Справа № 243/5072/2014
03 грудня 2014року Слов’янський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого- судді Чернишова Ю.В.
при секретарі - Морозової Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання ОСОБА_1 Хатєєвни
про визнання рішення іноземного суду,
що не підлягає примусовому виконанню,
Рішенням Севського
районного суду Брянської області РФ
від 10.09.2013року було задоволено вимоги
ОСОБА_1 про встановлення факту родинних
стосунків.

13.10.2014року ОСОБА_2 звернулась до
Слорв”янського міськрайонного суду
із клопотанням про визнання в Україні
рішення іноземного суду, що не підлягає
примусовому виконанню. Своє
клопотання обгрунтовує тим, що
зазначене рішення їй необхідно для
розгляду цивільної справи, що
розглядається на території України,
стосовно майнових право на квартиру в
порядку спадкування.

Зацікавлена особа ОСОБА_3
заперечувала проти задоволення цього
клопотання з тих підстав, що вона як
зацікавлена особа була позбавлена
можливості взяти участь у судовому
процесі через неповідомлення їй. Також
зазначає, що відповідно до ст. 263 ЦПК РФ
справи окремого провадження суд
розглядає за участю зацікавлених осіб.
А у випадку, якщо встановлено спір про
право суд залишає таку заяву без
розгляду. Вважає, що згідно положень
Мінської конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах позови про право власності і
інших речових право на нерухоме майно
відноситься виключно до компетенції
суда за місцем перебування майна.

За приписами ст. 399 ЦПК України
рішення іноземного суду, що не підлягає
примусовому виконанню визнається в
Україні, якщо його визнання
передбачено міжнародними договорами,
згода на обов’язковість яких надана
Верховною ОСОБА_4 України, або за
принципом взаємності.

Зазначене клопотання подано в
порядку передбаченому ч.1 ст.400. ст. 392-394
ЦПК України в передбачений термін.

Перевіряючи клопотання з
підстав можливості чи не можливості
задоволення клопотання, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.7 ст. 401, ст. 396 ЦПК
України- Клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною ОСОБА_4 України.
Якщо міжнародними договорами, згода на
обов’язковість яких надана Верховною
ОСОБА_4 України, такі випадки не
передбачено, у задоволенні клопотання
може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за
законодавством держави, на території
якої воно постановлено, не набрало
законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої
постановлено рішення іноземного суду,
була позбавлена можливості взяти
участь у судовому процесі через те, що
їй не було належним чином повідомлено
про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі,
розгляд якої належить виключно до
компетенції суду або іншого
уповноваженого відповідно до закону
органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у
спорі між тими самими сторонами, з того
ж предмета і на тих же підставах, що
набрало законної сили, або якщо у
провадженні суду України є справа у
спорі між тими самими сторонами, з того
ж предмета і на тих же підставах до часу
відкриття провадження у справі в
іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений
міжнародними договорами, згода на
обов’язковість яких надана Верховною
ОСОБА_4 України, та цим Законом строк
пред’явлення рішення іноземного суду
до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами
України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б
інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених
законами України.

Аналогічні підстави для відмови
передбачені в ст. 55 Мінської конвенції
про правову допомогу і правові
відносини у цивільних, сімейних і
кримінальних справах.

Відповідно до ст.52 Мінської
конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах, яку
ратифіковано із застереженнями
Законом N 240/94-ВР ( 240/94-ВР )від 10.11.94р.,
винесені установами юстиції кожної з
Договірних Сторін і, що вступили в
законну силу рішення, що не вимагають
за своїм

характером виконання, визнаються на
територіях інших Договірних Сторін без
спеціального провадження за умови
якщо:

а) установи юстиції запитуваної
Договірної Сторони не винесли раніше
по цій справі рішення, що вступило в
законну силу;

б) справа відповідно до цієї
Конвенції, а у випадках, не
передбачених нею, відповідно до
законодавства Договірної Сторони, на
території якої рішення повинне бути
визнане, не відноситься до виняткової
компетенції установ юстиції цієї
Договірної Сторони.

Заперечуючи проти задоволення
клопотання. ОСОБА_3 посилається на те,
що сторона, стосовно якої постановлено
рішення іноземного суду, була
позбавлена можливості взяти участь у
судовому процесі через те, що їй не було
належним чином повідомлено про розгляд
справи та те, що рішення ухвалене у
справі, розгляд якої належить виключно
до компетенції суду або іншого
уповноваженого відповідно до закону
органу України.

Разом з тим доводи, стосовно того, що
вона не була повідомлена про час та
місце розгляду справи, суд не приймає
до уваги, оскільки аналіз п.2 ст. 396 ЦПК
України дає підстави зробити висновк,
в даному випадку мова йде саме про
сторону у справі. Як вбачається ж з
рішення Севського районного суду від
10.09.2013року ОСОБА_3 не була стороною у
справі, а тому не підлягала
повідомленню про час слухання справи.

Стосовно доводів про те, що справа по
якій прийнято рішення, належить до
виключної компетенції суду України,
слід виходити з наступного.
Встановлення факту родинних відносин,
за своєю юридичною природою є
встановленням факту від якого залежить
виникнення чи припинення відповідних
прав. Такі справи відносяться до справ
окремого провадження і порядок їх
розгляду врегульовано відповідними
нормами.

Окрім того ст. 38 Мінської конвенції про
правову допомогу і правові відносини
у цивільних, сімейних і кримінальних
справах, передбачено, що Право
власності на нерухоме майно
визначається за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
знаходиться нерухоме майно. Питання
про те, яке майно є нерухомим,
вирішується

відповідно до законодавства країни, на
території якої знаходиться це майно.

Виникнення і припинення права
власності або іншого речового права на
майно визначається за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
майно знаходилося в момент, коли мала
місце дія або інша обставина, що
послужила підставою виникнення або
припинення такого права.

Відповідно до ст.45 (п.2) Право
спадкування нерухомого майна
визначається за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
знаходиться це майно.

Статтею 48 Конвенції
передбачено, що провадження по
справах про спадкування нерухомого
майна компетентні вести установи
Договірної Сторони, на території якої
знаходиться майно. Положення пунктів
1 і 2 цієї статті застосовуються також
при розгляді спорів, що виникають у
зв'язку з провадженням по справах про
спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зверталась в Севський районний суд із
заявою про встановлення факту родинних
стосунків з ОСОБА_4, з мотою отримання
спадщини. що відкрилась після смерті
останньої на території України.

Аналіз наведених норм
Конвенції та встановлені обставини
дають підстави зробити висновок , що
ведення справи за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту родинних відносин,
яка стосувалась прийняття спадщини, у
вигляді нерухомого майна, що
знаходиться на території України,
відноситься до виключної компетенції
суду України.

Таким чином в задоволенні
клопотання про визнання рішення
Севського районного суду Брянської
області РФ з прідстав передбачених ч.2
п.3 ст. 396 ЦПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного,
керучись ст. 399.401, 396 ч.2 п.3 ЦПК України,
Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних і кримінальних справах,

У Х В А Л
И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1
Хатєєвни про визнання в Україні
рішення Севського районного суду
Брянської області РФ від 10 вересня
2013року, що не підлягає примусовому
виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізьської
області через Слов’янський
міськрайонний суд протягом п’яти днів
з дня її проголошення , а для осіб які не
були присутні при постановленні
ухвали, в цей же строк з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:

Ю.В.Чернишов