АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Крижанівської Г.В., Усика Г.І.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача
КучерукН.С., Багана Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 листопада 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення про визнання незаконними і
скасування наказів про оголошення
доган та виплату не отриманої премії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з позовом до Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, в якому просила визнати
незаконними і скасувати накази
відповідача від 27.06.2014 та від 01.08.2014 про
оголошення їй доган та зобов'язати
відповідача нарахувати і виплатити їй
премію до світа «День Конституції
України», передбачену п. 5.17.
Колективного договору, посилаючись на
те, що застосування до неї
дисциплінарного стягнення у вигляді
доган не відповідає вимогам трудового
законодавства, а не виплата премії
порушує умови колективного договору.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 03.09.2014, позов
задоволено.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 10.10.2014 скасовано заочне
рішення за заявою відповідача, а справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 18.11.2014 у задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення в частині відмови у
зобов'язанні відповідача нарахувати та
виплатити позивачу премію і в цій
частині ухвалити нове рішення, яким
задовольнити дану вимогу. Вважає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, не дав належну оцінку
наявним у справі доказам, внаслідок
чого ухвалив незаконне рішення,
оскільки у відповідача, з огляду на
скасування наказів про оголошення
доган, були відсутні жодні підстави для
не виплати позивачу премії з нагоди Дня
Конституції України, яка передбачена
умовами колективного договору.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Представники відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували за її безпідставністю і
необґрунтованістю та просили рішення
суду залишити без змін, оскільки воно
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено позивачем лише
в частині відмови в задоволенні вимоги
про зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити премію.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, рішення
суду в оскаржуваній частині повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Так, відмовляючи в задоволені позовної
вимоги про зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
премію, суд першої інстанції виходив з
відсутності умов для її виплати,
передбачених колективним договором.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5, з 2007 року працює в Концерні
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, обіймає посаду начальника
сектору обліку розрахунків відділу
бухгалтерського обліку та звітності
Концерну РРТ.

Згідно з наказом Концерну РРТ від 27.06.2014
року ОСОБА_5, начальнику сектору обліку
розрахунків, за грубе порушення
трудової дисципліни - порушення правил
ведення бухгалтерського та
податкового обліку дирекції Концерну
РРТ оголошено догану.

Також, згідно з наказом Концерну РРТ
01.08.2014 року ОСОБА_5 повторно оголошено
догану за порушення правил ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
п.1.4 п.2.1 Посадової інструкції
начальника сектору обліку розрахунків
відділу бухгалтерського обліку та
звітності.

Проте, наказ Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення від 27.06.2014
року про оголошення ОСОБА_5 догани був
скасований наказом Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення від 28.08.2014 №394 «Про
скасування наказів Концерну РРТ № 297,
298, 299, 300 від 27.06.2014 року», а наказ
відповідача від 01.08.2014 №360 про
оголошення ОСОБА_5 догани - скасований
наказом Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення від 17.10.2014
року № 464.

Оскільки судом було встановлено, що
відповідачем самостійно були
скасовані накази про оголошення доган
позивачу, в задоволенні вимог позивача
про визнання наказів незаконними та їх
скасування було відмовлено і в цій
частині рішення суду сторонами не
оскаржено.

Звертаючись до суду з вимогою про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити премію до Дня Конституції
України, позивач вказувала, що виплата
такої премії передбачена умовами
колективного договору, а тому
відповідач був зобов'язаний її
нарахувати та виплатити.

З вказаними доводами позивача суд
першої інстанції обґрунтовано не
погодився, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 т. 97 КЗпП України
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, чрифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, «нагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюється
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Конкретні розміри тарифних ставок
(окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій та винагород встановлюються
власником або уповноваженим органом з
урахуванням вимог, передбачених ч. 2
цієї статті.

Вказані положення кореспондуються з
нормами частин 1, 2 ст. 15 Закону України
«Про оплату праці», відповідно до яких
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, схеми І
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною,
галузевими (міжгалузевими) і
територіальними угодами. Конкретні
розміри тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок робітникам,
посадових окладів службовцям, а також
надбавок, доплат, премій і винагород
встановлюються з урахуванням вимог,
передбачених частиною першою цієї
статті.

Пунктом 5.17 колективного договору
передбачено, що за наявності
фінансової можливості з урахуванням
трудового внеску кожного з працівників
Концерну РРТ адміністрація зобов'язана
проводити разове преміювання з нагоди
державних та професійних свят (Дня
Конституції України, Дня Незалежності
України, Дня працівників радіо,
телебачення і зв'язку, Міжнародного дня
прав жінок і миру) у порядку та
розмірах, визначених філіями Концерну
РРТ та дирекцією Концерну РРТ, в межах
коштів визначеного та затвердженого
фонду оплати праці.

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що разове преміювання
працівника з нагоди Дня Конституції
України здійснюється лише за наявність
фінансової можливості відповідача та
наявності трудового внеску
конкретного працівника.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що рішення адміністрації підприємства
(уповноваженої особи) про преміювання
працівників приймається не щодо всіх
працівників, а диференційовано, тобто з
огляду на трудовий внесок конкретного
працівника і звісно за наявності
фінансової можливості підприємства
для виплати премії такому працівнику.

Заперечуючи проти позову відповідач
вказував, що позивач не зробив
будь-яких трудових внесків, не проявив
жодних професійних досягнень, які б
давали підстави для виплати позивачу
премії до Дня Конституції України.
Більш того, при прийнятті рішення щодо
не виплати позивачу премії,
відповідачем було враховано, що значну
частину часу позивач не перебував на
робочому місці (зокрема, у зв'язку з
перебуванням його на лікарняному і у
відпустці).

Вказані твердження відповідача
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами, зокрема, наказом № 155
від 16.05.2014 про надання відпустки ОСОБА_5,
службовою запискою від 24.06.2014,
службовою запискою від 02.07.2014, листками
непрацездатності від 29.05.2014, 01.07.2014,
14.07.2014, 26.08.2014 та 27.08.2014).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції
України однією з основних засад
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
належними та допустимими доказами ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак позивач не довів належними та
допустимими доказами наявності
трудового внеску в роботу Концерну РРТ,
що є однією з обов'язкових підстав для
здійснення преміювання працівника з
нагоди Дня Конституції України
відповідно до п. 5.17. колективного
договору.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
неправомірну невиплату йому премії з
нагоди Дня Конституції у зв'язку з
оголошення йому догани згідно з
наказом від 27.06.2014 № 300, оскільки така
догана була скасована. При цьому,
жодних доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
оголошенням ОСОБА_5 догани та виплати
їй премії до Дня Конституції України
апелянт не наводить.

Натомість, з фактичних обставин справи
вбачається, що позивачу не було
виплачено разову премію до Дня
Конституції не внаслідок оголошення
йому догани, а у зв'язку з відсутністю
передбачених п. 5.17 колективного
договору умов для її виплати. Більш
того, як вказувалось вище, накази про
оголошення ОСОБА_5 доган від 27.06.2014 та
від 01.08.2014 були скасовані відповідачем,
а отже, не могли враховуватись при
вирішенні питання щодо виплати
позивачу премії до дня Конституції
України.

Про це також свідчить виплата позивачу
премії у розмірі 50% посадового окладу
на підставі наказу відповідача від
29.08.2014 № 400 «Про преміювання окремих
працівників Дирекції Концерну РРТ за
основні результати виробничої та
фінансово-господарської діяльності у
червні 2014 року», яка згідно з вимогами
ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку
дії дисциплінарного стягнення не
застосовується.

Посилання позивача на наявність у
нього права на отримання премії до Дня
Конституції України у зв'язку з
відсутністю дисциплінарних стягнень є
необґрунтованими, оскільки
відсутність таких стягнень дозволяє
застосовувати до працівника заходи
заохочення, однак не виключає
необхідності дотримання п. 5.17
колективного договору щодо умов та
підстав для преміювання конкретного
працівника.

З огляду на наведене та зважаючи на те,
що накази Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення від 27.06.2014
та від 01.08.2014 про оголошення ОСОБА_5
доган скасовано відповідачем, а також
враховуючи, що позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
наявності передбачених пунктом 5.17
колективного договору умов для виплати
йому премії до дня Конституції України
та її розміру саме в сумі 2 200 грн., а
відповідач не виплативши позивачу
премію обґрунтовано врахував та оцінив
трудовий внесок позивача, то колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про відмову у задоволенні
позову в частині зобов'язання
відповідача нарахувати і виплатити
позивачу премію до Дня Конституції
України.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевикладене, є безпідставними і
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
повно та всебічно розглянув справу,
надав всім доводам сторін належну
правову оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному
розгляді справи порушень норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування
судового рішення, в справі не виявлено,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Тімошиної Вікторії Юріївни - Славяніна
Михайла Олександровича - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 листопада 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді