У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Луспеник Д.Д.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Острозького районного суду
Рівненської області від 14 жовтня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 27
листопада 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до Острозької міської ради
Рівненської області, третя особа -
ОСОБА_3, про визнання рішення органу
місцевого самоврядування частково
недійсними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що з 26 березня 2007 року він перебував
у пільговій черзі в Острозькій міській
раді Рівненської області на отримання
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд під №
1, оскільки має пільги, установленні
законодавством України для ветеранів
військової служби. Згідно з підп. «з» п.
2.4.1. рішення Острозької міської ради
Рівненської області «Про розгляд заяв
громадян, клопотань підприємств,
установ, організацій про вилучення та
надання земельних ділянок» від 28
вересня 2010 року йому надано дозвіл на
складання проекту землеустрою з
відведення у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Острог
Рівненської області, орієнтовною
площею 0,09 га, та розробку (в разі
необхідності) містобудівних
обґрунтувань (у даному рішенні не було
жодним чином зазначено строк, який
надається для складання проекту
землеустрою з відведення у власність
земельної ділянки). Після отримання
витягу із рішення відповідача від 28
вересня 2010 року він звернувся в
приватне підприємство
«Землебудпроект» для виготовлення
архітектурно-планувального рішення на
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 у м. Острог Рівненської
області.

6 червня 2014 року з отриманої відповіді
від відповідача йому стало відомо, що
згідно підп. «і» п. 2.2. рішення
Острозької міської ради Рівненської
області «Про розгляд заяв громадян,
клопотань підприємств, установ,
організацій про вилучення та надання
земельних ділянок» від 30 вересня 2011
року надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
безоплатно у власність земельної
ділянки площею орієнтовно 0,06 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
по АДРЕСА_1 у м. Острог Рівненської
області ОСОБА_3, на яку йому згідно із
рішенням відповідача був наданий
дозвіл на складання проекту
землеустрою з відведення у власність
даної земельної ділянки ще 28 вересня 2010
року.

14 липня 2014 року йому стало відомо, що
згідно п. 1.2.2. рішення Острозької
міської ради Рівненської області «Про
розгляд заяв громадян, клопотань
підприємств, установ, організацій про
вилучення та надання земельних
ділянок» від 22 лютого 2013 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
безоплатно у власність ОСОБА_3 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
за вищевказаною адресою (підп. «а»),
надано безоплатно у власність для
ОСОБА_3 дану земельну ділянку площею
0,0610 га (підп. «б») та вказано оформити за
нею право власності на земельну
ділянку в порядку визначеному
законодавством (підп. «в»).

Зазначав, що строк на який йому
надавався дозвіл на складання проекту
землеустрою з відведення у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1 у
м. Острог Рівненської області рішенням
Острозької міської ради Рівненської
області від 28 вересня 2010 року
встановлений не був, і такий дозвіл мав
би діяти безстроково. Вважав, що не
складання ним проекту землеустрою з
відведення у власність даної земельної
ділянки станом на 29 липня 2014 року не є
порушенням строків складання проекту
землеустрою з відведення у власність
земельної ділянки, оскільки такі
строки не визначені ні рішенням
відповідача, яким йому надано дозвіл на
складання проекту землеустрою, а ні
нормами чинного законодавства.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд визнати підп. «і» п. 2.2. рішення
Острозької міської ради Рівненської
області від 30 вересня 2011 року, п. 1.2.2.
рішення Острозької міської ради
Рівненської області від 22 лютого 2013
року недійсними та скасувати.

Рішенням Острозького районного суду
Рівненської області від 14 жовтня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 27 листопада 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
й доданих до касаційної скарги
матеріалів убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності зазначених судових
рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до Острозької
міської ради Рівненської області,
третя особа - ОСОБА_3, про визнання
рішення органу місцевого
самоврядування частково недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Острозького районного суду
Рівненської області від 14
жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від
27 листопада 2014 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ Д.Д. Луспеник