Справа № 240/940/14-ц р.
Номер провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року Олександрівський
районний суд Донецької області у
складі: головуючого - судді Щербак Ю.В.,

розглянув в порядку письмового
провадження цивільну справу за заявою
ОСОБА_1 про встановлення факту
визнання батьківства ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду, вказуючи, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько -
ОСОБА_2 .

Після смерті батько залишилось
спадкове майно у виді земельної
ділянки, відповідно до державного акту
виданому на підставі рішення сесії
Спасько-Михайлівської сільської ради 26
грудня 2001 року на ім`я померлого.

Зазначену спадщину спадкодавець
заповідав заявникові.

Відповідно до ст. 174 Податкового
кодексу України заявник має пільги в
разі успадкування як член сім`ї
спадкодавця першого ступеня
споріднення, але скористатися ними не
може, бо в свідоцтві про народження
заявника в графі батько зазначене лише
його ім`я російською мовою - «ОСОБА_2».

На підставі викладеного заявник
змушений звернутися до суду з заявою
про встановлення факту родинних
відносин з померлим батьком.

Заявник та його представник в судове
засідання не з`явились, надавши заяви
про розгляд справи без їх участі,
підтримавши заявлені вимоги в повному
обсязі.

Представник заінтересованої
особи-голова Спасько-Михайлівської
сільської ради - Колосок А.М. не
заперечує проти задоволення заяви та
просить розглянути справу без участі
представника. В письмовій заяві він
зазначив, що з дитинства знає заявника
як сина ОСОБА_2, бо вони весь час
проживали однією сім`єю. Померлий
визнавав заявника сином, піклувався
про нього.

Розглядаючи заяву, суд встановив
наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що
зроблений актовий запис про смерть № 27
від 6 вересня 2013 року у виконкомі
Спасько-Михайлівської сільської ради
Олександрівського району Донецької
області.

а.с.7

В свідоцтві про народження ОСОБА_1 в
графі «батько» зазначено російською
мовою «ОСОБА_2».

а.с.5

10 березня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який народився в м. Грозному та мешкав
в с. Спасько-Михайлівка
Олександрівського району Донецької
області, АДРЕСА_1 склав заповіт на
користь ОСОБА_1, що був посвідчений
секретарем Спасько-Михайлівської
сільської ради 10 березня 2009 року.

а.с.9

Родинні відносини між заявником та
померлим ОСОБА_2 підтверджуються
актом , складеним представниками
територіальної громади с.
Спасько-Михайлівка від 9 жовтня 2014 року
за підписом комісії та особисто
головою сільської ради . В акті
зазначено, що ОСОБА_2 проживав в с.
Спасько-Михайлівка Олександрівського
району Донецької області з 1956 року
однією сім*єю, без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4. У 1958 році у них народилась
спільна дитина - ОСОБА_1 . Родина
проживала разом у АДРЕСА_1. За життя
ОСОБА_2 визнавав ОСОБА_1 за сина, склав
заповіт на його користь.

а.с.6

Суд приймає до уваги, що надані
письмові докази узгоджуються між собою
та підтверджують заявлені вимоги .

Відповідно до п. 3 Постанови Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
вирішуючи питання якою нормою слід
керуватися при розгляді справ про
визнання батьківства, суди повинні
виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про
встановлення батьківства щодо дитини,
яка народилась до 1 січня 2004 року,
необхідно застосовувати норми КпШС,
беручи до уваги всі докази, що
достовірно підтверджують визнання
відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема. Спільне
проживання й ведення спільного
господарства відповідачем та матір`ю
дитини до її народження, спільне
виховання або утримання ними дитини.

Згідно п. 15 Постанови Верховного Суду
України №5 від 31 березня 1995р. «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» суд розглядає заяви про
встановлення факту батьківства в разі
смерті особи, яку заявник вважає
батьком дитини, і вирішує їх з
урахуванням обставин, передбачених
ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю
Української РСР .

Заяви про встановлення факту визнання
батьківства щодо дитини, народженої до
1 жовтня 1968 року розглядаються судом у
випадках, коли померла особа визнавала
себе батьком дитини до цієї дати.

Відповідно до ч. 3 ст.53 КпШС України
при встановленні батьківства суд бере
до уваги спільне проживання та ведення
спільного господарства матір'ю дитини
і відповідачем до народження дитини,
або спільне виховання чи утримання
ними дитини, або докази, що з
достовірністю підтверджують визнання
відповідачем батьківства.

Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_2 з 1956 року проживав
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 - матір`ю
заявника.

З часу народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_5
року, ОСОБА_2 визнавав його за сина,
піклувався та виховував його.

ОСОБА_2 проживав разом з сім`єю до часу
смерті у 2013 році. Батьки заявника вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет . У 2009 році ОСОБА_2, склав заповіт
на користь заявника, визнаючи його за
сина.

На підставі викладеного, суд
вважає , що заява підлягає задоволенню,
оскільки в матеріалах справи наявні
достатні докази на підтвердження факту
батьківства ОСОБА_2 відносно його сина
- ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст.235, 256, 259 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення
факту визнання батьківства
задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, відносно
сина ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с.
Спасько-Михайлівка Олександрівського
району Донецької області.

Рішення суду набирає чинності
після закінчення строку подання
апеляційної скарги , якщо скаргу не
було подано.

Апеляційна скарга може бути
подана до апеляційного суду
Запорізької області через
Олександрівський районний суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Щербак Ю.В.