Справа № 265/6841/14-ц
Провадження № 2/265/2795/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л. В.,

при секретарі Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково
недійсним в частині ціни договору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково
недійсним в частині ціни договору.

На обгрунтування вимог вказала на те,
що 10 травня 2005 року між нею та
відповідачкою ОСОБА_2 укладено
договір купівлі - продажу належної їй
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №
2345. В п.5 даного договору ними визначено
ціну квартири, зокрема, що продаж
квартири здійснюється за 2 965 грн. на
підставі оцінки БТІ, які покупець
повністю передала продавцю при
оформленні договору. Однак вважає, що
ця ціна не відповідає дійсній сумі
оплати за договором, так як фактично
вона продала свою квартиру
відповідачці за 33 835 грн. У цей же день 10
травня 2005 року її син ОСОБА_4 уклав з
відповідачкою договір купівлі -
продажу квартири відповідачки
АДРЕСА_2 за 79 285 грн., з яких 45 450 грн. мали
бути виплачені її сином не пізніше 17
год. 00 хв. 11 травня 2005 року, а 33 835 грн. в
день оформлення договору купівлі -
продажу. При цьому дійсна вартість
даної квартири за оцінкою БТІ склала 6
515 грн. Сума грошей, сплачена її сином в
рахунок купівлі даної квартири,
становила вартість проданої нею
квартири, в той час як в договорі
купівлі - продажу ціна договору вказана
- 2 965 грн. 02 червня 2007 року її
син загинув. І на даний час у неї
виникло питання про визнання за нею
права власності на частину квартири,
придбаної сином на його ім'я. Для
визначення її частки в придбаній на
ім'я сина квартирі, необхідно визначити
дійсну ціну квартири за договором
купівлі - продажу її однокімнатної
квартири від 10 травня 2005 року.

Посилаючись на ст.217, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319,
ст.321 ЦК України, просить суд визнати
договір купівлі-продажу квартири від 10
травня 2005 року частково недійсним в
частині ціни договору - п.5, визнавши, що
ціна договору складає 33 835 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та пояснила суду, що підготовкою
оформлення спірного договору
купівлі-продажу квартири займався її
покійний син. Вона просто приїхала до
нотаріальної контори і підписла
договір, при цьому не читаючи його
змісту. Увесь час її не цікавила
оцінка вартості квартири, бо їх все
влаштовувало. Однак на даний час у неї
виникли труднощі при оформленні
спадщини після її сина. І про розмір
ціни, за яку вона продала свою квартиру
вона дізналася тільки при розгляді
судом іншої цивільної справи. Також
зазначила суду, що раніше звертатися
до суду з таким позовом у неї не було
необхідності, тому вона звертається до
суду тільки зараз.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнала та заперечувала проти їх
задоволення, вказавши на те, що
позивачка пропустила строк позовної
давності. Просила суд застосувати
такий строк та відмовити в задоволенні
позову з цих підстав.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові матеріали справи
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2005 року
між позивачкою ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_2 укладено
договір купівлі - продажу
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, реєстр №
2345 (а.с.4).

При цьому як свідчить п.5 вказаного
договору, загальна дійсна вартість
квартири, що продавалася склала 2 965
грн., які покупець, тобто ОСОБА_2
повністю передала продавцю - ОСОБА_1, а
остання в свою чергу своїм підписом
під цим договором підтвердила
проведення зі сторони покупця повного
розрахунку за продану нею квартиру та
відсутність щодо цього претензій
фінансового характеру.

10 травня 2005 року між ОСОБА_4 та
відповідачкою ОСОБА_2 укладено
договір купівлі - продажу квартири
відповідачки АДРЕСА_2 за 79 285 грн., з
яких 45 450 грн. мали бути виплачені
покупцем не пізніше 17 год.00 хв.
11 травня 2005 року, а 33 835 грн. в день
оформлення договору купівлі - продажу.
При цьому дійсна вартість даної
квартири за оцінкою БТІ склала 6 515 грн.
(а.с.5).

Згідно положення ч.2 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю три роки.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
строк позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

В пункті 11 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» зазначено,
що встановивши, що строк для звернення
з позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою
до ухвалення ним рішення.

Позивачка не надала суду жодного
доказу поважності причин пропуску
строку позовної давності.

Доводи позивачки ОСОБА_5 про те, що
раніше вона не зверталася до суду з цим
позовом, так як підписала договір не
читаючи його, не знала про оцінку
проданої нею квартири так як у неї не
виникало спірних питань оформлення її
права на квартиру, а дізналася про
невідповідність фактичної оцінки
квартири дійсній вартості тільки при
розгляді іншої справи в 2014 році, суд не
вважає поважними причинами пропуску
строку позовної давності.

Оскільки у суду немає підстав для
поновлення строку позовної давності,
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позовних вимог в зв'язку з
пропуском позивачкою строку позовної
давності без поважних на те причин.

На підставі ст.ст.256,257,267 Цивільного
кодексу України, керуючись ст.ст.57,60,209,
212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу квартири частково
недійсним в частині ціни договору,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Орджонікідзевського районного
суду

міста Маріуполя Донецької області

Л.В.Копилова