У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат» про визнання наказу
незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Комсомольського
міського суду Полтавської області від
10 червня 2014 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що перебував з відповідачем у
трудових відносинах, однак був
звільнений з роботи без законних
підстав та з порушенням вимог
трудового законодавства щодо
забезпечення зайнятості вивільнюваних
працівників, тому, уточнивши позовні
вимоги, просив суд: визнати незаконним
наказ від 20 серпня 2013 року № 1695
про внесення змін до штатного розкладу
працівників дробільно-збагачувальної
фабрики відкритого акціонерного
товариства «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат»;
визнати незаконним наказ від 29
листопада 2013 року № 299к про звільнення
за скороченням штату працівників
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат»; поновити його на роботі на
посаді начальника бюро організації
праці та заробітної плати
дробільно-збагачувальної фабрики
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат»; стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 33 033 грн 03
коп. та 100 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від
10 червня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано
незаконним наказ від 29 листопада 2013
року № 299к про звільнення за
скороченням штату працівників
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат», поновлено ОСОБА_4 на роботі
на посаді начальника бюро організації
праці та заробітної плати
дробільно-збагачувальної фабрики
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат». Стягнуто з відкритого
акціонерного товариства «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 33 033
грн 03 коп. та 5 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди. Допущено негайне
виконання рішення в частині поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за один місяць в розмірі 5 505
грн 44 коп.

Додатковим рішенням Комсомольського
міського суду Полтавської області від 9
вересня 2014 року заяву представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, задоволено. Визнано
незаконним наказ від 20 серпня 2013 року №
1695 про внесення змін до штатного
розкладу працівників
дробільно-збагачувальної фабрики
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат».

Ухвалою Комсомольського міського суду
Полтавської області від 11 вересня 2014
року заяву ОСОБА_4 про роз'яснення
рішення задоволено. Роз'яснено рішення
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 10 червня 2014
року, а саме, що розмір стягнутого з
відкритого акціонерного товариства
«Полтавський гірничо-збагачувальний
комбінат» середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в розмірі 33 033 грн 03
коп., визначений судом без урахування
податку на доходи фізичних осіб та
інших обов'язкових платежів, які
підлягають утриманню та сплаті
(перерахуванню) роботодавцем на
загальних підставах.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 21 жовтня 2014
року рішення суду першої інстанції від
10 червня 2014 року, додаткове рішення від
9 вересня 2014 року та ухвалу
суду першої інстанції від 11 вересня 2014
року скасовано, ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
змінити рішення Комсомольського
міського суду Полтавської області від
10 червня 2014 року, доповнивши
резолютивну частину рішення після слів
«стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в розмірі 33 033
грн 03 коп.» наступними словами «без
урахування податку на доходи фізичних
осіб й інших обов'язкових платежів»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та залишити в силі додаткове рішення
від 9 вересня 2014 року й ухвалу суду від 11
вересня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що
відповідач, роботодавець, здійснив
звільнення ОСОБА_4 згідно з п. 1 ст. 40
КЗпП України у чіткій відповідності до
вимог трудового законодавства,
оскільки мало місце скорочення штату;
позивачу пропонувались всі наявні на
час звільнення вакансії, від яких він
відмовився; профспілковий комітет дав
згоду на скорочення позивача.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 21 жовтня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта