Справа № 2012/2-404/11
РІШЕННЯ

іменем України

1 грудня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді
Макарова В.О.,

за участю секретарів
Голікової О.П., Джулфаєва А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення суми коштів за зобов'язанням,
, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок незаконних дій, -

ВСТАНОВИВ:

У 2010 році ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до відповідачів, яку в
ході розгляду справи уточнив, змінивши
позовні вимоги, та в остаточному
варіанті позову просив стягнути з
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою
користь суму подвійного завдатку за
договором від 10.12.2009 р., в розмірі 10000
грн. відповідно до ст. 541 ЦК України, а
також суми боргу за розписками в
загальній сумі 7550 гривень.

ОСОБА_2 заявила до суду зустрічний
позов, в якому, посилаючись на
порушення її прав ОСОБА_1, який після
укладення договору забрав її та ОСОБА_3
документи, погрожував розправою, через
що вона була змушена звернутися до
правоохоронних органів. Просила
стягнути з ОСОБА_1 на її користь в
якості відшкодування моральної шкоди
25000 гривень.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги свого
довірителя, проти задоволення
зустрічного позову заперечувала.
ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги,
заперечувала проти задоволення
позовних вимог стосовно стягнення
подвійного завдатку у зв'язку з тим, що
прострочення відбулося не з її вини, а з
вини ОСОБА_1, стосовно боргу за
розписками, визнавши наявність
зобов'язання, ОСОБА_2 просила
застосувати відносно даних
правовідносин строк позовної давності.
ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_1
заперечував, пояснивши, що особисто він
ніяких договірних відносин з позивачем
не мав. Також просив задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_2

Заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судовим розглядом та
матеріалами справи, 10 грудня 2009 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено письмову
угоду про передачу задатку на
забезпечення укладення договору
купівлі-продажу (а.с. 5). Відповідно до
умов договору, сторони зобов'язалися
укласти договір міни квартири АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, на будинок
АДРЕСА_2 Харківської області до 5.04.2010 р.
з доплатою ОСОБА_1 еквіваленту 2000
доларів США. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
завдаток в розмірі 5000 грн.

Крім того, відповідно до розписок (а.с.
4), ОСОБА_1 передано ОСОБА_2, на виконання
п. 6 договору грошові кошти в сумі 7550
грн., що підтверджується розписками.

В той же час, в іншій частині договір
сторонами виконаний не був.

Вказані обставини були підтверджені
сторонами в судовому засіданні.

Аналіз наявних у справі доказів не дає
суду підстав визначити, з чиєї саме
вини не був виконаний спірний договір.
Надані сторонами докази не можуть
достеменно свідчити про не укладення
договору міни саме з вини конкретної
його сторони - або ОСОБА_2, або ОСОБА_1

За таких обставин суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо
стягнення подвійного завдатку за
недоведеністю вказаних вимог, оскільки
позивачем не надано доказів вини саме
ОСОБА_2 у неоформленні документів на
будинок в м. Золочів, що, відповідно до
умов договору, взяв на себе саме ОСОБА_1

Не доведеними суд вважає і зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди. Будь-якими
доказами, які б підтверджували як
розмір спричиненої їй шкоди, так і сам
факт її заподіяння, зазначені позовні
вимоги не підтверджені. Крім того, на
час розгляду справи не вирішено по суті
кримінальне провадження, ініційоване
саме за зверненням ОСОБА_2 стосовно
незаконних, на її думку, дій ОСОБА_1, які
відповідно стали підставою і для її
звернення до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу ОСОБА_2, що в
подальшому вона може звернутися з
відповідним цивільним позовом в
кримінальному провадженні після його
поновлення, а також, у разі визнання
ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, і в
порядку цивільного судочинства.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1,
викладених в уточненому варіанті
позовної заяви, стосовно стягнення 7550
грн. за розписками, суд вважає за
можливе зазначити наступне.

ОСОБА_2 в судовому засіданні
підтвердила наявність боргу перед
ОСОБА_1 за розписками в сумі 7550 грн. (а.с.
4). В той же час, вона звернулася до суду
з заявою про застосування терміну
позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

З уточненим позовом, до якого увійшли
вимоги про стягнення боргу, ОСОБА_1
звернувся лише у 2014 році. В той же час,
грошові кошти були позичені ним ОСОБА_2
в 2010 році, тобто, має місце сплив
терміну позовної давності.

Беручи до уваги визнання ОСОБА_2 позову
в цій частині, суд вважає необхідним
вказати, що в цій частині позовні
вимоги підлягали б задоволенню у разі
їх заявлення в межах строку позовної
давності.

Крім того, не можна вважати
обґрунтованими і пред'явлені до ОСОБА_3
позовні вимоги, оскільки судовим
розглядом не встановлено, що він
укладав будь-які угоди з ОСОБА_1, є
боржником за будь-якими зобов'язаннями
зі вказаною особою.

Аналіз позовних вимог сторін в
сукупності з усіма матеріалами справи
дає суду підстави вважати, що у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в
частині стягнення подвійного завдатку
та у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 слід відмовити за їх
недоведеністю, а в частині позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2
боргу відповідно до розписок - у зв'язку
з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня його проголошення.

Головуючий