АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

11 грудня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Слюсар Т.А.

при секретарі -
Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах якої діє
законний представник ОСОБА_1, третя
особа Орган опіки та піклування
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про виселення
без надання іншого житла, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_5, до якої приєдналась
ОСОБА_1, на заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2013 року,

встановила:

у серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив виселити
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житла, посилаючись на
те, що вказана квартира є предметом
іпотеки, на неї звернуто стягнення та
ПАТ «Універсал банк» є її власником.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2013 року позов задоволено, виселено
відповідачів зі спірної квартири без
надання іншого житла та позбавлено їх
права користування спірною квартирою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, до якої приєдналась
ОСОБА_1, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що в
результаті звернення стягнення на
предмет іпотеки він є власником
квартири АДРЕСА_1 та зазначав, що у
зв'язку з припиненням права власності
відповідачів на вказану квартиру
припинилося і право користування
вказаною квартирою членів їх сім'ї,
неодноразові вимоги позивача про
виселення в добровільному порядку
відповідачі отримувати відмовились та
продовжують проживати у спірній
квартирі.

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2013 року позов задоволено, виселено
відповідачів зі спірної квартири без
надання іншого житла та позбавлено їх
права користування спірною квартирою.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі безпідставно користуються
спірною квартирою, належною на праві
власності позивачу.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, відповідає
встановленим по справі обставинам. Суд
першої інстанції правильно застосував
норми матеріального права та послався
на положення ст.316, 317, 321, 346 ЦК України,
ст. 109 ЖК України, ст.40 Закону України
«Про іпотеку».

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 16
серпня 2007 року між ВАТ «Банк
Універсальний», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір, а 08
квітня 2008 року між ВАТ «Банк
Універсальний», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1
кредитний договір № ВL3131. В
забезпечення виконання боржниками
взятих на себе зобов'язань за
вказаними договорами, 16 серпня 2007 року
та 08 квітня 2008 року між Позивачем та
ОСОБА_1 були укладені договір іпотеки
та договір іпотеки наступної черги
відповідно, за умовами яких вона
передала в іпотеку позивачу нерухоме
майно спірну квартиру. Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
10 вересня 2010 року стягнуто на користь
ПАТ «Універсал Банк» солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за
кредитними договорами в розмірі 4 784 216,05
грн.. На підставі вказаного рішення 30
жовтня 2010 року судом видано виконавчий
лист. В ході виконання судового рішення
та в порядку виконавчого провадження
спірну квартиру було передано на
реалізацію з прилюдних торгів і
позивач придбав її у власність, на
підтвердження чого 03 вересня 2012 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
видано свідоцтво про право власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 109 ЖК України встановлено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймача та
членів сімей. Виселення проводиться у
порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилався на те, що судом не було
враховано інтереси малолітньої ОСОБА_4
та зазначав, що її було зареєстровано в
спірній квартирі із дотриманням норм
чинного законодавства, що не порушує
умов договору іпотеки. Однак, такі
доводи апелянта є необґрунтованими та
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до пунктів
2.4.4 договорів іпотеки ОСОБА_1
зобов'язався не надавати дозвіл на
реєстрацію/прописку в спірній квартирі
фізичних та юридичних осіб без згоди
ПАТ «Універсал банк». Крім того, згідно
довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС у м.Києві від 09
вересня 2013 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 по
місту Києву та Київській області
зареєстрованою не значиться.

Посилання апелянта на те, що спірну
квартиру було придбано за рахунок
власних коштів ОСОБА_1, а не за рахунок
кредитних коштів, внаслідок чого
відповідачі не можуть бути виселені із
спірної квартири без надання іншого
житлового приміщення на підставі
положень ст. 109 ЖК України, також не
можуть бути підставою для відмови у
задоволенні позови, оскільки були
предметом перевірки під час розгляду
справи судом першої інстанції.

За таких обставин, судом першої
інстанції було повно та всебічно
встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_5, до якої приєдналась ОСОБА_1,
відхилити, а заочне рішення
Печерського районного суду м. Києва від
04 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/18421/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/12157/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.