У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А., Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», третя
особа - ОСОБА_5, про визнання договору
поруки недійсним, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 4 серпня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 10 вересня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
визнати договір поруки, укладений 22
серпня 2008 року, сторонами якого
зазначено його (як поручителя) та
закрите акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ЗАТ КБ «ПриватБанк») (як кредитора),
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), недійсним.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22
серпня 2008 року він не укладав договір
поруки з ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», за яким на нього
покладено обов'язок нести
відповідальність за належне виконання
ОСОБА_5 умов кредитного договору від 22
серпня 2008 року на суму 27 тис. Євро.
Зазначав, що проставлений в
оскаржуваному договорі поруки підпис
від його імені, як поручителя,
насправді йому не належить.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 4 серпня

2014 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 10 вересня 2014 року, позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір поруки від 22
серпня 2008 року, сторонами якого
зазначено ОСОБА_4 (поручитель) і ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (кредитор).

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про відсутність волевиявлення
позивача, як учасника правочину щодо
укладення вказаного договору поруки.
Крім того, відповідач не надав оригінал
оскаржуваного договору поруки, що
стало причиною неможливості виконання
вимог ухвали суду про призначення
експертизи, на підтвердження своїх
заперечень.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 4 серпня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 10 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська