АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції - Маліновська
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Невідомої Т.О.

ШаховоїО.В.

при секретарі
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна Залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Український центр обслуговування
пасажирів Південно-Західної Залізниці"
про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та компенсації,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року за
безпідставністю заявлених вимог
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна Залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Український центр обслуговування
пасажирів Південно-Західної Залізниці"
про поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та компенсації.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій, на
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог. (а.с. 195-198).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
ОСОБА_3, яка підтримала подану нею
апеляційну скаргу та просила суд її
задовольнити, представника
відповідача - СавчукМ.О., яка
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія приходить
до висновку про те, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції вважав встановленими
наступні обставини.

Відповідно до трудової книжки
позивача, 1 квітня 2010 року вона у зв'язку
з реорганізацією Державного
підприємства «Український центр по
обслуговуванню пасажирів на
залізничному транспорті України»,
шляхом приєднання його до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», у
Відокремлений підрозділ переведена за
її згодою на постійну посаду оператора
з оброблення перевізних документів
оперативно-розпорядчого відділу
Відокремленого підрозділу Український
центр по обслуговуванню пасажирів на
залізничному транспорті
Південно-Західної залізниці.

Наказом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» від 18
січня 2012 року № 17-Н на виконання наказу
Укрзалізниці від 29 грудня 2011року № 694-Ц
вирішено, зокрема, ліквідувати з 18
квітня 2012 року оперативно-розпорядчий
відділ, в зв'язку з чим позивачку 24
січня 2012 року було повідомлено про
наступне вивільнення у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі скорочення штату
працівників відокремленого
підрозділу, шляхом ліквідації
оперативно-розпорядчого відділу з 1
квітня 2012 року та запропоновано посаду
оператора з оброблення перевізних
документів інформаційно-розпорядчого
відділу відокремленого підрозділу.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 29 березня 2012
року про переведення на посаду
оператора оброблення перевізних
документів у інформаційно-розпорядчий
відділ на умовах укладення строкового
трудового договору з 02 квітня 2012 року
по 31 грудня 2012 року, наказом № 98-ОС про
переведення на тимчасову посаду від 30
березня 2012 року ОСОБА_3, оператора з
оброблення перевізних документів
оперативно-розпорядчого відділу,
переведено, за її згодою, у
інформаційно-розпорядчий відділ на
посаду оператора з оброблення
перевізних документів, на умовах
строкового трудового договору з 2
квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року, з
посадовим окладом 1 799 гривень на
місяць. Із цим наказом позивач
ознайомлена під підпис 30 березня 2012
року.

11 грудня 2012 року позивачу було
повідомлено про припинення укладеного
трудового договору з підстав,
передбачених п.2 ст. 36 КЗпП України, а
саме у зв'язку із закінченням його
строку - 31 грудня 2012 року. Враховуючи те,
що 31 грудня 2012 року припадає на
вихідний день, запропоновано ОСОБА_3
з'явитись для отримання трудової
книжки та проведення розрахунку 29
грудня 2012 року до відділу кадрів
Відокремленого підрозділу. В той же
час, відповідачем було роз'яснено
позивачу право на звільнення за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію (ст. 38 КЗпП України) із наступним
отриманням одноразової матеріальної
допомоги в розмірі 5 середньомісячних
заробітків та статусу пенсіонера УЦОП.

Наказом №335-ОС від 29 грудня 2012 року
ОСОБА_3, оператора з оброблення
перевізних документів
інформаційно-розпорядчого відділу,
звільнено з роботи 31 грудня 2012 року у
зв'язку із закінченням терміну
строкового трудового договору, п.2 ст. 36
КЗпП України, про що внесено
відповідний запис до трудової книжки
позивача (а.с.50 на звороті).

Позивач неодноразово повідомлялась
про необхідність з'явитись до відділу
кадрів Відокремленого підрозділу для
ознайомлення з наказом про звільнення
та отримання трудової книжки з
наступним проведенням розрахунку
(а.с.150-155).

Відповідно до листків
непрацездатності серії АВО № 577880, АВО
№ 582105 позивач перебувала на
стаціонарному лікуванні з 29 грудня 2012
року по 11 січня 2013 року та з 14 січня 2013
року по 25 січна 2013 року відповідно
(а.с.61-62). Оригінали вказаних листків
непрацездатності були надані
позивачем особисто до відділу кадрів
відповідача 1 лютого 2013 року для їх
обліку та оплати.

1 лютого 2013 року позивач, перебуваючи у
відділі кадрів відповідача
відмовилась від ознайомлення під
підпис із наказом № 335-ОС від 29 грудня
2012 року «Про звільнення з роботи»,
відповідно до якого ОСОБА_3 звільнена з
роботи 31 грудня 2012 року у зв'язку із
закінченням терміну строкового
трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП
України, а також від отримання на руки
трудової книжки, про що комісією
Відокремленого підрозділу у складі:
заступника начальника центру -
начальника інформаційно-розпорядчого
відділу Збризької О.І., інженера І
категорії інформаційно-розпорядчого
відділу Короткевич М.В., головного
інженера відокремленого підрозділу
ЛінчевськогоС.Г., начальника відділ
кадрів Пономаренко Н.М., в присутності
голови первинної профспілкової
організації відокремленого підрозділу
Врублевської Н.Є., охоронця ОСОБА_4,
складено Акт від 01 лютого 2013 року про
відмову оператора з оброблення
перевізних документів
інформаційно-розпорядчого відділу
ОСОБА_3 від ознайомлення під підпис із
наказом про звільнення з роботи та
отримання на руки трудової книжки
(а.с.149).

Відповідач листом від 22 квітня 2013 року
№ НТК-13/А-233 повідомив позивача, що
право на матеріальне забезпечення у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності виникає з настанням
непрацездатності в період роботи,
включаючи і день звільнення. Кількість
листків непрацездатності, які
підлягатимуть оплаті, має визначатися
за принципом, що вони виникли за
страховими випадками, які настали у
період роботи, так у випадку позивачки
оплаті підлягає тільки перший листок
непрацездатності з 29 грудня 2012 року по
11 січня 2013 року., який виданий у період
роботи, оскільки в його заключному
висновку написано «стати до роботи»,
наступний листок непрацездатності, з 14
січня 2013 року (первинний) оплаті не
підлягає, оскільки це вже був інший
страховий випадок непрацездатності,
який настав не в період роботи (а.с.11-12).

Актом перевірки Територіальної
Державної інспекції з питань праці у м.
Києві з питань додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 26-10-12/437 від 17
травня 2013 року встановлено відсутність
порушень з боку Відокремленого
підрозділу українського центру по
обслуговуванню пасажирів на
залізничному транспорті
Південно-Західної залізниці вимог
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 157-169). З
направлення на проведення перевірки
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у м. Києві від 15 травня 2013
року №518 вбачається, що перевірка
проводилась за зверненням ОСОБА_3

За встановлених обставин суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав
для задоволення позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог повно та
послідовно викладені у мотивувальній
частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга позивача не містить, в ході
апеляційного розгляду ОСОБА_3 також не
навела таких обставин.

Відповідно ст. 21 КЗпП України, трудовий
договір - є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Згідно п.2, 3 ст. 23 КЗпП України трудовий
договір може бути таким що укладається
на невизначений строк, встановлений за
погодженням сторін та таким, що
укладається на час виконання певної
роботи.

Строковий трудовий договір
укладається у випадках коли трудові
відносини не можуть бути встановлені
на невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
березня 2012 року на ім'я начальника
відокремленого підрозділу Український
центр по обслуговуванню пасажирів на
залізничному транспорті
Південно-Західна залізниця Левчук О.П.
позивачем була подана заява,
відповідно до якої ОСОБА_3 просила
перевести її на посаду оператора з
оброблення перевізних документів
оперативно-розпорядчого відділу на
умовах укладення строкового трудового
договору з 2 квітня 2012 року по 31 грудня
2012 року.

Отже, переведення позивача на
вищевказану посаду на умовах укладення
строкового трудового договору
відбувалось на підставі її
волевиявлення згідно поданої заяви від
29 березня 2012 року.

Згідно підпису ОСОБА_3 в наказі № 98-ОС
від 30 березня 2012 року (а.с.114), позивач
була повідомлена про переведення її на
посаду оператора з оброблення
перевізних документів
оперативно-розпорядчого відділу на
умовах саме строкового трудового
договору з 02 квітня 2012 року по 31 грудня
2012 року.

Пунктом 2. ст. 36 КЗпП передбачено, що
підставами припинення трудового
договору є закінчення строку, крім
випадків, коли трудові відносини
фактично тривають і кожен із сторін не
поставила вимогу про їх припинення.

На підставі вказаного пункту у зв'язку
із закінченням терміну строкового
трудового 29 грудня 2012 року позивача
було звільнено з займаної посади
оператора з оброблення перевізних
документів інформаційно-розпорядчого
відділу з 31 грудня 2012 року.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо незаконності
звільнення позивача у зв'язку з
відсутністю в трудовій книжці запису
про переведення на строковий трудовий
договір та погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
відповідно до вимог Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерства соціального захисту
населення України та Міністерства
юстиції України №58 від 29 липня 1983 року
такий запис не вимагається.

Доводи позивача про фіктивність та
недійсність укладеного строкового
трудового договору не приймаються до
уваги суду так, як в супереч вимогам
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені
відповідними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги
фактично повторюють вимоги позивача,
які були досліджені в суді першої
інстанції, з яких було зроблено
висновки суду першої інстанції, з якими
погодилась колегія суддів, а тому вони
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підставдля
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 жовтня 2014 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді: Т.О.
Невідома

О.В.
Шахова