22-ц/775/1586/2014(м)
04 грудня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді:
суддів:
Осипчук О.В., Мироненко І.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
поданням відділу державної виконавчої
служби Першотравневого районного
управління юстиції Донецької області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,
за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції Донецької області на ухвалу
судді Першотравневого районного суду
Донецької області від 09 жовтня 2014 року,-
Ухвалою судді Першотравневого
районного суду Донецької області від 09
жовтня 2014 року відмовлено у
задоволенні вищезазначеного подання
відділу державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції Донецької області.
В апеляційній скарзі відділ державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просив ухвалу
суду скасувати та направити справу до
суду першої інстанції на новий розгляд.
Представник відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області та боржник ОСОБА_1 в
судове засідання апеляційного суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
його зміст не відповідає вимогам
Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд скасовує ухвалу суду
першої інстанції і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.
Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» визначає правові засади
організації судової влади та
здійснення правосуддя в Україні з
метою захисту прав, свобод та законних
інтересів людини і громадянина, прав та
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів держави згідно з принципом
верховенства права, закріпленим ст. 8
Конституції України.
Право кожного на справедливий розгляд
його справи судом, встановлений
законом, при вирішенні спору щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру передбачено п.1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, яка підлягає
застосуванню відповідно до ст. 9
Конституції України та ст.ст. 2,8 ЦПК
Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
В статті 1 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» зазначається, що
громадянин України має право виїхати з
України, крім випадків, передбачених
цим Законом, та в'їхати в Україну.
Згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.
Пунктом 18 ч.3 статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Таким чином реалізація цих прав
здійснюється шляхом звернення до суду
в порядку статті 377-1 ЦПК України з
поданням про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України, яке також визначає, що
суб'єктом звернення є державний
виконавець.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги № Ф97 від 03 вересня 2012 року УПФУ в
Першотравневому районі про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості зі сплати
єдиного внеску в розмірі 3200,71 грн.

Звертаючись до суду з поданням про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспорта, відділ державної виконавчої
служби посилався на те, що боржник не
вчиняє дій, спрямованих на погашення
заборгованості та ухиляється від
виконання вимоги УПФУ.

Судом першої інстанції не з'ясовано
взагалі питання про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
вимогою обов'язків. На момент звернення
до суду з поданням факт ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього вимогою ПФУ,
повинен бути об'єктивно наявним та
вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження.

Оскільки відповідно до частини 2 статті
377-1 ЦПК подання розглядається судом
негайно, без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця, то саме
на останнього покладається тягар
доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим, з
метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належно
з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що доводи апеляційної скарги
про неправомірність відмови суду у
задоволенні подання лише з підстав
невідповідності останнього вимогам
закону є обґрунтованими та такими, що
заслуговують на увагу, оскільки судом
першої інстанції питання щодо
наявності недоліків подання повинно
було бути врегульовано шляхом
постановлення ухвали про залишення
його без руху.

Оскільки судом першої інстанції
порушено порядок, встановлений для
розгляду питання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, ухвала підлягає
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції
Донецької області задовольнити.

Ухвалу судді Першотравневого
районного суду Донецької області від 09
жовтня 2014 року скасувати і передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Судді: