АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою обслуговуючого
кооперативу «Ветеранів» на заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 02 липня 2012 року

в справі за позовом ОСОБА_1,
правонаступниками якого є ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу
«Ветеранів» про визнання права
власності на будівельні матеріали та
стягнення коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2012 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до обслуговуючого кооперативу
«Ветеранів» (надалі - ОК «Ветеранів»)
про визнання права власності на
будівельні матеріали та стягнення
коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28
лютого 1989р. він вступив в члени ГБК
«Ветеран», правонаступником якого ОК
«Ветеранів». 02 грудня 1996р., з метою
прискорення будівництва
автомобільного гаража, між сторонами
було укладено договір про будівництво
та надання позивачу гаражного боксу
НОМЕР_1, вартість якого визначено в
розмірі 1 500 дол.США.

Зазначав, що його безпідставно було
виключено із списку членів
кооперативу, гаражний бокс досі не
добудовано, а тому просив визнати за
ним право власності на будівельні
матеріали, які були придбані за внесені
ним пайові внески та використані в
процесі будівництва гаражного боксу та
стягнути з відповідача 36 174 грн.
сплачених коштів за невиконання
договору.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 липня 2012 р.
позов задоволено частково й ухвалено
стягнути з ОК «Ветеранів» на користь
ОСОБА_1 кошти в розмірі 36 174 грн. та
стягнути з ОК «Ветеранів» в дохід
держави 361 грн. 74 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
зокрема на ті обставини, що позивач не
був виключений з членів кооперативу, й
долучені до матеріалів справи
квитанції не можуть свідчити про
здійснення ОСОБА_1 платежів саме за
договором укладеним між сторонами,
просить, скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, про відмову
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає задоволенню частково.

У відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК
України, колегія суддів перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, нині
покійний ОСОБА_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., з 28 лютого 1989 р. був
членом гаражного кооперативу
«Ветеран», правонаступником якого є
обслуговуючий кооператив «Ветеранів»
/а.с.9-16, 163/.

З долучених до матеріалів справи копій
квитанцій убачається, що після
прийняття покійного в члени
кооперативу, за період з 1989 по 1996 рр.,
ним сплачувалися пайові внески /а.с.2-6/.

В подальшому, 02 грудня 1996 р., між
сторонами було укладено договір №31 про
будівництво та надання гаражного боксу
в автогаражі по АДРЕСА_1 вартість якого
визначена в національній валюті,
еквівалентній сумі 1 500 дол. США /а.с.7/.

На виконання умов договору, 18 грудня 1996
р., позивачем сплачено кооперативу
грошові кошти, в сумі 1 850 грн. /а.с.6/.

24 грудня 1996 р. ГБК «Ветеран» покійному,
як члену кооперативу, було видано
тимчасовий ордер за №31 на отримання
зазначеного гаражного боксу по АДРЕСА_1

Встановлено, що умови договору
відповідачем виконано не було, а
відповідно до матеріалів справи, після
реорганізації ГБК «Ветеранів» було
змінено нумерацію гаражних боксів й
гаражу у блоці А на 1 поверсі за НОМЕР_1
нині не існує.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення на користь ОСОБА_1 грошових
коштів, районний суд, з урахуванням
положень ст.526, 530, 610 ЦК України,
обґрунтовано прийшов до висновку, що
кооператив взяті на себе зобов'язання
за договором по будівництву гаражного
боксу не виконав, у зв'язку з чим
сплачені позивачем на його виконання
кошти підлягають стягненню з боржника.

Між тим, неможливо погодитися із
розміром грошових коштів, визначених
судом до стягнення, а також тим, що
умовами договору грошовою одиницею
вартості гаражного боксу було
визначено долари США.

Так, відповідно до п.3.1-3.1.2 договору
ОСОБА_1 зобов'язався внести протягом 10
днів на розрахунковий рахунок
кооперативу «Ветеран» суму гривень,
еквівалентну 1 000 дол. США по курсу
Національного банку України на день
підписання договору, а іншу частину
грошових коштів в національній валюті,
еквіваленту 500 дол. США на момент
платежу згідно розпорядження
кооперативу /а.с.7/.

На часткове виконання умов договору
покійним на рахунок ГБК «Ветеран» 18
грудня 1996 р. і було сплачено 1 850грн., про
що свідчить долучена до справи
квитанція ББ № 034007, видана ощадбанком
№5395 м. Києва /а.с.6/.

Наявні у матеріалах справи квитанції
за період з 1989 р. до грудня 1996 р.,
свідчать про внесення позивачем на
користь кооперативу пайових внесків,
що не пов'язані з будівництвом саме
гаражного боксу в блоці А на 1 поверсі
за НОМЕР_1 /а.с.2-5/.

Окрім цього, ухвалюючи рішення про
стягнення покійним пайових внесків у
повному обсязі, суд залишив поза
увагою, що рішення про його виключення
з членів кооперативу не приймалося
/а.с.166/, а з пункту 35 Статуту
кооперативу убачається, що пайові
внески члена кооперативу підлягають
поверненню лише у разі його виходу з
кооперативу /а.с.15/.

За таких обставин, колегія суддів
визнає необґрунтованими висновки
районного суду про необхідність
стягнення пайових внесків, сплачених
покійним за весь період членства в
кооперативі, а не 1 850грн. на часткове
виконання договору, до того ж, по
курсу національної валюти до долара
США.

Вiдповiдно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч. 1-2 ст.509 ЦК
України цивiльнi права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогiєю
породжують цивiльнi права та обов'язки.
До підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, належать
договори та iншi правочини.
Зобов'язанням є правовiдношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися вiд
певної дiї, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин
може вичинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Приписами ч.1 ст.207 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Враховуючи викладене, по справі є
правові підстави до стягнення з
відповідача грошових коштів, що були
сплачені на часткове виконання умов
договору від 02 грудня 1996 р., а саме - 18
грудня 1996 р., в сумі 1 850 грн.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1 помер.

Ухвалою колегії суддів з розгляду
цивільних справ від 02 грудня 2014 р. до
участі в справі в якості
правонаступників покійного залучено
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які й набули права на
отримання грошових коштів, що
підлягають стягненню на користь
покійного.

З огляду на викладене, рішення суду в
частині задоволених вимог, як
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права слід змінити шляхом зменшення
розміру грошових коштів, що підлягають
стягненню на користь правонаступників
покійного з 36 174 грн. до 1 850 грн.

Таким чином, з ОК «Ветеранів» слід
стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
кожній, по 925 грн.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України з ОК «Ветеранів» в дохід
держави підлягає стягненню судовий
збір, в сумі 214 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

При цьому, колегія суддів враховує
повноваження суду апеляційної
інстанції, а також вимоги ч.3 ст.308 ЦПК
України, згідно яких не може бути
скасовано правильне по суті й
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу обслуговуючого
кооперативу «Ветеранів» задовольнити
частково.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 02 липня
2012 року в частині задоволених позовних
вимог змінити та в цій частині
резолютивну частину рішення викласти в
наступній редакції:

Стягнути з обслуговуючого кооперативу
«Ветеранів» на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, кожній, по 925 грн.

Стягнути з обслуговуючого кооперативу
«Ветеранів» в дохід держави судовий
збір, в сумі 214 грн. 60 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2609/9861/12

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/441/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Демидовська А.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.