У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Державної архівної служби України про
стягнення невиплачених при звільненні
грошових коштів, стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою Державної архівної
служби України на рішення апеляційного
суду м. Києва від 3 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, у якому
просила стягнути з Державної архівної
служби України грошову компенсацію за
частину невикористаної додаткової
відпустки у розмірі 898 грн 90 коп.,
грошову компенсацію за частину
невикористаної щорічної основної
відпустки у розмірі 719 грн 12 коп.,
компенсацію за несвоєчасно виплачені
грошові суми при звільненні у розмірі 41
708 грн

96 коп., а також моральну шкоду у розмірі
150 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
при звільненні, яке було проведене без
згоди первинної профспілкової
організації, їй не було запропоновано
переведення на іншу посаду. Вказує, що
виплати грошових коштів при звільненні
були здійснені із затримкою 17 днів та
не сплачено грошову компенсацію за
невикористану відпустку терміном 6
календарних днів, чим завдано їй
моральну шкоду.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 травня

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
3 липня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
у задоволенні позову ОСОБА_4 щодо
стягнення грошової компенсації за
частину невикористаної додаткової
відпустки, компенсації за несвоєчасно
виплачені грошові суми при звільненні,
відшкодування моральної шкоди та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким стягнуто з Державної архівної
служби України на користь ОСОБА_4
грошову компенсацію за частину
невикористаної додаткової відпустки у
розмірі 898 грн 90 коп., компенсацію за
несвоєчасно проведений розрахунок при
звільненні у розмірі

24 809 грн 4 коп. та у рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі Державна архівна
служба України, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи в частині
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи в скасованій частині нове
рішення про задоволення позову,
правильно встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги в частині
звільнення позивача за власною
ініціативою та в частині правомірного
відрахування із її заробітної плати
коштів за дні відпустки, що була надана
в рахунок невідпрацьованої частини
робочого часу, є такими, що суперечать
фактичним обставинам справи, оскільки
відповідно до наказу про звільнення
від 16 вересня 2013 року та запису в
трудовій книжці ОСОБА_4, вона звільнена
з роботи на підставі

п. 2 ст. 40 КЗпП України, що відповідно до
ст. 22 Закону України «Про відпустки» не
є підставою для проведення відрахувань
із заробітної плати за дні відпуски, що
були надані наперед.

Такий висновок суду апеляційної
інстанції відповідає фактичним
обставинам справи та перебуває у
відповідності до вимог діючого
трудового законодавства.

Також є вірним висновок апеляційного
суду про те, що при звільненні позивача
були порушені строки виплати сум, що
належали їй для виплати при звільненні.
Цей факт був визнаний відповідачем при
розгляді даної справи. В своєму
повідомленні на адресу позивача від 24
березня 2014 року відповідач визнав свою
помилку у нарахуванні днів
невикористаної відпустки та
пропонував ОСОБА_4 одержати не
донараховані грошові кошти за 5
календарних днів в розмірі 898 грн 90 коп.

Таким чином, апеляційним судом
встановлений факт порушення законних
прав позивача, що відповідно до ст. 237-1
КЗпП України є підставлю для стягнення
моральної шкоди, оскільки позивач
вимушена була докладати додаткових
зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної архівної
служби України відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 3
липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська