2, що стверджується
свідоцтвом про народження 1-СГ № 150682
виданим 02.02.1998 року відділом РАГС
Трускавецького міськвиконкому. Мати
неповнолітнього ОСОБА_1 померла 26.05.2012
року, що стверджується свідоцтвом про
смерть 1-СГ № 278945 виданим 29.05.2012 року
відділом державної РАЦС
Трускавецького міського управління
юстиції. Рішенням Трускавецького
міського суду від 11.10.2013 року ОСОБА_2
позбавлений батьківських прав
відносно його неповнолітнього сина
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
виконавчого комітету Трускавецької
міської ради № 227 від 25.12.2013 року ОСОБА_1
надано статус дитини, позбавленої
батьківського піклування, а рішенням
виконкому № 228 від 25.12.2013 року над
дитиною встановлено піклування та
піклувальником призначено його бабусю
ОСОБА_3, яка згідно цього ж рішення є
призначена опікуном на житлом
неповнолітнього ОСОБА_1. Згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом, зареєстрованого в реєстрі за
№ 262 від 06.05.2014 року та витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав та
їх обтяжень №21288424 від 06.05.2014 року за
неповнолітнім ОСОБА_1 зареєстроване
право власності на нерухоме майно – 1/6
частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Рішенням
Трускавецького міського суду від 11.10.2013
року питання щодо накладення заборони
на відчуження майна та житла дітей не
вирішено.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратіфікованої Верховною радою
України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів. Таким чином,
діти, які внаслідок смерті батьків,
позбавлення батьків батьківських прав,
хвороби батьків чи з інших причин
залишились без батьківського
піклування, мають право на особливий
захист і допомогу з боку держави.

В Україні законодавець нормою п.2 ч.1
ст.248 СК України закріпив право дитини
на збереження за нею права
користування житлом, у якому вона
раніше проживала, у випадку
позбавлення батьківського піклування.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належить право
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

В силу ст. 356 Цивільного кодексу України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

У відповідності до ч.1 ст.32 Закону
України «Про забезпечення
організаційно- правових умов
соціального захисту дітей -сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування» за дітьми- сиротами та
дітьми, позбавленими батьківського
піклування, а також особами з їх числа
зберігається право на житло, в якому
вони проживали з батьками, рідними до
встановлення опіки, піклування,
влаштування в прийомні сім'ї, литячі
будинки сімейного типу, заклади для
дітей- сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до ч.3 ст.32 «Про
забезпечення організаційно- правових
умов соціального захисту дітей -сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» жилі приміщення, в яких
проживали діти - сироти та діти,
позбавлені батьківського піклування,
до влаштування їх у сім'ї громадян
України, заклади для дітей - сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, а також щодо яких є рішення
суду, не можуть бути відчужені без
отримання згоди на таке від органів
опіки та піклування, яка може
надаватись лише в разі гарантування
збереження права на житло таких дітей.

У відповідності до ч.3 ст.25 Закону
України «Про охорону дитинства» у разі,
передачі дітей, позбавлених
батьківського піклування під опіку чи
піклування, влаштування в будинки
дитини, дитячі будинки, школи-
інтернати, дитячі будинки сімейного
типу та прийомні сім'ї жиле приміщення,
в якому вони проживали, зберігається за
дітьми протягом усього часу
перебування їх в цих закладах, у
опікунів чи піклувальників, дитячому
будинку сімейного типу, прийомній сім'ї
незалежно від того, чи проживають у
жилому приміщенні, з якого вибули діти,
інші члени сім'ї.

Вказані норми матеріального права є
спеціальними і застосовуються судом до
встановлених правовідносин.

Нормою ст.17 Закону України «Про охорону
дитинства» законодавчо закріплено
право дитини на майно.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.17
Закону України «Про охорону дитинства»
встановлено, що кожна дитина, в тому
числі й усиновлена, має право на
одержання в установленому законом
порядку в спадщину майна і грошових
коштів батьків чи одного з них у разі їх
смерті або визнання їх за рішенням суду
померлими незалежно від місця
проживання. Дитина, батьки якої
позбавлені батьківських прав, не
втрачає права на успадкування їх
майна. Суд у разі позбавлення батьків
батьківських прав або відібрання
дитини без позбавлення батьківських
прав одночасно накладає заборону на
відчуження майна та житла дітей, про що
повідомляє нотаріуса за місцем
знаходження майна та житла.

Вирішуючи питання позовних вимог в
частині накладення заборони на
відчуження 1/6 частини квартири,
належної на праві власності ОСОБА_1 до
досягнення ним повноліття, суд
виходить з того, що рішенням
Трускавецького міського суду
Львівської області від 11.10.2013 року у
справі за позовом органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Трускавецької міської ради до ОСОБА_2
про позбавлення батьківських прав,
питання накладення заборони на
відчуження належної дитині частини
квартири не вирішувалось.

Суд, виходячи з інтересів дитини,
вважає можливим накласти заборону
відчуження належного дитині квартири
до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином суд знаходить позовні
вимоги прокурора м. Трускавця
обгрунтованими та заснованими на
законі.

Виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України,
суд вважає можливим покласти оплату
судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов прокурора м. Трускавця
задовольнити.

Накласти заборону на відчуження житла -
належну па праві власності ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/6 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_3 до
виповнення йому 18 років.

Стягнути з ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового
збору в користь держави.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя:

ОСОБА_6