АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Справа №759/7108/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/14002/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Наборозняк
М.І.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

10 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:
головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:
Пікало К.В.

за участю : позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 жовтня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
повернення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_4 про стягнення суми
боргу в розмірі 57000 грн., відсотків у
зв'язку з інфляцією на час вирішення
справи, пеню. Свої вимоги мотивував тим,
що відповідач отримані 19 червня 2013
року у борг грошові кошти в сумі 57000
грн. у визначений сторонами у розписці
строк, а саме 1 жовтня 2013 року, йому не
повернув.

В ході розгляду справи позивач уточнив
свої вимоги і просив стягнути з
відповідача 57000 грн. боргу, інфляційних
втрат за період з 2 жовтня 2013 року по 5
жовтня 2014 року в сумі 9923 грн., відсотки
за користування чужими грошовими
коштами за період з 2 жовтня 2013 року по 5
жовтня 2014 року в сумі 4075 грн., три
проценти річних в сумі 1727 грн., а всього
73585 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року
задоволені позовні вимоги та стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за
договором позики в сумі 57000 грн., 1727 грн.
в якості трьох процентів річних за
прострочення виконання умов договору,
9923 грн. інфляційних втрат, відсотки за
користування позикою в сумі 4935 грн., а
всього 73585 грн., а також 735 грн.85 коп.
судового збору, а всього 74320 грн.85 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. В апеляційній скарзі послався на
те, що судом не були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, обставини, що суд вважав
встановленими в суді не були доведені,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення його представнику ОСОБА_6
( а.с.92), причини своєї неявки суду не
повідомив, у зв'язку з чим колегія
суддів, зважаючи на вимоги ч.5 ст.76, ч.2
ст.305 ЦПК України, вважала за можливе
розглянути справу у його відсутність.

ОСОБА_3 проти доводів апеляційної
скарги заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної
О.І., вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 19 червня 2013 року
ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 у борг
грошові кошти в сумі 57000 грн., які
зобов'язався повернути 1 жовтня 2013 року,
що підтверджується власноруч
написаною розпискою (а.с.5).

Отримані у борг грошові кошти
відповідач у визначений у розписці
строк не повернув.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції на
підставі статей 526, 527, 530, 536, 625, 1046-1048 ЦК
України, та враховуючи наявність у
позивача оригіналу боргового
документу, дійшов висновку про те, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
заперечення відповідача щодо
відсутності у нього зобов'язань за
розпискою у зв'язку з поверненням суми
боргу вважав належними та допустимими
доказами не підтвердженими.

Висновок суду в частині задоволення
позовних вимог відповідає
встановленим судом обставинам та
нормам матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості грошей.

Частиною першою ст.1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та і порядку, що
встановлені договором (частина перша
статті 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
ст.625 цього Кодексу ( частина перша
стаття 1050 ЦК України). За змістом
частини другої статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач свої зобов'язання за
договором позики не виконав, гроші
отримані у позивача у борг не повернув.
Отже, позивач має право вимагати
повернення грошових коштів, сплати
процентів, інфляційних втрат та трьох
процентів річних. Суми визначені судом
першої інстанції до стягнення
апелянтом не оскаржують ся.

За наявності у позивача оригіналу
розписки, надані стороною відповідача
докази, зокрема, покази свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, яким суд першої
інстанції дав належну правову оцінку,
необхідних для встановлення факту
виконання відповідачем його обов'язку
по поверненню коштів не підтверджують.

Отже, висновки суду відповідають
обставинам справи та доводами
апеляційної скарги, які фактично
зводяться до переоцінки доказів, не
спростовуються.

Колегія суддів вважає, що рішення
ухвалено судом першої інстанції з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене,
передбачених ст.309 ЦПК України підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції по даній справі
немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 17 жовтня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: