інстанції: Філюк Т.М. Провадження №
22-ц/773/1773/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В. А.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача
Войдюка Р.В.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И
Л А:

В березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП
Банк») звернулося в суд зі зміненими та
уточненими під час розгляду справи
позовними вимогами до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що
15 серпня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання кередитної лінії № CrL - SME
А00/109/2008, за умовами якого позичальник
отримав в банку кредит в сумі 239000
Швейцарських франків на споживчі цілі
з плаваючою процентною ставкою,
фіксованим відсотком 6% річних + FIDR, з
терміном остаточного погашення
кредиту не пізніше 11 серпня 2017 року і
зобов'язувався проводити погашення
відсотків за користування кредитом
щомісячно 20 числа та суми за
користування кредитною лінією
відповідно до умов п.1.5.1 правочину.

Відповідач ухиляється від
виконання умов кредитного договору,
позика в строки та в порядку
встановлених договором не
повертається, позивач з урахуванням
уточнених позовних вимог просив
постановити судове рішення про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованість по
кредитному договору на користь ПАТ
«ОТП Банк» в сумі 2192025 грн. 62 коп, що
складається з суми заборгованості по
кредиту - 1981462 грн. 73 коп., відсотків - 210562
грн. 89 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14 жовтня
2014 року позов задоволено. Постановлено
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП
Банк» 1981462 грн. 73 коп. заборгованості по
кредитному договору, 210562 грн. 89 коп.
заборгованості за відсотками, всього 21
92 025 грн. 62 коп. та 3441 грн. судових витрат
по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в поданій
апеляційній скарзі зазначає, що судом
неповно з'ясовані обставини справи,
висновки суду не відповідають
встановленим обставинам справи,
позивачем в порушення норм ст. 60 ч.ч. 1,4
ЦПК України не надані письмові докази
щодо отримання позивачем суми кредиту,
саме, в Швейцарських франках, доказів
про можливість підписання
відповідачем договору в період до 12
години в день його укладення, судом не
вірно визначена сума боргу та
зігнороване клопотання позичальника
про призначення у справі
судово-економічної експертизи,
витребування належних доказів по
кредитній справі, що призвело до
безпідставного задоволення позову.
Вказане судове рішення вважає
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3, які
підтримали доводи апеляційної скарги в
повному обсязі з підстав наведених у
ній, заперечення представника позивача
Войдюка Р.В., перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін, виходячи з
наступних підстав.

Судом з пояснень сторін,
письмових матеріалів справи
встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та
фізичною особою ОСОБА_2 15 серпня 2008 року
укладений договір про надання
кредитної лінії в розмірі 239000
Швейцарських франків з плаваючою
процентною ставкою де фіксований
відсоток 6% річних + FIDR з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 11 серпня 2017 року. Позичальник
зобов'язувався проводити погашення
кредиту відповідно до умов п.1.5.1
договору та відсотків щомісячно
двадцятого числа кожного календарного
місяця.

14 вересня 2011 року сторони уклали
додатковий договір № 1 до договору про
надання кредитної лінії від 15 серпня 2008
року, 20 березня 2012 року аналогічний
договір № 2 про внесення змін та
доповнень до кредитного
договору(т.1,а.с.6-20,60,92-104,198,т.2 а.с.145).

Також судом встановлено, що боржником
зобов'язання по погашенню кредиту у
встановлені правочином строки та у
визначених розмірах належним чином не
виконуються, у зв'язку з чим станом на 14
березня 2013 року виникла
заборгованість внаслідок несплати
суми позики, відсотків, що становить
249651,75 Швейцарських франків, що згідно з
офіційним курсом НБУ становить 2 192 025, 62
грн. із яких 225589,20 Швейцарських франків
залишку заборгованості за кредитом, що
становить згідно офіційного курсу НБУ 1
981 462,73 грн. 65 коп. та 210562,89 грн. процентів
за користування кредитними коштами.
(т.1а.с.21-23,61-62,86-88,164,197).

Виходячи з встановлених обставин
справи, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що у
відповідності з вимогами ст.526 ЦК
України зобов'язання не виконуються
належним чином, погашення суми боргу
відбувається з порушенням п.1.5.1 умов
кредитного договору, тому банк має
право вимагати відповідно до п.1.10.1
правочину та ст.531 цього Кодексу
дострокового виконання боргових
зобов»язань. За порушення таких
зобов»язань відповідачу належить
нести цивільну відповідальність перед
кредитором у визначеному обсязі,
включаючи сплату основного боргу та
процентів, якщо інше не встановлено
договором.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відповідач не отримував позики в
Швейцарських франках спростовуються
письмовими доказами, а саме: умовами
кредитного договору та додатковим
договором №1 де зазначено, що валютою
кредиту є Швейцарські франки. Вказані
обставини також підтверджуються
заявою ОСОБА_2 про видачу кредиту в сумі
239000 Швейцарських франків, заявою про
продаж іноземної валюти та квитанціями
про здійснення операцій з коштами
(а.с.6,13,61-62,92-103).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п»ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Оскільки кредитний договір в
межах строків позовної давності не
визнаний в установленому законом
порядку недійсним, в матеріалах справи
наявна копія Генеральної ліцензії №191
від 5 жовтня 2011 року (після дати
укладення правочину) та дані про
діяльність банку по вчиненню валютних
операцій на підставі відповідної
ліцензії від 3 грудня 2001 року (т.2 а.с.83-84,
т. 1. а.с.182-183), сам факт надання кредиту в
іноземній валюті не є безумовною
підставою для відмови в задоволені
позову, тому колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необгрунтованими та безпідставним в
цій частині.

Не грунтуються на вимогах ч.2 ст.303
ЦПК України покликання позичальника
на необхідність проведення по справі
судово-економічної експертизи на
предмет підтвердження або спросування
факту отримання кредиту відповідачем в
Швейцарських франках, встановленя суми
боргу з проведенням відповідних
розрахунків експертною установою
оскільки вказані обставини були
предметом дослідження суду першої
інстанції, клопотання відповідача про
призначення і проведення такої
експертизи було задоволено двічі,
однак висновки експертизи не
виготовлені із-за відмови ОСОБА_2
провести оплату (а.с.106-109,113-121,131-135 т.1).

З врахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
експертне економічне дослідження №7602
від 10 липня 2014 року не є належним
доказом щодо неправильності
нарахування банком відсотків за
користування кредитом оскільки дані
висновки мають порівняльний характер
відсоткової ставки за умовами
кредитного договору від 7 вересня 2007
року з аналогічним правочином від 15
серпня 2008 року. Крім того, такі висновки
зроблені на вибірково поданих
документах, а не на повно з»ясованих
обставинах справи в цій частині, саме
експертне дослідження не є експертним
висновком, виготовленим за ухвалою
суду відповідно до ст.ст.143,144,147 ЦПК
України з попередженням експертів про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок.

Не знайшли свого підтвердження
покликання відповідача на те, що
позивач відповідно до п.6.3 умов
договору не направляв позичальнику
повідомлень про зміну відсоткової
ставки, вимоги про дострокове
виконання зобов»язань за договором про
надання кредитної лінії за фактичним
місцем його проживання, спростовуються
наявними в матеріалах справи
повідомленнями банку за вказаною
ОСОБА_2 адресою в даному договорі та за
адресами зазначеними при укладенні
аналогічного правочину в 2007 році (т.1
а.с.21-23,26,164,176-177,197,205-209,т.2 а.с.19,83-86) і цих
обставин не заперечив в своїх
поясненнях сам боржник при розгляді
справи судом першої інстанції (а.с.140-163).

Інші доводи апеляційної скарги та
пояснення відповідача під час
апеляційного розгляду справи, щодо
неможливості підписання ним
кредитного договору в період до 12
години 15 серпня 2008 року та відсутність
доказів про перерахунок банком на
рахунок позичальника до вказаної
години зазначеної суми Швейцарських
франків, безпідставне перерахування
банком коштів на рахунок позичальника
до подання ним договору іпотеки,
відсутності доказів про курс валют,
встановленого НБУ на час проведення
платежів, зводяться до критичної
оцінки дій працівників банку при
видачі кредитних коштів та окремих
обставин справи, без подання належних
та допустимих доказів, які б конкретно
підтверджували, що сума заборгованості
по кредитному договору є меншою від
суми задоволеного позову або наявні
підстави, які вказують на необхідність
ухвалення судового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Крім того, відповідач в поданих
розрахунках не заперечує отримання
кредиту у Швейцарських франках та
наявності заборгованості за вказаним
правочином (т.2 а.с.139-144).

Отже, рішення суду першої
інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи,тому
підстав для скасування судового
рішення з ухваленням нового рішення
про відмову ПАТ «ОТП Банк» в позові не
вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14 жовтня 2014
року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: