Справа № 471/1381/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області у складі: головуючої - судді
Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вознесенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі - продажу
дійсним,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 укладеного 21.03.2002 року та
зареєстрованого за №275 на
Вознесенській Універсальній
товарно-сировинній біржі дійсним.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що даний договір був
укладений між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в письмовій формі і
зареєстрований на Вознесенській
Універсальній товарно-сировинній
біржі, нічиїх прав та законних
інтересів не порушує і всі умови
договору купівлі-продажу будинку
виконані. Посилаючись на те, що
відповідачі ухиляються від
нотаріального посвідчення договору, а
також на те, що всі умови договору
купівлі-продажу будинку виконані,
позивач просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 .ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
позовних вимог, зазначали, що договір є
недійсним, вартість будинку є
заниженою, вони цей договір не
підписуали та не важають, що до
позивача перейшло право власності на
житловий будинок.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що 21.03.2002 року між
ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_5, як
продавцем, який діяв в своїх інтересах
та інтересах інших власників житлового
будинку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на
підставі довіренностей, що були
посвідчені виконкомом
Олександрівської селищної ради був
укладений договір купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1 та зареєстрований в
той же день на Вознесенській
Універсальній товарно-сировинній
біржі за реєстровим №275.

Вказаний договір купівлі-продажу
пройшов державну реєстрацію в бюро
технічної інвентаризації 22 березня 2002
року та зареєстрований за № 2250.

Сторони при укладенні договору як
продавець та покупець прийшли до
взаємної згоди за всіма істотними
умовами договору і виконали свої
зобов'язання, що підтверджується
укладеним в письмовій формі договором
купівлі-продажу, але нотаріально
посвідчити договір неможливо, оскільки
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 ухиляються від нотаріального
посвідчення договору та сьогоднішній
день така можливість втрачена,
оскільки Універсальна
товарно-сировинна біржа припинила свою
діяльність.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України (2004 року), останній
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності ЦК України,
положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Тому в даному випадку застосуванню
підлягає Цивільний Кодекс України 1963
року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963
року) договір купівлі-продажу будинку
(квартири) повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору.

Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з
сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального
посвідчення, а друга сторона
ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

В судовому засіданні було встановлено,
що з моменту оформлення вказаної угоди
в житловому будинку проживає позивач
та його сім'я, згідно дослідженої
будинкової книги в житловому будинку
зареєстровані позивач разом з дружиною
та неповнолітніми внуками. Відповідачі
не заперечували факт передачі їм
грошових коштів, що були визначені в
договорі, як вартість вказаного
будинку, а також той факт, що вони не
проживали та не користувалися вказаним
будинком з моменту його продажу. Не
заперечували вони і того, що
уповноважували ОСОБА_5 на оформлення
вказаної угоди купіві-продажу
житлового будинку та що вказана угода
була ним підписана.

Таким чином, оскільки сторони по
договору купівлі-продажу нерухомого
майна повністю виконали всі умови
договору, а нотаріально посвідчити
договір неможливо, суд вважає
необхідним визнати дійсним вказаний
договір купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 130, 174, 209, 213-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі - продажу дійсним -
задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 і,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, та зареєстрований 21.03.2002
року на Вознесенській Універсальній
товарно-сировинній біржі за реєстровим
№275.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: М.М.
Ротар