Номер провадження: 22-ц/785/8393/14
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів
Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі судового засідання
Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника Моторного (
транспортного) страхового бюро України
- Приступи Л.Л. на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3
про відшкодування в порядку регресу
витрат, пов`язаних з виплатою
страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2013 року до Суворовського районного
суду м. Одеси звернувся представник
Моторного ( транспортного) страхового
бюро України - Козловський В.О. з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов`язаних з
виплатою страхового відшкодування.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014 року у
задоволенні позову Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди, заподіяної
дорожньо - транспортною пригодою в
порядку регресу було відмовлено в
повному обсязі через сплив строку
позовної давності.

27.08.2014 року представник Моторного
(транспортного) страхового бюро
України - Приступа Л.Л. подав
апеляційну скаргу на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22 липня 2014 року. В обґрунтування
якої посилався на те, що суд першої
інстанції не з`ясував всіх обставин
справи та неправомірно задовольнив
клопотання відповідача. Вважає, що
строк позовної давності не пропустив,
оскільки звернувся за захистом свого
права до Суворовського районного суду
м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 28
лютого 2013 р. Цей факт, як стверджує
апелянт, підтверджується копією
поштової квитанції, про відправлення
кореспонденції. У зв'язку із тим, що у
своєму рішенні від 22 липня 2014 року
Суворовський районний суд м. Одеси
зазначив, що вимоги позивача щодо
стягнення у порядку регресу понесених
витрат законні й обґрунтовані, а у
позовних вимогах було відмовлено лише
з мотивів пропущення, на думку суду,
строків позовної давності, апелянт
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, пояснення учасників
провадження, судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою для
скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з
врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає за необхідним
зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої
інстанції вірно встановив наступні
факти.

19.08.2009 року в м. Одесі на вулиці
Дніпропетровська дорога сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача та ОСОБА_5, котрий керував
належним йому автомобілем «Мітсубісі»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок якої автомобілям було
завдано механічних ушкоджень.

07.09.2009 року постановою Суворовського
районного суду м. Одеси відповідача
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України (а.с.2).

У відповідності до полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспортних
засобів №ВС/0608633 терміном дії з 15.11.2008
року по 14.11.2009 року (а.с.8), внаслідок
аварійного пошкодження застрахованого
транспортного засобу його власнику -
страхувальнику було виплачено завдану
матеріальну шкоду у розмірі 13822,98
гривень, що підтверджується платіжним
дорученням №801 від 01.03.2010 року (а.с.7) та
звітом автотоварознавчого дослідження
№18/08 (а.с.3, 4).

Листом від 31.03.2010 року МТСБУ
запропонувало відповідачу добровільно
відшкодувати понесені витрати, однак
претензія не була задоволена, в зв'язку
з чим позивачем було пред'явлено позов
в якому він просив стягнути з
відповідача на користь МТСБУ суму
коштів у розмірі 13 822,98 грн., судовий
збір у розмірі 229,40 грн. та витрати на
правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Судом було вірно встановлено, що вимоги
позивача щодо стягнення у порядку
регресу понесених витрат є законними
та обґрунтованими, оскільки статтею 1191
ЦК України передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодуванні.

Згідно ст.27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Положеннями ст. 993 ЦК України також
встановлено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переxодить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Разом з тим, суд першої інстанції
помилково дійшов висновку, що у позові
слід відмовити повністю, оскільки
сплив строк позовної давності,
виходячи з наступного.

Згідно ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звертатися до суду з вимогами про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи та
наданих для дослідження представником
апелянта доказів, позовна заява була
подана до Суворовського районного суду
м. Одеси 28 лютого 2013 року, що
підтверджується копією поштової
квитанції про відправлення
кореспонденції, на якої маркування
відправляння з відмітками на конверті
(а.с.93). Дата відправлення позовної
заяви до Суворовського районного суду
м. Одеси 28 лютого 2013 року також
вбачається зі штампу на поштовому
конверті (а.с.12, зворотня сторона).

Зважаючи на те, що МТСБУ задовольнило
заяву потерпілого і виплатило йому
відшкодування у розмірі 13822,98 грн. 01
березня 2010 р, що підтверджується
платіжним доручення №801 (а.с 7 зворотня
сторона), остання дата для звернення до
суду першої інстанції з позовною
заявою спливає 01 березня 2013 року.
Оскільки МТСБУ звернулося з позовною
заявою 28 лютого 2013 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, то строк позовної
давності позивачем не пропущений.

Щодо вимог про стягнення витрат на
правову допомогу, то колегія суддів
відмовляє в цьому виходячи з
наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ
від 17 жовтня 2014 року за №10 «Про
застосування судами законодавства про
судові витрати у цивільних справах»,
при стягненні витрат на правову
допомогу слід враховувати, що особа,
яка таку допомогу надавала, має бути
адвокатом (стаття 6 Закону України від 05
липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність») або іншим
фахівцем у галузі права незалежно від
того, чи така особа брала участь у
справі на підставі довіреності, чи
відповідного договору (статті 12, 42, 56
ЦПК).

З матеріалів справи не вбачається, що
виконавець контракту про надання
правової допомоги - ОСОБА_6 є адвокатом
(а.с.9).

Розмір витрат на оплату правової
допомоги визначається за домовленістю
між стороною та особою, яка надає
правову допомогу. Разом із тим
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлений Законом
України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок
відшкодування судових витрат на
правову допомогу, надану в суді як
адвокатом, так і іншим фахівцем у
галузі права, регламентовано у пункті 2
частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89
ЦПК.

Зазначені витрати мають бути
документально підтверджені та
доведені.

Відсутність документального
підтвердження витрат на правову
допомогу, а також розрахунку таких
витрат є підставою для відмови у
задоволенні вимог про відшкодування
таких витрат.

Оскільки судом було невірно засновані
норми матеріального та процесуального
права колегія суддів на підставі п.1,3,4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує прийняте
судом першої інстанції судове рішення
та приймає нове про часткове
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Моторного ( транспортного) страхового
бюро України - Приступи Л.Л. на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014 року -
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 22 липня 2014 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов`язаних з виплатою
страхового відшкодування задовольнити
частково.

Стягнути на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України з ОСОБА_3 13 822 грн. 98 коп. та
судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп.

В частині стягнення витрат на правову
допомогу відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.І.
Дрішлюк

М.В. Процик

Є.С.Сєвєрова