Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7227/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

09 грудня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи
Пеляка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
визначення належності частки в праві
спільної часткової власності на
домоволодіння, третя особа - виконавчий
комітет Київської районної в м. Полтаві
ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 14 листопада 2014 року
звернулася в Київський районний суд м.
Полтави з зазначеним позовом до
відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_2, який
уточнила в поданій до суду 21 листопада
2014 року заяві.

Посилалася на те, що вона є
співвласником домоволодіння по
АДРЕСА_1, між нею та відповідачами
фактично відбувся добровільний
розподіл домоволодіння, при цьому
вона фактично користується житловими
приміщеннями, які складають 50,99 % від
всього будинку.

Вказувала, що згідно з проведеним
фахівцями ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» розрахунку частка
майна, який вона фактично користується,
складає 1/2 частину об'єкту - садиби по
АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачі, як
співвласники домоволодіння, не бажають
в добровільному порядку посвідчити
фактичний стан користування майном, в
уточненій позовній заяві просила суд
відповідно до ст. 357 ЦК України
визначити належність їй частки в праві
спільної часткової власності на
нерухоме майно у вигляді 1/2 частини
житлового будинку з надвірними
спорудами по АДРЕСА_1, із зазначенням
переліку приміщень та споруд. Просила
суд компенсувати за рахунок
відповідачів понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав подану до
суду уточнену позовну заяву,
посилаючись на викладені в ній
обставини. Під час уточнення судом
способу захисту порушеного права,
вважає, що в порядку, визначеному ст. 16
ЦК України вибрав належний спосіб
захисту порушеного права на визнання
частки в праві спільної часткової
власності.

Представник відповідача та відповідач
під час розгляду справи просили суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради
щодо позовних вимог ОСОБА_5 покладався
на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймають участь в розгляді справи,
дослідивши зібрані в справі докази,
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5
відповідно до договору купівлі-продажу
від 30 червня 1981 року є власником 19/50
частин житлового будинку з часткою
надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є
співвласниками домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_6 на підставі рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 07 березня 2013 року, яке вступило в
законну силу, є власником 11/25 частин
житлового будинку по АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано в реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

Також встановлено, що відповідачу
ОСОБА_2 на праві власності належить 9/25
частин житлового будинку по АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину після померлої ОСОБА_8 та на
підставі договору дарування від 01
липня 2013 року.

За нормами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В поданій до суду позовній заяві
позивач ОСОБА_5, просить суд визначити
належність їй частки в праві спільної
часткової власності на нерухоме майно
у вигляді 1/2 частини житлового будинку
з надвірними спорудами. При цьому
посилається на норми ст. 357 ЦК України.

В той же час, згідно з вимогами ст. 357 ЦК
України частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом. Якщо розмір часток у праві
спільної часткової власності не
встановлений за домовленістю
співвласників або законом, він
визначається з урахуванням вкладу
кожного з співвласників у придбання
(виготовлення, спорудження) майна.
Співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.
Співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності. Поліпшення
спільного майна, які можна відокремити,
є власністю того з співвласників, який
їх зробив, якщо інше не встановлено
домовленістю співвласників.

При цьому з огляду на положення частини
четвертої статті 357 ЦК України
співвласник житлового будинку, який за
власний кошт зробив добудову
(прибудову) до будинку, але без згоди
інших співвласників цього будинку,
та/чи без дотримання встановленого
законом порядку не має права на зміну
розміру часток.

Як встановлено судом та визнавалося
представником позивача в судовому
засіданні, ОСОБА_5 за адресою м.
Полтава, АДРЕСА_1 без отримання
відповідних дозволів та без
затверджених проектів здійснила ряд
добудов до житлового будинку та
побудувала ряд надвірних споруд.

Також встановлено, що станом на час
вирішення справи судом такі побудови
та прибудови не зареєстровані як
об'єкти закінченого будівництва та не
зареєстровані ні в органах бюро
технічної інвентаризації, ні в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.

Встановивши дані обставини, суд
приходить до висновку, що здійснені
позивачем ОСОБА_5 в домоволодінні по
АДРЕСА_1 прибудови та споруджені
господарські будівлі хоча і побудовані
за її рахунок, але без дотримання
встановленого законом порядку, не
зареєстровані, тому в силу частини 4 ст.
357 ЦК України не тягнуть зміну часток
співвласників в праві спільної
часткової власності.

Тому позовні вимоги ОСОБА_5 є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

При вирішенні позовних вимог судом
також враховується, що відповідно до
ст. 15 ЦК України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Нормами ст. 16 ЦК України
передбачено способи захисту цивільних
прав та інтересів.

Позивач, звертаючись з позовними
вимогами до відповідачів просить суд
саме визначити належність їй частки в
праві спільної часткової власності на
нерухоме майно у вигляді 1/2 частини
житлового будинку з надвірними
спорудами.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав саме на такому
способі захисту порушеного права.

Разом з тим, нормами ст. 357 ЦК України, на
яку посилається позивач в поданій до
суду позовній заяві, регулюють
визначення часток у праві спільної
часткової власності, в тому числі
право на відповідне збільшення частки.

В судовому порядку не підлягає
визначенню належність частки в праві
спільної часткової власності на
нерухоме майно.

Тому позовна вимога ОСОБА_5 не
ґрунтується на нормах закону та не
відповідає способам захисту порушених
прав, які передбачені Цивільним
кодексом України.

При вирішенні справи судом також
враховується та обставина, що саме
відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у
встановленому законом порядку
зареєстрували свої частки в праві
спільної часткової власності (ОСОБА_6 -
11/25, ОСОБА_2 - 9/25). Незареєстрованою у
встановленому законом порядку часткою
позивача ОСОБА_5 є частка в розмірі 5/25.

В силу норм ст. 211 ЦПК України окрема
ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує
на виявлені під час розгляду справи
порушення закону і причини та умови, що
сприяли вчиненню порушення. Окрема
ухвала є формою профілактичного впливу
судів на правопорушення.

Підставою для окремої ухвали є
виявлення порушення закону і
встановлення причин та умов, що сприяли
вчиненню порушення. Відтак, окрема
ухвала може бути постановлена лише у
разі, якщо під час судового розгляду
встановлено склад правопорушення.
Юридична кваліфікація правопорушення
судом не здійснюється. Водночас, суд
може в окремій ухвалі зазначити,
елементи якого складу правопорушення
слід перевірити. Якщо суд не встановив
такого порушення, підстав для окремої
ухвали немає.

При цьому суд має право, але не
зобов'язаний постановляти окрему
ухвалу.

Позивач ОСОБА_5, наполягаючи на
постановленні судом окремої ухвали
щодо зобов'язання її, відповідачів та
виконавчого комітету Київської
районної в м. Полтаві ради вчинити дії
по розподілу земельної ділянки по
АДРЕСА_1, фактично просить суд вирішити
вимоги, які знаходиться поза межами
предмета судового дослідження.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог понесені позивачем
ОСОБА_5 судові витрати не підлягають їй
відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визначення
належності частки в праві спільної
часткової власності на домоволодіння
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
/підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя
Н.Л.Яковенко

09.12.2014