АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2715/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3561/14
Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14 жовтня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
виконавчий комітет Лубенської міської
ради, Управління архітектури та
містобудування Лубенської міської
ради, Лубенське комунальне
житлово-експлуатаційне управління, про
усунення перешкод у реалізації права
власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання незаконними,
безпідставними, невмотивованими та
такими, що направлені на порушення прав
власності стосовно вільного
використання позивачкою своєї
власності, дії відповідачів, що
виразилися у ненаданні позивачці згоди
на виготовлення проектно-кошторисної
документації та на подальше проведення
реконструкції житлової квартири
АДРЕСА_1 шляхом прибудови до житлової
кімнати « 2» житловою площею 20,1 м2
балкону (лоджії) площею 8,6 м2 та
влаштування з віконного прорізу
житлової кімнати дверного проходу на
цей балкон. Свої позовні вимоги
мотивує тим, що у 2014 році вона вирішила
провести добудову до своєї квартири
АДРЕСА_1. у вигляді балкону до фасадної
частини стіни будинку. Для цього
позивач замовила звіт про технічне
обстеження будівельних конструкцій та
звернулася до управління архітектури
та містобудування і до Лубенської
міської ради. На це звернення позивачу
було повідомлено, що необхідні
документи будуть підготовлені за умови
надання письмової згоди на це, у тому
числі і голови будинкового комітету.
Голова будинкового комітету та деякі
сусіди категорично відмовляються
надати згоду на таку прибудову,
мотивуючи це тим, що позивач має гарні
житлові умови, які і так кращі, ніж у
інших мешканців будинку. Позивач
зазначає, що прибудовою не
порушуватиме жодних прав сусідів, а
тому їх дії свідчать про умисне
порушення права власності позивачки
щодо реконструкції її майна. Просила
суд, з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, визнати дії
відповідачів незаконними та визнати,
що для виготовлення та видачі
містобудівельних умов та обмежень
забудови земельної ділянки,
виготовлення проектно-кошторисної
документації, надання дозволу на
проведення будівельних робіт, ведення
будівельних робіт та вирішення всіх
інших питань стосовно реконструкції
житлової квартири АДРЕСА_1. шляхом
прибудови до житлової кімнати « 2»
житловою площею 20,1 м2 балкону (лоджії)
площею 8,6 м2 та влаштування з віконного
прорізу житлової кімнати дверного
проходу на цей балкон від відповідачів
на це згода отримана у належній
документальній формі.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14 жовтня
2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет
Лубенської міської ради, Управління
архітектури та містобудування
Лубенської міської ради, Лубенське
комунальне житлово-експлуатаційне
управління, про усунення перешкод у
реалізації права власності -
задоволено.

Визнано незаконними, безпідставними,
невмотивованими та такими, що
направлені на порушення прав власності
ОСОБА_1 стосовно вільного використання
своєї власності дії голови будинкового
комітету ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що
виразилися у ненаданні позивачці
згоди на виготовлення
проектно-кошторисної документації та
на подальше проведення реконструкції
житлової кваритири АДРЕСА_1 шляхом
прибудови до житлової кімнати « 2»
житловою площею 20,1 м. кв. балкону
(лоджії) площею 8,6 м.кв. та влаштування з
віконного прорізу житлової кімнати
дверного проходу на цей балкон.

Визнано, що для виготовлення та видачі
містобудівельних умов та обмежень
забудови земельної ділянки,
виготовлення проектно-кошторисної
документації, надання дозволу на
проведення будівельних робіт, ведення
будівельних робіт ОСОБА_1 стосовно
реконструкції її житлової квартири
АДРЕСА_1 шляхом прибудови до житлової
кімнати « 2» житловою площею 20,1 м.кв.
балкону (лоджії) площею 8,6 м.кв. та
влаштування з віконного прорізу
житлової кімнати дверного проходу на
цей балкон від ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на це згода отримана у належній
документальній формі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 81
грн. 20 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 81
грн. 20 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 81
грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у позові, посилаючись на
порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
а саме вказує на те, що прибудинкова
територія, на якій позивач проводить
добудови, перебуває у спільному
користуванні власників квартир, а
здійснені на ній добудови чинять
перешкоди у користуванні подвір»ям.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи; неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
ОСОБА_1 є власником двокімнатної
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування від 21.05.2007 р. (а.с.7-8).
Вищезазначений будинок складається із
чотирьох квартир.

На день укладання договору вказана
квартира мала житлову площу 29,4 м2,
загальну площу 41,8 м2. У 2007 році за згодою
власників інших квартир у будинку
позивачка здійснила реконструкцію
своєї квартири, прибудувавши лоджію до
своєї квартири в бік внутрішньої
частини двору будинку.

У 2014 році позивачка вирішила вдруге
здійснити реконструкцію своєї
квартири, прибудувавши лоджію.

З метою проведення реконструкції своєї
квартири у вигляді добудови до
фасадної частини стіни будинку,
позивачка замовила у ПП «Бюро послуг та
консультацій» звіт про технічне
обстеження будівельних конструкцій
квартири АДРЕСА_1. для можливості її
перепланування.

Відповідно до звіту про технічне
обстеження будівельних конструкцій
квартири АДРЕСА_1., складеного ПП «Бюро
послуг та консультацій» (а.с.18-38), у
результаті технічного обстеження
встановлено, що перепланування 2-х
кімнатної житлової квартири АДРЕСА_1.,
не призведе до погіршення
експлуатаційних характеристик
квартири та житлового будинку, а саме:
загальнобудинкове інженерне
обладнання після перепланування не
зазнає змін, демонтаж перегородок не
призведе до втрати несучої здатності
конструкції перекриття, так як дані
перегородки не є несучими стінами,
влаштування нових перегородок в замін
існуючим не призведе до перевантаження
конструкцій будівлі.

Після складання звіту ОСОБА_1
звернулася до Управління архітектури
та містобудування і до Лубенської
міської ради щодо виготовлення
проектно-кошторисної документації,
надання дозволу на проведення
будівельних робіт, ведення будівельних
робіт, та вирішення всіх інших питань
стосовно реконструкції її житлової
квартири АДРЕСА_1. шляхом прибудови до
житлової кімнати « 2» житловою площею
20,1 м2 балкону (лоджії) площею 8,6 м2.

Голова будинкового комітету ОСОБА_3, а
також інші співвласники квартир у
цьому будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заперечують проти реконструкції
квартири з тих підстав, що в цьому
випадку їхню прибудинкову територію
буде зменшено, що в свою чергу також
призведе до втрати можливість сусідам
мати прохід до своїх господарських
будівель під будинком.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що згідно ст. 1, ч. ч. 1, 2
ст. 42 ЗК України прибудинкова територія
- територія навколо багатоквартирного
будинку, визначена актом на право
власності чи користування земельною
ділянкою і призначена для
обслуговування багатоквартирного
будинку. Земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Державний
комітет України із земельних ресурсів
неодноразово надавав роз'яснення,
згідно з яким чинним законодавством
передбачено можливість передачі у
власність чи надання в користування
земельних ділянок під
багатоквартирними жилими будинків
лише об'єднанню власників будинку або
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками (зокрема,
лист від 26.05.2010 р. N 10046/17/4-10). ОСББ цього
будинку не створене, а отже власником
прибудинкової території є
територіальна громада в особі
Лубенської міської ради, тому
відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном, а також згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК
України власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Проте, з таким висновком місцевого суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

При ухваленні судового рішення
місцевий суд допустив невідповідність
висновків обставинам справи, порушив
норми матеріального права, а саме,
прийшовши до висновку про те, що
власником прибудинкової території є
територіальна громада в особі
Лубенської міської ради, залишив поза
увагою те, що квартира позивача
розташована саме на першому поверсі
будинку, а у разі здійснення прибудови
другої лоджії займе частину
прибудинкової території, яка
перебуває у власності вказаної
територіальної громади. Крім цього,
статтею 16 ЦК України передбачено
спосіб захисту цивільних прав та
інтересів судом, який не дотримано
позивачем.

У матеріалах справи відсутнє рішення
власника про надання земельної ділянки
у встановленому порядку для дійснення
прибудови спірного балкону (лоджії)
площею 8,6 кв.м.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом,
цивільно-правовою угодою, свідоцтвом
про право на спадщину. Право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою. Право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону. Право власника на
забудову, як зазначено у ч. 3 ст. 375 ЦК
України, здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 16 у випадку коли
квартира в такому будинку розташована
на першому (цокольному) поверсі й
власник здійснив прибудови до неї з
одночасним зайняттям частини
прибудинкової земельної ділянки, спір
повинен вирішуватися відповідно до
правил ст. 376 ЦК України.

Оскільки, позивач має намір здійснити
прибудову балкону (лоджії) площею 8,6
кв.м. до квартири, яка знаходиться на
першому поверсі будинку, то дані
правовідносини підпадаю під дію
вищевказаної норми матеріального
права, а саме частин 1, 3, 5, які
передбачають, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони побудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати
права власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Таким чином, за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК
України об»єкт нерухомості належить до
самочинного будівництва за наявності
однієї з наведених умов: земельна
ділянка не відведена для цієї мети;
відсутній належний дозвіл на
будівництво; відсутній належним чином
затверджений проект; при будівництві
допущені істотні порушення норм і
правил.

У даному випадку позивач не надала
доказів про відведення земельної
ділянки для будівництва балкону
(лоджії), сусіди, як власники інших
квартир цього будинку та користувачі
земельною ділянкою, заперечують проти
її будівництва, посилаючись на те, що
прибудова балкону (лоджії) буде
знаходитися на комунікаціях - трубах
водопроводу та скидів каналізації, у
зв»язку з чим буде неможливе їх
обслуговування. Позивач не надала
доказів на спростування заперечень
відповідачів в цій частині. Також
відповідачі посилаються на зменшення
розміру прибудинкової території у
зв»язку з проведенням прибудови
лоджії, виникнення незручностей у
користуванні своїми господарськими
будівлями.

Оскільки спір дійсно стосується
прибудинкової території, то
заслуговують на увагу заперечення
відповідачів про необхідність участі у
справі в якості третьої особи
управління держземагенства у
Лубенському районі Полтавської
області.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, шо статтею 376 ЦК України прямо
передбачено отримання згоди інших осіб
при здійсненні будівництва з метою
запобігання порушення їх прав, проте,
позивач у порушення вимог ст. 16 ЦК
України, обрала спосіб захисту права
шляхом визнання незаконними,
безпідставними, невмотивованими та
такими, що направлені на порушення прав
власності, дії (бездіяльність)
відповідачів.

Доводи представника позивача про те, що
спір стосується лише відмови
відповідачів у наданні згоди на
виготовлення проектно-кошторисної
документації та на подальше проведення
реконструкції житлової кваритири № 1 і
не стосується питання відведення
земельної ділянки під забудову, не
заслуговують на увагу, оскільки
оскарженим судовим рішенням вирішено
спір про надання дозволу на проведення
будівельних робіт, ведення будівельних
робіт, але, як встановила колегія
суддів, без відведення у встановленому
порядку земельної ділянки для цієї
мети.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.
3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14 жовтня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: виконавчий
комітет Лубенської міської ради,
Управління архітектури та
містобудування Лубенської міської
ради, Лубенське комунальне
житлово-експлуатаційне управління, про
усунення перешкод у реалізації права
власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

С У Д Д І :