РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Московський
районний суд м.Харкова в складі
головуючого судді - Єлізарова І.Є.,при
секретарі- Зубковій Г.В. розглянули у
відкритому судовому засіданні в
м.Харкові цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,3-тя особа
-Одинадцята Харківська державна
нотаріальна контора про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права
власності, стягнення суми , сплаченої
на поховання ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права
власності, стягнення суми , сплаченої
на поховання .

Свої позовні вимоги позивачка
мотивувала тим, що у 2010 році вона
познайомилась з ОСОБА_3, з яким
склалися романтичні стосунки. З 01
грудня 2010 року вони разом мешкали за
адресою: АДРЕСА_1 однією сім'єю і вели
спільне господарство, спільні витрати,
постійно проживали за однією адресою
та вели сумісний побут і між ними
склалися шлюбно-сімейні стосунки, як
чоловіка та дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 помер.У зв'язку з тим, що ОСОБА_3
позивачка вважала своїм чоловіком
тягар поховання вона та її син ОСОБА_5
взяли на себе, понесені витрати склали
суму у розмірі 2946,00 грн.

ОСОБА_3 21.05.2008 року уклав кредитний
договір з ПАТ «Альфа - Банк» № 490070391 на
придбання автомобіля марки ВАЗ 21154, ДНЗ
НОМЕР_1 рік випуску 2008 p., дата
реєстрації 20.05.2008 р. кузов № НОМЕР_2,
об'єм двигуна 1596 см3, колір сірий,
особливі відмітки: ЄГП 907042 від 20.05.2008 p.,
АТЗТ «АвтомаР» ВМД 18/003663, ГБО, ПК ОСОБА_7,
ГБО «Кредит «Альфа-Банк». Загальна сума
за кредитним договором 100 000,00 грн. (сто
тисяч грн. 00 коп.).

У продовж сумісного проживання
однією сім'єю, як чоловіка та дружини,
позивачкою з грудня 2010 року по
липень 2011 року фактично погашена
значна частина суми кредиту, так як
позивачка працювала та фактично
утримувала сім'ю . Крім того,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати
позивачки , яка проживала у
м.Владикавказ Російйської Федерації
та після її смерті позивачка
отримала в спадок грошові кошти в
розмірі 100000 рублів, які після
отримання позивачка передала своєму
чоловікові для сплати залишку суми
за кредитним договором .

Позивачка вважає ,що їй на праві
спільної сумісної власності належить ?
частина вищезазначеного автомобіля, у
зв'язку з чим звернулась до суду з
позовом .та просить суд встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
період з 01 грудня 2010 року по 07 грудня 2013
рік визнати періодом проживання
ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , як чоловіка та
дружини однією сім'єю, але не
перебували у шлюбі між собою, визнати
за ОСОБА_1 право власності на Уг частину
автомобіля марки ВАЗ 21154, ДНЗ НОМЕР_1 рік
випуску 2008 p.. дата реєстрації 20.05.2008 р.
кузов № НОМЕР_2, стягнути з ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 2696 гривен ,
сплачені на поховання ОСОБА_3та
стягнути судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала та
просила задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав та посилався на
безпідставність заявлених вимог ,
просив відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, допитавши свідків,
вважає, що позов задоволенню не
підлягає по наступним підставам.

Як було встановлено судом ,що ОСОБА_1 у
2010 році познайомилась з ОСОБА_3 з яким
у неї склалися романтичні стосунки,
що не було спростовано в судовому
засіданні позивачкою.

Згідно ст.. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно ч. 1 ст. 74 Сімейного Кодексу
України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім*єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належать їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Твердження позивача про те, що вона
мешкала однією сім'єю з ОСОБА_2, вели
спільне господарство, несли спільні
витрати та значну частину коштів
на виплату кредиту за спірний
автомобіль понесено позивачкою ,суд
вважає безпідставними .

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснили, що ОСОБА_3
працював таксистом та оформив кредит
на придбання автомобіля , який
сплачував сам.

Свідок ОСОБА_10, пояснив, що померлий
ОСОБА_3 брав у нього грошові кошти в
борг для сплати кредиту.

Посилання позивачки та свідчення
свідків про те, що нею отримано
грошові кошти після смерті матері не
знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

Позивачем не надано суду переконливих
доказів, що на час придбання
відповідачем спірного автомобіля ,
вони мешкали однією сім'єю та вели
спільне господарство.

При таких обставинах суд вражає
необхідним відмовити в позові.

Керуючись ст. 74 СК України, ст.ст.
209,218 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту, що
має юридичне значення та визнання
права власності, стягнення суми,
сплаченої на поховання -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова
Єлізаров І.Є.