справа № 462/7194/14-к
УХВАЛА

15 жовтня 2014 року
м.Львів

Суддя Залізничного районного суду
м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши
подання головного державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2,

встановив:

Головний державний виконавець
Залізничного відділу ДВС Львівського
МУЮ ОСОБА_1 10.10.2014 року звернулася до
суду із поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 до виконання ним своїх
зобов’язань за виконавчим листом № 1-247
від 15.02.2007 року, виданим Залізничним
районним судом м.Львова про стягнення
із ОСОБА_2 29285,14 грн. на користь ОСОБА_3,
мотивуючи свої вимоги тим, що боржник
не виконує судового рішення, тому
просить суд обмежити його у праві
виїзду за межі України.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відтак, право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду зобов’язань, тобто
наявність лише самого зобов’язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення від виконання зобов’язань
має підтверджуватись сукупністю
доказів, які державний виконавець
зазначає у поданні. До подання
державного виконавця ставляться такі ж
вимоги, що й до позовної заяви згідно
ст.119 ЦПК України.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в’їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок
розв’язання спорів у цій сфері регулює
Закон України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України». У відповідності до ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в’їзду в Україну громадян України»
може бути тимчасово відмовлено у
видачі закордонного паспорта або
тимчасово обмежено у праві виїзду за
кордон у разі ухилення боржника від
виконання зобов’язань, покладених на
нього рішенням суду - до виконання
зобов’язання.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, на яку покликається
позивач. Так, звертаючись до суду із
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України,
державному виконавцю необхідно було
зазначити докази, на які він
покликається для обґрунтування
законних підстав застосування такого
заходу.

Як вбачається з матеріалів справи, суду
не надано та в матеріалах справи
відсутні докази

того, що боржник має можливість та
намір виїхати за кордон. Тому, з огляду
на те, що даний захід передбачає
суттєве обмеження конституційного
права особи, передбаченого ст. 33
Конституції України, а саме свободи
пересування, вільного вибору місця
проживання, права вільно залишати
територію України, обов’язком
державного виконавця є обґрунтування
необхідності обмеження особи в такому
його праві.

Крім цього, у поданні державного
виконавця не зазначено доказів того, що
ОСОБА_2 є громадянином України, а тому, з
огляду на вимоги ч.2 ст.377-1 ЦПК України
про негайний розгляд подання,
відсутність таких даних щодо особи,
відносно якої вирішується питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, унеможливить належний
розгляд подання і прийняття законного
і обґрунтованого рішення за
результатами розгляду такого.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя
залишає позовну заяву без руху, якщо
така подана без дотримання вимог,
викладених у ст.119 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
подання не відповідає вимогам ст.119 ЦПК
України, то таке слід залишити без руху
і надати державному виконавцю строк,
який не може перевищувати п'яти днів з
дня отримання нею ухвали, для усунення
вказаних недоліків подання.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 377-1 ЦПК України, –

ухвалив:

Подання головного державного
виконавця Залізничного відділу ДВС
Львівського МУЮ ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 – залишити без руху.

Державний виконавець має право
протягом строку, який не перевищує
п’яти днів з дня отримання нею ухвали,
усунути недоліки подання. Якщо
державний виконавець усуне зазначені
недоліки подання у визначений ухвалою
строк, таке вважатиметься поданим в
день первісного його подання до суду, в
противному випадку подання буде
вважатись неподаним і буде повернуте
державному виконавцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:

Колодяжний С.Ю.