Справа №489/8557/13-ц 08.12.2014 08.12.2014 08.12.2014
Провадження №22-ц/784/3303/14
Головуючий у І інстанції Губницький
Доповідач в апеляційній інстанції
У Х В А Л А

іменем України

08 грудня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Орельською Н.М.,

з участю:

представника позивача - Ярмощук О.М.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника Управління МВС України в
Миколаївській області - Руснакової Т.А.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 вересня 2014 року,
ухваленого у цивільній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3, Миколаївського
міського управління Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області, Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, Управління Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України в
Миколаївській області, публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
«Інформ-Ресурси», товариства з
обмеженої відповідальністю
«Мегакредит» та товариства з обмеженою
відповідальністю «Люкс-Авто» про
звільнення майна з-під арешту та
передачу його заставодержателю для
звернення стягнення, -

у с т а н о в и л а :

07 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») пред'явило до ОСОБА_3 та
слідчого відділу ММУ УМВС України в
Миколаївській області зазначений
позов, який обґрунтовувала наступним.

01 серпня 2006 року Акціонерний
комерційний банк «Райффайзенбанк
Україна» (далі АКБ «Райффайзенбанк
Україна»), правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
БАНК» (далі ПАТ «ОТП «Банк»), в простій
письмовій формі на умовах зворотності,
строковості, платності, забезпеченості
та цільового використання уклав з
ОСОБА_3 кредитний договір № CL-401/13/2006, на
виконання умов якого в той же день
передав позичальнику 29 368 доларів США 14
центів, отримавши, натомість, обов'язок
того повернути таку ж суму кредиту
частинами згідно графіку погашення не
пізніше 31 липня 2012 року, зі сплатою 12,5%
річних за користування ним.

На забезпечення виконання кредитного
зобов'язання, в той же день був
укладений договір застави
автотранспортного засобу № PCL-401/42/2006,
за яким ОСОБА_3 передав, а, АКБ
«Райффайзенбанк Україна» прийняв у
заставу придбаний за взяті в кредит
кошти автомобіль Great Wall Hover CC6460KY,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП БАНК» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, згідно якого,
перше відступило, а друге прийняло
права вимоги за зазначеними кредитним
договором та договором застави
автотранспортного засобу.

Через невиконання позичальником умов
кредитного зобов'язання і на погашення
його кредитної заборгованості, 05
березня 2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 було
вчинено виконавчий напис № 824 про
звернення стягнення на переданий у
заставу автомобіль, який передано на
виконання Заводському ВДВС ММУЮ.

Проте, як стало відомо пізніше,
примусове звернення стягнення на
автомобіль є неможливим, оскільки 13
червня 2008 року постановою старшого
слідчого відділу ММУ УМВС України в
Миколаївській області Гудимою О.А.,
відповідно протоколу огляду і
затримання автотранспорту № 665, було
накладено арешт на цей автомобіль.

Посилаючись, на переважне право
товариства на звернення стягнення на
предмет обтяження та неможливість
задовольнити грошові вимоги за рахунок
реалізації автомобіля у відкритому
виконавчому проваджені, позивач просив
звільнити автомобіль Great Wall Hover CC6460KY,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 з-під арешту та
передати його ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» для тимчасового збереження і
подальшого звернення на нього
стягнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 жовтня 2013 року до
участі у справі в якості третьої особи
залучено УМВС України в Миколаївській
області.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада 2013 року за
заявою представника позивача
первісного відповідача слідчий відділ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області замінено на ММУ УМВС України в
Миколаївській області, залучено
співвідповідачами Заводський ВДВС
ММУЮ, УДАІ УМВС України в Миколаївській
області, публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк», ДПІ у Заводському районі
м. Миколаєва головного управління
Міндоходів у Миколаївській області та
ДП Міністерства внутрішніх справ
України «Інформ-Ресурси».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 10 грудня 2013 року за
заявою представника позивача до участі
у справі співвідповідачем залучено
товариство з обмеженої
відповідальністю «Мегакредит».

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 14 травня 2014 року за
заявою представника позивача до участі
у справі співвідповідачем залучено
товариство з обмеженою
відповідальністю «Люкс-Авто».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 вересня 2014 року позов
задоволено частково.

Звільнено з-під арешту, накладеного
постановою старшого слідчого відділу
Миколаївського міського управління
Управління міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській
області Гудима О.О. від 13 червня 2008 року
при провадженні кримінальної справи
№08410023 автомобіль «Great Wall Hover CC6460KY»,
кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2006 року випуску, що належить
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про
реєстрацію від 31 липня 2006 року, цей
автомобіль виключено з протоколу опису
майна від 13 червня 2008 року, що був
складений тим же старшим слідчим
слідчого відділу Миколаївського
міського управління Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
подало на це рішення апеляційну скаргу,
в якій просило його скасувати, та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити.

Скаргу обґрунтувало невідповідністю
висновків суду дійсним обставинам
справи і порушенням норм матеріального
і процесуального права, зокрема усі
його доводи зводяться до помилкового,
як на його думку, вирішення справи за
правилами цивільного законодавства, в
той час як його слід вирішувати за
правилами кримінально-процесуального
законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити і
залишити без змін рішення суду І
інстанції, оскільки районний суд
ухвалив його з додержанням норм
матеріального й процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», суд першої інстанції вважав
доведеним факт порушення слідчим ММУ
УМВС України в Миколаївській області
права позивача на отримання
відшкодування за рахунок заставленого
майна заставоутримувачем, а,
відповідно, і первісним стягувачем
якого він є. Оскільки товариство не
приймає участі в кримінальній справі,
то таке свої право на вільне
розпорядження ним воно може відстояти
лише у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області, в межах доводів
апеляційної скарги, погоджується з
обставинами та правовідносинами,
встановленими судом І інстанції,
вважає їх доведеними, а висновки, щодо
результату вирішення справи - вірними,
обґрунтованими й законними.

Відповідно до ст. 572 ЦК України та с. 1
Закону України «Про заставу», застава -
це спосіб забезпечення зобов'язань,
якщо інше не встановлено законом. В
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами. Заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди, перевезення
вантажу тощо. Застава може мати місце
щодо вимог, які можуть виникнути у
майбутньому, за умови, якщо є угода
сторін про розмір забезпечення
заставою таких вимог і має похідний
характер від забезпеченого нею
зобов'язання.

Право застави фактично є абсолютним
правом, а, відповідно, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із главами 30-32 розділу ІІ,
параграфа 6 глави 49 розділу 1 ЦК України
заставодержатель майна має право
вимагати від будь кого усунення
перешкод у здійсненні ним, за наявності
законних підстав, права звертати
стягнення на заставлене майно. Ці
вимоги особи, ґрунтуються на її праві
заставодержателя арештованого майна, а
тому повинні розглядатися за
правилами, установленими для розгляду
позовів про звільнення майна з-під
арешту.

У випадках, коли після укладення
договору застави законодавством
встановлено правила, які погіршують
становище заставодавця та (або)
заставодержателя, умови договору
зберігають силу на весь строк його дії.

У разі вжиття державою заходів до
примусового вилучення заставленого
майна або майнових прав
(націоналізація, реквізиція,
конфіскація, накладення секвестру, а
також інших заходів, аналогічних за
своїми наслідками), держава
відшкодовує збитки, заподіяні
заставодержателю внаслідок здійснення
цих заходів.

У разі припинення права власності на
заставлене майно чи припинення
заставлених майнових прав у зв'язку з
рішенням державного органу або органу
місцевого чи регіонального
самоврядування, не спрямованим
безпосередньо на вилучення
заставленого майна чи заставлених
майнових прав, збитки, завдані
заставодержателю в результаті цього
рішення, відшкодовуються
заставодержателю в повному обсязі цими
органами.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті
131 КПК України заходами забезпечення
кримінального провадження є арешт
майна, накладення якого може бути
оскаржено в порядку
кримінально-процесуального
законодавства.

Проте, цей порядок має суттєві вади,
оскільки в такому порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні в кримінальній справі,
його мають право оскаржити лише
боржники. Слідчі або суди в порядку КПК
України розглядають заяви боржників на
правильність арешту майна. До цього ж
зводяться роз'яснення, надані Пленумом
Верховного Суду України у п. 4 постанови
"Про судову практику в справах про
виключення майна з опису" від 27 серпня
1976 року N 6 (в редакції від 30 червня 1978
року N 5).

Згідно зі статтею 174 КПК України арешт
майна також може бути скасовано
повністю чи частково ухвалою слідчого
судді під час досудового розслідування
чи суду під час судового провадження за
клопотанням підозрюваного,
обвинуваченого, їх захисника чи
законного представника, іншого
власника або володільця майна, якщо
вони доведуть, що в подальшому
застосуванні цього заходу відпала
потреба або арешт накладено
необґрунтовано.

Особи, які пов'язані з долею майна
цивільно-правовими стосунками, в
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством, коли
арешт на майно накладено при
провадженні в кримінальній справі,
його оскаржити не можуть, чим
утискуються їх законні права, що є
неприпустимим.

У той же час, відповідно до частини 1
статті 15 ЦПК України суди розглядають
у порядку цивільного судочинства
справи щодо: захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
серпня 2006 року Акціонерний комерційний
банк «Райффайзенбанк Україна»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП БАНК», в
простій письмовій формі на умовах
зворотності, строковості, платності,
забезпеченості та цільового
використання уклав з ОСОБА_3 кредитний
договір № CL-401/13/2006, на виконання умов
якого в той же день передав
позичальнику 29 368 доларів США 14 центів,
отримавши, натомість, обов'язок того
повернути таку ж суму кредиту
частинами згідно графіку погашення не
пізніше 31 липня 2012 року, зі сплатою 12,5%
річних за користування ним.

На забезпечення виконання кредитного
зобов'язання, в той же день був
укладений договір застави
автотранспортного засобу № PCL-401/42/2006,
за яким ОСОБА_3 передав, а, АКБ
«Райффайзенбанк Україна» прийняв у
заставу придбаний за взяті в кредит
кошти автомобіль Great Wall Hover CC6460KY,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Цей
договір і на тепер є дійсним.

10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП БАНК» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, згідно якого,
перше відступило, а друге прийняло
права вимоги за зазначеними кредитним
договором та договором застави
автотранспортного засобу.

Через невиконання позичальником умов
кредитного зобов'язання і на погашення
його кредитної заборгованості, 05
березня 2012 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 було
вчинено виконавчий напис № 824 про
звернення стягнення на переданий у
заставу автомобіль, який передано на
виконання Заводському ВДВС ММУЮ.

Проте, як стало відомо пізніше,
примусове звернення стягнення на
автомобіль є неможливим, оскільки 13
червня 2008 року постановою старшого
слідчого відділу ММУ УМВС України в
Миколаївській області Гудимою О.А.,
відповідно протоколу огляду і
затримання автотранспорту № 665, було
накладено арешт на цей автомобіль.

Посилаючись, на переважне право
товариства на звернення стягнення на
предмет обтяження та неможливість
через арешт слідчим предмет застави
задовольнити грошові вимоги за рахунок
реалізації автомобіля у відкритому
виконавчому проваджені, позивач просив
звільнити автомобіль Great Wall Hover CC6460KY,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 з-під арешту та
передати його ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» для тимчасового збереження і
подальшого звернення на нього
стягнення.

Така вимога ґрунтується на законі і
підлягає, з врахуванням 6 річного
строку розслідування справи,
задоволенню.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів
дійшов і районний суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до тверджень особи, яка подала
апеляційну скаргу, про наявність
процесуальних порушень при розгляді
судом 1 інстанції даної цивільної
справи, то вони не можуть слугувати
скасуванню оскарженого рішення,
оскільки більша частина з них не має
підтвердження, а ті ж, що мають місце,
носять формальний характер і не
вплинули на результат вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 вересня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
дня її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: