У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І.,Олійник А.С.,- розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 в їх
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_8, неповнолітнього ОСОБА_9, треті
особи: Відділ державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві, Служба у
справах дітей Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації,
Відділ державної міграційної служби
Святошинського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.
Києві про зняття з реєстраційного
обліку та виселення, за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 17 березня 2014
року та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду м. Києва від 02
вересня 2014 року,

в с т а н
о в и л а :

У січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_6, ОСОБА_7 в їх інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_8,
неповнолітнього ОСОБА_9., треті особи:
Відділ державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві (далі - ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві), Служба у
справах дітей Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації,
Відділ державної міграційної служби
Святошинського районного відділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві
(далі - ВДМС Святошинського РВ ГУ МВС
України в м. Києві) про зняття
з реєстраційного обліку та виселення,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що за виконавчим написом нотаріуса
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 та розпочато
позивачем процедуру примусового
звернення стягнення на зазначене
майно. Позивач просив виселити
відповідачів та зняти їх з
реєстраційного обліку у квартирі, яка є
предметом іпотеки, оскільки проживання
відповідачів у заставному майні та їх
реєстрація там утруднює здійснення
органом державної виконавчої служби,
за відкритим цим органом виконавчим
провадженням, процедуру звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
продажу квартири на прилюдних торгах, в
той час як реєстрація неповнолітніх
дітей у спірній квартирі була
здійснена в порушення пункту 5.2.
договору іпотеки.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 17 березня 2014
року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
задоволено частково. Визнано, що
ОСОБА_8, 2012 року народження, та ОСОБА_9,
1997 року народження, підлягають до
зняття з реєстраційного обліку в
квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 02 вересня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким в задоволенні
позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» просить судові рішення першої
та апеляційної інстанції скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що діти
відповідачів були зареєстровані у
спірній квартирі в порушення положень
договору іпотеки, зокрема, без згоди
іпотекодержателя. Водночас,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про виселення відповідачів та
зняття з реєстрації відповідачів
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції
зауважив, що така вимога є передчасною
у зв'язку з неможливістю дослідити
матеріали виконавчого провадження про
стягнення із ОСОБА_7 боргу у розмірі 584
074,34 грн., які б мали свідчити про
початок реалізації нерухомого майна
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, а вимоги про зняття
вказаних відповідачів з
реєстраційного обліку є похідними від
вимоги про виселення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд
виходив з того, що на момент розгляду
справи підстави для виселення
відповідачів відсутні, оскільки
звернення стягнення на предмет іпотеки
не проводиться, виконавчий документ
щодо такого звернення стягнення
повернутий стягувачу на підставі ст. 47
п. 9 Закону України «Про виконавче
провадження», з посиланням на Закон
України №4953 від 29 травня 2014 року «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що 14 листопада 2006
року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір №
МL-009/870/2006, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит у розмірі 70 тис.
доларів США, а останній зобов'язався
його повернути рівними частинами до 14
листопада 2021 року (а.с.13-14).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6
зазначеного кредитного договору, 17
листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк»
(іпотекодержатель) та ОСОБА_7
(іпотекодавець) був укладений договір
іпотеки № РСL-009/870/2006, за яким
іпотекодавець надала іпотекодержателю
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
16-18).

За виконавчим написом № 12104 від 14
грудня 2009 року приватного нотаріуса
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_10, за яким звернуто
стягнення на предмет іпотеки квартиру
АДРЕСА_1, постановою від 12 лютого 2010
року державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського РУЮ у м. Києві Цимбал
О.П. було відкрито виконавче
провадження №18239795 про стягнення із
ОСОБА_7 боргу в сумі 584 073,34 грн. (а.с. 19).

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 3 грудня 2013 року в межах
виконавчого провадження здійснено
заміну стягувача - на ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» (а.с.27).

З постанови старшого державного
виконавця ВДВС Святошинського РУЮ
м. Києва ВП № 182390795 від 29 серпня 2014
року вбачається, що виконавчий
документ - виконавчий напис №12104 від 14
грудня 2009 року про стягнення боргу із
ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1 повернуто стягувачу
на підставі ст. 47 п. 9 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
Законом України №4953 від 29 травня 2014
року «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» встановлена заборона щодо
звернення стягнення на майно боржника,
крім того у нього відсутнє інше майно
чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, що виключає можливість
виконання рішення у встановлений ним
спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) одночасно
з рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Зі змісту ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР
та ст. 40 Закону «Про іпотеку»
вбачається, що виселення проводиться у
порядку, встановленому законом. Після
прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя
(кредитора) або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
іпотеку», реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України «Про виконавче провадження», з
дотриманням вимог цього Закону.

Як роз'яснено у п. 43 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» направило
ОСОБА_7 повідомлення № 1376 від 29
липня 2013 року із вимогою до
іпотекодавця добровільно звільнити
передане в іпотеку нерухоме майно в
тридцятиденний строк із дня отримання
цієї вимоги (а.с. 23).

Суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст. 213-215 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернув, не
встановив дійсних прав і обов'язків
сторін, які випливають з кредитного
договору та договору іпотеки; не надав
належної оцінки наявним у справі
доказам, зокрема, не перевірив чи
перебуває на даний час на виконанні
виконавчий напис нотаріуса №12104
виданий 14 грудня 2009 року, оскільки як
вбачається із постанови про відкриття
провадження №18239795 вказане провадження
відкрите 12 березня 2010 року (а.с. 19),
зауваживши лише, що вимога про
виселення відповідачів є передчасною
виходячи з неможливості дослідити
матеріали згаданого виконавчого
провадження, при цьому даних щодо
сприяння судом сторонам у дослідженні
доказів в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК
України матеріали справи не містять.
Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог щодо зняття
неповнолітніх дітей з реєстраційного
обліку, суд першої інстанції не
перевірив на якій правовій підставі
останні були зареєстровані в спірній
квартирі, чи мало місце порушення
відповідачами умов кредитного
договору. При цьому, суд першої
інстанції визнаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9
підлягають зняттю з реєстраційного
обліку, не визначився хто є належним
відповідачем за даними вимогами,
оскільки як вбачається з позовної
заяви позивач просив саме
Святошинський РВ ГУ ДМС м. Києва (третю
особу) зобов'язати зняти відповідачів з
реєстраційного обліку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог в порушення
ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не надав
належної оцінки наявним доказам у
справі, не з'ясував фактичних обставин
справи, не перевірив чи перебуває на
виконанні виконавчий напис нотаріуса
про звернення стягнення на спірне
майно, не з'ясував чи розповсюджується
на спірні правовідносини дія Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», з огляду на те, що відповідач
ОСОБА_7 зареєстрована за іншою
адресою, в той час як є власником
предмету іпотеки.

За таких обставин судові рішення
першої та апеляційної інстанції не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для їх скасування з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 березня 2014 року та
рішення колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 02 вересня 2014 року
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук
А.С. Олійник