Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві,
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство по
утриманню житлового господарства,
звернувся до суду з позовом, в якому
просить суд: стягнути з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
солідарно заборгованість по оплаті за
фактично надані житлово-комунальні
послуги у розмірі 4 703,62 гривень та
судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. Квартира належить на
праві приватної власності.
Заборгованість за фактично надані
житлово-комунальні послуги по квартирі
АДРЕСА_1 виникли у відповідачів в
результаті неповних оплат щомісячних
нарахувань в період обслуговування
цього будинку Комунальним
підприємством по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва. Так, в період до 01 липня 2004 року
утворилась заборгованість 4 691,34
гривень та з 01 жовтня 2012 року по 01
березня 2013 року - 12,28 гривень, тому
загальна сума заборгованості станом на
01 березня 2013 року складає 4 703,62 гривень
(зазначений борг складається лише з
заборгованості за житлово-комунальні
послуги без жодних штрафних санкцій).

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву,
в якій підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив справу
розглядати у його відсутність, проти
заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала, просила відмовити у
його задоволенні, пояснила суду, що за
час проживання у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 заборгованості за
житлово-комунальні послуги немає.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з`явилися, про день,
час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, відповідно
до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного
процесуального кодексу України, про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача та
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вислухавши пояснення відповідача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
приходить до наступного.

Відповідно до розпорядження органу
приватизації житла Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 30 січня 2008 року №
72-947, квартира за адресою: АДРЕСА_1
передано в приватну, спільну сумісну
власність ОСОБА_1 та членам його сім'ї:
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно довідки по формі 3 № 1423 від 20
серпня 2014 року, виданої Житловою
ремонтно - експлуатаційною
організацією № 403, в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з
1974 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 1974 року,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 1974 року, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 1976 року, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 - з 2008 року (а.с.5).

Статтею 150 Житлового кодексу
Української РСР передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 Житлового кодексу
Української РСР, члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Житлового
кодексу Української РСР, плата за
користування житлом (квартирна плата)
обчислюється виходячи із загальної
площі квартири (одноквартирного
будинку).

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу
Української РСР, плата за комунальні
послуги (водопостачання, газ, теплова
енергія та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Зі змісту п. 35 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і при
будинковими територіями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок по
сплаті за обслуговування і ремонт
будинку, комунальні та інші послуги
покладається на власника, наймача,
орендаря житлового приміщення.

Відповідно до довідки про нарахування
та оплату по особовому рахунку НОМЕР_1,
заборгованість по житлово-комунальним
послугам за адресою: АДРЕСА_1 за період
з січня 2002 року по липень 2004 року
складає 4 691,34 гривень.

Відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу
Української РСР, 1963р., загальний строк
для захисту права за позовом особи,
право якої порушено (позовна давність),
встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 75 Цивільного кодексу
Української РСР, 1963р., позовна давність
застосовується судом, арбітражем або
третейським судом незалежно від заяви
сторін.

Закінчення строку позовної давності до
пред'явлення позову є підставою для
відмови в позові (ч.1 ст.80 Цивільного
кодексу Української РСР, 1963 р.)

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (який набрав чинності з
01 січня 2004 року), Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав та
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Як передбачено у п.6 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (який набрав чинності
з 01 січня 2004 року) зазначається, що
правила Цивільного кодексу України про
позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплинув до набрання чинності
цим Кодексом.

Статтею 540 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
беруть участь кілька кредиторів або
кілька боржників, кожний з кредиторів
має право вимагати виконання, а кожний
із боржників повинен виконати
обов'язок у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства.

Статтею 541 Цивільного кодексу України
солідарний обов'язок або солідарна
вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема неподільності предмета
зобов'язання.

З огляду на вищевикладені обставини,
суд вважає за необхідне застосувати в
межах даного спору строк позовної
давності до заявлених позивачем вимог
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги за період з
січня 2002 року до липня 2004 року, у зв'язку
зі спливом загального строку позовної
давності, як це передбачено ст.71
Цивільного кодексу Української РСР,
1963р., з урахуванням положень п.6
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України (який
набрав чинності з 01 січня 2004 року), у
зв'язку з чим позовні вимоги
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва про
стягнення з відповідачів
заборгованості по сплаті за комунальні
послуги в розмірі 4691,34 гривень,
задоволенню не підлягають, оскільки
дані вимоги пред'явлено поза межами
загальних строків позовної давності.

Щодо позовних вимог про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з жовтня 2012 року по
березень 2013 року у розмірі 4703,62 гривень,
то суд зазначає наступне.

Як вбачається з рахунку-попередження,
наданого позивачем, заборгованість
відповідачів за період з жовтня 2012 року
по березень 2013 року складає 4703,62
гривень.

В той же час, з рахунку-попередження
вбачається, що відповідачам в період
даного часу було нараховано до сплати
суму коштів за оплату
житлово-комунальних послуг, а саме: за
листопад 2012 року - 189,37 гривень,
відповідачами сплачено - 177,09 гривень,
за грудень 2012 року - нараховано 189,37
гривень, відповідачами сплачено - 189,37
гривень, за січень 2013 року - нараховано
189,37 гривень, сплачено - 189,37 гривень, за
лютий 2013 року - нараховано 189,37 гривень,
сплачено - 189,37 гривень, за березень 2013
року - нараховано 189,37 гривень, сплачено
189,37 гривень.

Таким чином, з огляду на вищевикладені
факти вбачається, що відповідачами в
період часу з жовтня 2012 року по
березень 2013 року було здійснено оплату
житлово-комунальних послуг, при цьому
позивачем було здійснено зарахування
даних коштів не за період їх сплати, а в
рахунок сплати заборгованості за
період часу з січня 2002 року по липень 2004
року.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на вищевикладені обставини,
враховуючи пропущення позивачем
строку позовної давності в частині
заборгованості відповідачів з січня 2002
року по липень 2004 року, а також
враховуючи відсутність заборгованості
відповідачів за період з жовтня 2012 року
по березень 2013 року, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення боргу.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних
підстав щодо відмови в позові,
відшкодування судового збору в порядку
ст. 88 Цивільного процесуального
кодексу України, у разі відмови в
позові не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 66, 67, 68, 150, 156 Житлового кодексу
УРСР, ст.ст. 71, 75, 80 Цивільного кодексу
Української РСР, 1963р., ст. 540, 541
Цивільного кодексу України, ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», Правил користування
приміщеннями житлових будинків і при
будинковими територіями, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08 жовтня 1992 року № 572, ст.ст. 10, 11, 58, 60,
61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: