Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

22 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Гримич М.К.,
Євтушенко О.І.,

Журавель
В.І., Колодійчука
В.М.,

розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»,
подану представником Мединським
Максимом Миколайовичем, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк», приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, третя особа Приватне
підприємство «Снабресурс-Юг», про
визнання договору іпотеки недійсним та
зобовʼ?язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
(далі - ПАТ «Сведбанк»), приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
третя особа - Приватне підприємство
«Снабресурс-Юг» (далі - ПП
«Снабресурс-Юг») про визнання договору
іпотеки недійсним. Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що на момент
укладення спірного договору іпотеки
позивач знаходилася у стані за якого не
могла усвідомлювати значення своїх дій
і не могла керувати ними, позивач
просила суд визнати договір іпотеки,
укладений 13 листопада 2007 року між нею
та АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Омега
банк» (далі - ПАТ «Омега Банк»)
недійсним та зобовʼ?язати приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 зняти
заборону відчуження зазначеного в
іпотечному договорі нерухомого майна.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від

26 листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою колегії судів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від

3 лютого 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4
до ПАТ «Сведбанк», приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, третя
особа ПП «Снабресурс-Юг», про визнання
договору іпотеки недійсним та
зобовʼ?язання вчинити певні дії
задоволено. Визнано іпотечний договір,
укладений 13 листопада 2007 року
укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», правонаступником якого є
ПАТ «Омега Банк» та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
та зареєстрований в реєстрі за № 2940
недійсним. Зобов'язано приватного
нотаріуса Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 зняти
заборону відчуження зазначеного в
іпотечному договорі нерухомого майна,
яке розташоване за адресою:

м. Херсон, вул. Домобудівна, 9, що
належить ОСОБА_4 і вилучити
реєстраційний запис за номером № 6023306,
контрольна сума Г64Д80ДЗА із Державного
реєстру іпотек.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року Касаційну
скаргу ПАТ «Омега Банк», до якої
приєдналась приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, відхилено, рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 26 листопада 2013 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області від 3 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ
«Сведбанк», приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, третя особа ПП
«Снабресурс-Юг», про визнання договору
іпотеки недійсним та зобовʼ?язання
вчинити певні дії залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ПАТ «Омега Банк» -
Мединського М.М. про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня

2014 року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст. 225 ЦК
України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, представник заявника
наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 жовтня 2014 року у справі за
позовом про визнання договору
дарування недійсним, визнання права
власності, якою судові рішення першої
та апеляційної інстанцій скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 жовтня 2014 року в справі за
позовом про визнання заповіту
недійсним і визнання права власності
на частини майна, за позовом про
визнання заповіту недійсним, якою
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій скасовано, справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 жовтня 2014 року в справі за
позовом про встановлення фактів
юридичних відносин, визнання недійсним
заповіту, свідоцтва про право на
спадщину, договору купівлі-продажу
нерухомого майна, скасування державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, якою судове рішення апеляційної
інстанції скасовано, справу направлено
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції;

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року в справі
за позовом про визнання недійсним
договору довічного утримання та
визнання права власності на квартиру,
якою судові рішення апеляційної та
касаційної інстанцій скасовано, та
залишено в силі рішення суду першої
інстанції та додаткове рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданих до неї копій
судових рішень не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня

2011 року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», із
змінами та доповненнями, заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, може бути подана за сукупності
таких умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року не
вбачається тотожності встановлених
фактичних обставин справи. А тому із
неї не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції ст. 225 ЦК України.

Що стосується наданих для порівняння
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 жовтня 2014 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 жовтня 2014 року, ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 жовтня 2014 року то з них не
вбачається, що при розгляді вказаних
справ встановлені судом фактичні
обставини, які мають значення для
вирішення спорів, є тотожними у
порівнянні зі справою в якій
постановлена ухвала про перегляд якої
подано заяву, а, відповідно,
правовідносини між сторонами, які
брали участь у розгляді справ подібні,
і мало місце неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
рішень.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк», приватного нотаріуса
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, третя особа Приватне
підприємство «Снабресурс-Юг», про
визнання договору іпотеки недійсним та
зобовʼ?язання вчинити певні дії, за
заявою Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк», подану
представником Мединським максимом
Миколайовичем, про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 травня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова
судді:М.К. Гримич О.І. Євтушенко В.І.
Журавель В.М. Колодійчук