справа № 361/4796/14-ц
провадження № 2/361/1975/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарі Павловій О.С.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду цивільну справу за позовом
Броварського міжрайонного прокурора
Київської області в інтересах ОСОБА_3
до ОСОБА_4 та Бобрицької сільської ради
Броварського району Київської області
про витребування майна у
добросовісного набувача та визнання
права власності на житловий будинок,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року Броварський
міжрайонний прокурор Київської
області (далі - Прокурор) звернувся до
суду з позовом в інтересах ОСОБА_3, у
якому просив витребувати на її користь
у добросовісного набувача ОСОБА_4
згідно із п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
житловий будинок із відповідними
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та
визнати за ОСОБА_3 право власності на це
нерухоме майно, посилаючись на те, що їй
у порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року сина ОСОБА_6 на
праві власності має належати вказаний
житловий будинок із відповідними
надвірними будівлями і спорудами,
оскільки вибув з володіння власника
поза його волею.

Прокурор Щербюк В.П. і ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов підтримали, просили
суд задовольнити позовні вимоги
повністю.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов не
визнав та пояснив, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають. На момент
придбання ним 03 березня 2005 року у
ОСОБА_7 спірного житлового будинку із
надвірними будівлями та спорудами, що
знаходяться у АДРЕСА_2, власником цього
нерухомого майна ОСОБА_3 не являлась,
вибути з володіння останньої поза її
волею майно не могло. Враховуючи, що на
час прийняття ОСОБА_3 04 жовтня 2011 року
спадщини після смерті сина ОСОБА_6
спадкове майно відсутнє, вона
відповідно до вимог ст. 1280 ЦК України
може вимагати лише сплати грошової
компенсації належної частини
спадкового майна від ОСОБА_7
Витребування вказаного вище спірного
нерухомого майна у добросовісного
набувача на підставі положень ст. 388 ЦК
України ОСОБА_3 права не має, оскільки
право на спадщину набула після
пропуску встановленого законом строку
для прийняття спадщини. Крім того,
необхідно врахувати, що стан
придбаного ним спірного нерухомого
майна значно покращився. Просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Відповідач Бобрицька сільська рада
Броварського району Київської області
у судове засідання не з'явилася, подала
до суду заяву, у якій просила
розглянути справу за відсутності
їхнього представника за наявними у
справі доказами.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини та дійшов наступних
висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер син ОСОБА_3 -
ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася
спадщина на належний йому на праві
власності згідно із договором
купівлі-продажу від 13 вересня 2000 року
житловий будинок АДРЕСА_3 (а. с. 91, 96-101).

07 грудня 2004 року Броварською районною
державною нотаріальною конторою
Київської області ОСОБА_7 на підставі
ст. 1264 ЦК України після смерті ОСОБА_6
було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно -
житловий будинок, побудований у 1957
році, позначений на плані - "А-1",
загальною площею 44,5 м2, житловою площею
18,9 м2, із надвірними будівлями і
спорудами: сарай - "Б", прибудова - "В",
сарай - "Г", погріб - "г", колодязь - "К" та
огорожа - "N", що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 (а. с. 102).

03 березня 2005 року ОСОБА_7 і ОСОБА_4
уклали договір купівлі-продажу
житлового будинку, за умовами якого
останній придбав у ОСОБА_7 належний їй
згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 07 грудня 2004
року зазначений житловий будинок - "А-1",
загальною площею 44,5 м2, житловою площею
18,9 м2, із вказаними вище надвірними
будівлями і спорудами, що розташовані у
АДРЕСА_2.

Про смерть сина ОСОБА_6 ОСОБА_3 стало
відомо у травні 2006 року, після чого 06
червня 2006 року вона звернулася до
Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської
області із заявою, у якій просила
повідомити її про те, хто прийняв
спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
її сина ОСОБА_6, на яку одержала
відповідь, у якій вона повідомлялась
про те, що після смерті її сина
нотаріальною конторою 07 грудня 2004 року
свідоцтво про право на спадщину за
законом на підставі ст. 1264 ЦК України
видано на ім'я ОСОБА_7 У разі
оспорювання ОСОБА_3 даного свідоцтва
про право на спадщину їй необхідно
звернутися до суду з питанням
продовження строку для прийняття
спадщини як спадкоємцеві першої черги
за законом та визнання цього свідоцтва
недійсним (а. с. 103).

У липні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом із зазначеними вимогами.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 16 травня 2011
року позов ОСОБА_3 було задоволено
частково. Продовжено їй строк для
прийняття спадщини після смерті сина
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
терміном на два місяці з дня набрання
рішенням суду з цього питання законної
сили (а. с. 7-9, 105-107).

29 вересня 2011 року вказане рішення суду
першої інстанції набрало законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом Київської області (а. с. 10-11, 108-109).

04 жовтня 2011 року в установлений судом
двомісячний строк ОСОБА_3 подала до
Броварської районної державної
нотаріальної контори Київської
області заяву про прийняття нею
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
сина ОСОБА_6, а 30 травня 2012 року заяву
про видачу їй свідоцтва про право на
спадщину за законом на належне ОСОБА_6
на момент смерті майно (а. с. 110-111).

02 червня 2012 року ОСОБА_3 нотаріальною
конторою у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
сина ОСОБА_6 відмовлено та роз'яснено
необхідність звернення до суду з
питанням визнання недійсними згідно із
ст. 1301 ЦК України виданого 07 грудня 2004
року на ім'я ОСОБА_7 свідоцтва про право
на спадщину за законом та договору
купівлі-продажу спірного житлового
будинку, укладеного 03 березня 2005 року
між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 (а. с. 112).

У серпні 2012 року Прокурор звернувся до
суду в інтересах ОСОБА_3 з позовом про
визнання недійсними вказаних вище
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 07 грудня 2004 року та
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 03 березня 2005 року.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 березня 2013
року позов Прокурора задоволено
частково. Визнано недійсними свідоцтво
про право на спадщину за законом від 07
грудня 2004 року, видане Броварською
районною державною нотаріальною
конторою Київської області на підставі
ст. 1264 ЦК України на ім'я ОСОБА_7 після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 на
належне йому спадкове майно - спірний
житловий будинок із надвірними
будівлями і спорудами, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1, та договір
купівлі-продажу цього ж нерухомого
майна, укладений 03 березня 2005 року між
ОСОБА_7 і відповідачем ОСОБА_4 (а. с. 12-14).

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 25 березня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказане
рішення суду від 07 березня 2013 року
задоволено частково. Дане рішення суду
першої інстанції в частині вимог
Прокурора про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 03 березня 2005 року скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні цієї вимоги
Прокурора відмовлено. В іншій частині
рішення суду залишено без змін (а. с.
48-50).

У рішенні апеляційного суду вказано, що
ОСОБА_4 є добросовісним набувачем
житлового будинку із відповідними
надвірними будівлями, що розташовані у
АДРЕСА_2, ОСОБА_3 не є стороною
оспорюваного договору купівлі-продажу
від 03 березня 2005 року цього нерухомого
майна, правові наслідки визнання
недійсним даного договору
купівлі-продажу не доведені.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1280 ЦК
України, враховуючи, що на момент
прийняття ОСОБА_3 спадщини відсутнє
спадкове майно, то ОСОБА_3 має право
вимагати сплати грошової компенсації
за належну їй частину спадкового майна
або витребування вказаного вище майна
в порядку, передбаченому ст. 388 ЦК
України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014 року
рішення Апеляційного суду Київської
області від 25 березня 2014 року залишено
без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилено (а. с. 51-52).

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За змістом ст. ст. 525, 529 Цивільного
кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР),
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, часом відкриття
спадщини визнається день смерті
спадкодавця. При спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Суд встановив, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 - сина ОСОБА_3
відкрилася спадщина на належний йому
на праві власності на підставі
договору купівлі-продажу будинку від 13
вересня 2000 року житловий будинок, 1957
року побудови, позначений на плані -
"А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою
площею 18,9 м2, із господарськими
будівлями і спорудами: сарай - "Б",
прибудова - "В", сарай - "Г", погріб - "г",
колодязь - "К" та огорожа - "N", що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Видане 07 грудня 2004 року на ім'я ОСОБА_7
Броварською районною державною
нотаріальною конторою Київської
області свідоцтво про право на
спадщину за законом на належне
померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6
майно - вказаний житловий будинок із
надвірними будівлями і спорудами судом
визнано недійсним, оскільки на час
відкриття спадщини відповідно до вимог
ст. ст. 529, 530, 531, 532, 535 ЦК УРСР ОСОБА_7 до
числа спадкоємців не входила.

Виходячи з наведеного вище, ОСОБА_7 не
мала права на спадкування, набуття у
власність та відчуження в подальшому
ОСОБА_4 03 березня 2005 року за договором
купівлі-продажу спірного житлового
будинку із надвірними будівлями і
спорудами, що розташовані у АДРЕСА_2.

У ст. 330 ЦК України, який набрав чинності
з 01 січня 2004 року, встановлено, що якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6
є його мати ОСОБА_3, яка 04 жовтня 2011 року
у визначеному законом порядку в
установлений рішенням суду строк
подала до Броварської районної
державної нотаріальної контори
Київської області заяву про прийняття
спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
сина ОСОБА_6, тобто вчинила дії, що
свідчать про прийняття нею спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, чинного
на день смерті спадкодавця ОСОБА_6,
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У ст. 396 ЦК України передбачено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права,
у тому числі і від власника майна,
відповідно до положень глави 29 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України
якщо майно за відплатним договором
придбане в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Згідно із правовою позицією Верховного
Суду України, висловленою ним у
постанові від 23 січня 2013 року у справі
№ 6-164цс12, у спадкоємця, який у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину, права володіння та
користування спадковим майном
виникають з часу відкриття спадщини.
Такий спадкоємець може захищати свої
порушені права володіння та
користування спадковим майном
відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно, право
розпорядження нерухомим майном
виникає в нього з моменту державної
реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК
України). Спадкоємець, який прийняв у
спадщину нерухоме майно, ще до його
державної реєстрації має право
витребовувати це майно від його
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ст. 388 ЦК України, зокрема
у разі, якщо воно вибуло з володіння
спадкодавця поза волею останнього.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в абз. 2 п. 26
постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав"
роз'яснив, що оскільки відповідно до
статті 1218 ЦК України до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті, право на
витребування майна від добросовісного
набувача, передбачене статтею 388 ЦК
України, переходить до спадкоємців
власника.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_3, прийнявши в
установленому законом порядку
спадщину після смерті сина ОСОБА_6,
набула речові права (право володіння та
право користування) належним раніше
останньому нерухомим майном - спірним
житловим будинком із відповідними
надвірними будівлями і спорудами, та
відповідно право на захист цих прав
шляхом витребування даного спірного
майна у добросовісного набувача -
відповідача ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 не має
права на витребування у нього спірного
майна, оскільки на день придбання ним
цього майна його власником вона не
являлась, висновків суду не
спростовують, так як захист права
особи, яка вважає себе власником майна,
можливий шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо для цього
існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК
України.

Із Звіту Г-90 про оцінку майна -
житлового будинку, загальною площею 44,5
м2, за адресою: АДРЕСА_1, складеного 29
жовтня 2014 року Товариством з обмеженою
відповідальністю "Назарет", вбачається,
що згідно із технічною документацією в
результаті візуального огляду за
вказаною вище адресою в наявності
виявлені: житловий будинок - "А-1"
(фізичний стан якого задовільний,
потребує поточного ремонту), колодязь -
"К" та огорожа - "N" (частково цегляна,
частково металева плетена сітка). Інші
надвірні будівлі та споруди: сарай - "Б",
прибудова - "В", сарай - "Г" та погріб - "г"
відсутні.

Виходячи з наведеного вище, у
добросовісного набувача ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 підлягає витребуванню
спірне нерухоме майно, що збереглося, а
саме: житловий будинок - "А-1" і
господарські споруди: колодязь - "К" та
огорожа - "N".

Заперечуючи проти позову, відповідач
ОСОБА_4 у суді пояснив, що у спірному
житловому будинку ним зроблений
капітальний ремонт: перероблено
покрівлю будинку, підлогу, огорожу;
замінено електропроводку, вікна, двері;
обшито стіни гіпсокартоном; проведено
каналізаційну систему, тому спірне
майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 390 ЦК України
добросовісний набувач (володілець) має
право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має
право на відшкодування здійснених
витрат у сумі, на яку збільшилася його
вартість.

У ч. 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається.

За змістом норм ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
права (п. 1 ч. 2).

Враховуючи викладене, той факт, що у
встановленому порядку Броварською
районною державною нотаріальною
конторою Київської області ОСОБА_3 не
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на спірне нерухоме майно,
належне на день смерті її синові
ОСОБА_6, суд вважає необхідним визнати
за ОСОБА_3 право власності на майно, що
витребовується на її користь у
відповідача ОСОБА_4 - житловий будинок -
"А-1", загальною площею 44,5 м2, житловою
площею 18,9 м2, і господарські споруди:
колодязь - "К" та огорожа - "N", що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір", ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, виходячи із ставок судового
збору, визначених ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", із
відповідача ОСОБА_4 на користь держави
підлягає стягненню судовий збір

у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 3, 11, 57, 60, 174, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Витребувати у добросовісного набувача
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 житловий
будинок із господарськими спорудами,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок - "А-1",
загальною площею 44,5 м2, житловою площею
18,9 м2, із господарськими спорудами:
колодязь - "К" та огорожа - "N", що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Дутчак І. М.