Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,
Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за заявами ОСОБА_4 про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення апеляційного суду
Полтавської області від 17 грудня 2012
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Полтавського обласного управління
акціонерного товариства «Ощадбанк» до
ОСОБА_4, третя особа - Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі Полтавської області, про
відшкодування шкоди, завданої під час
виконання трудових обов'язків

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 листопада 2013 року та касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 27
січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 5 квітня 2012 року відкрито
провадження у справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 червня 2012 року відмовлено
у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про
передачу справи за підсудністю до
Лохвицького районного суду
Полтавської області.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 11 червня 2012 року стягнуто
із ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії
Полтавського обласного управління
матеріальну шкоду, заподіяну при
виконанні трудових обов'язків , у
розмірі 14 533, 61 грн, які виплачені
підприємством на користь Управління
Пенсійного фонду України в Лохвицькому
районі Полтавської області 27 лютого 2012
року на підставі постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 січня 2012 року.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 17 грудня 2012
року змінено рішення суду першої
інстанції: зменшено розмір стягнутої
суми до 2 932, 81 грн
(середньомісячний заробіток). Ухвали
суду першої інстанції залишено без
змін.

У заявах від 9 жовтня 2013 року, 17 жовтня
2013 року та 1 листопада 2013 року
ОСОБА_4 просила переглянути рішення
апеляційного суду від 17 грудня 2012 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що із листа
територіального управління ДСА в
Полтавській області від 6 вересня 2013
року № 07-1577 їй стало відмово про те, що
процесуальні ухвали суду першої
інстанції були внесені до Єдиного
державного реєстру судових рішень
майже через рік після їх постановлення,
тому були нечинними на момент їх
перегляду судом апеляційної інстанції.
Крім того, суд розглядав справу на
підставі копій посадової інструкції
головного бухгалтера та договору про
повну матеріальну відповідальність,
оригінали цих документів надані не
були у зв'язку з їх відсутністю. Разом з
тим, із листа позивача від 23 вересня 2013
року № 26/327 їй стало відомо про те, що
оригінали посадової інструкції
головного бухгалтера та договору про
повну матеріальну відповідальність
знаходяться у матеріалах її особової
справи, яка зберігається у відділі по
роботі з персоналом. Також як на
підставу перегляду судового рішення
посилалася на те, що із повідомлення
Управління Пенсійного фонду України
від 7 жовтня 2013 року № 2552/06 дізналася
про те, що рішення про застосування
штрафних санкцій направлено Ощадбанку
ще у 2006 році, що є підставою для
застосування строку позовної давності
до спірних правовідносин.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 20 листопада 2013 року у
задоволенні заяв ОСОБА_4 про перегляд
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 17 грудня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами
відмовлено.

17 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
апеляційного суду Полтавської області
із заявою про перегляд рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 17 грудня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що листом банку від 29
жовтня 2013 року № 26/376 її
повідомлено про те, що інструкція
працівника банку затверджується
начальником регіонального управління,
а інструкція, яку оцінював апеляційний
суд, затверджена головним бухгалтером.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 27 січня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 17 грудня 2012 року
відмовлено.

ОСОБА_4 подала касаційну скаргу,у якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу апеляційного суду від
20 листопада 2013 року, а також
подала касаційну скаргу, у якій з
підстав порушення норм процесуального
права просить скасувати ухвалу
апеляційного суду 27 січня 2014 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційні скарги
підлягають відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення
або ухвала суду, якими закінчено
розгляд справи, що набрали законної
сили, а також судовий наказ можуть бути
переглянуті у зв'язку з нововиявленими
обставинами.

Обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст.
361 ЦПК України є підставою для
перегляду судового рішення, це
юридичні факти, які існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику.

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п. 1
ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, щоб вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявнику на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Процесуальні недоліки розгляду справи
(оцінка належності посадової
інструкції головного бухгалтера), на
які посилається ОСОБА_4, могли бути
усунені шляхом надання нею доказів на
доведення своїх заперечень проти
позову у порядку ст. 60 ЦПК України, а
тому не вважаються нововиявленими
обставинами.

Обставинами щодо строків позовної
давності ОСОБА_4 обґрунтовувала
заперечення проти позову та доводи
апеляційної скарги, вони апеляційним
судом розглядалися, а тому не є
нововиявленими.

Несвоєчасність внесення судових
рішень до Єдиного державного реєстру
судових рішень не стосується предмета
доказування у справі та не впливає на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні від 17 грудня

2012 року, яке просила переглянути ОСОБА_4

З огляду на викладене, суд дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для перегляду рішення
апеляційного суду від 17 грудня 2012 року
за новивиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у

цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 20 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 27 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Т.П. Дербенцева
О.П.
Касьян
В.О. Савченко