Справа № 539/3185/14-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління культури і мистецтв
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області,
Лубенського міського будинку культури,
в.о. директора Лубенського міського
будинку культури Тихоненко Івана
Олександровича про поновлення на
роботі та стягнення невиплаченої
заробітної плати, середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління культури і мистецтв
Лубенського виконкому, Лубенського
міського будинку культури, в.о.
директора Лубенського міського
будинку культури Тихоненко І.О. про
поновлення на роботі на посаді
художнього керівника Лубенського
міського будинку культури та стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди.

Свій позов мотивувала тим, що з 01.11.2013
року вона працювала на посаді
художнього керівника Лубенського
міського будинку культури. 27.06.2014 року
позивачка керівнику установи подала
заяву на відпустку з 01.07.2014 року та не
маючи заперечень 01.07.2014 року виїхала за
кордон. 02.09.2014 року після виходу на
роботу позивачка дізналася про її
звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України за прогул без поважних причин.
Підставою для звільнення став акт від
01.07.2014 року, в якому засвідчено, що 01.07.2014
року позивачка більше 3 годин без
поважних причин була відсутня на
робочому місці. Позивачка вважає наказ
про її звільнення незаконним, оскільки
причиною неявки її на роботу 01.07.2014 року
була подана нею заява на відпустку та
відсутність заперечень керівництва. В
зв'язку з вищезазначеним, з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог,
позивач прохає поновити її на роботі,
стягнути з Управління культури і
мистецтв виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області відпускні в розмірі 2 154 грн. 09
коп., середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 6496 грн. 05
коп., 5000 грн. моральної шкоди, 1000 грн.
витрат на правову допомогу .

В судовому засіданні позивач свій
позов підтримала, прохала його
задовольнити.

Представник відповідача Управління
культури і мистецтв Лубенського
виконкому в особі М"якоти В.В. позов не
визнав . Вважає, що ще у червні 2014 року
позивач допустила прогули без поважних
причин, оскільки в період часу з червня
2014 року по серпень 2014 року включно
перебувала за кордоном.

Представник відповідача Лубенського
міського будинку культури в особі
Приймак О.В. позов визнав, вважає, що
звільнення ОСОБА_1 було проведено
незаконно.

Відповідач в.о. директора Лубенського
міського будинку культури Тихоненко
І.О. також вважає звільнення позивача
незаконним, прохав позов задовольнити.

Дослідивши матеріали, докази справи,
заслухавши учасників процесу, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступних підстав .

Встановлено, що наказом в.о. директора
Лубенського міського будинку культури
від 31.10.2013 року № 21-ОС позивача з 01.11.2013
року прийнято на посаду художнього
керівника Лубенського міського
будинку культури (а.с.10) .

В середині червня 2014 року між ОСОБА_1 та
відповідачем в.о. директора
Лубенського міського будинку культури
Тихоненко І.О. була домовленість про те,
що останній відпускає позивача з 01.07.14
року по 10.07.17 року у відпустку, як
одинокій матері за 2013 рік, 11.07.14 р. по
21.07.2014р. у відпустку, як одинокій матері
за 2014 рік., з 21.07.2014 року по 17.08.2014 р. у
основну та додаткову відпустки, з 18.08.2014
р. по 01.09.2014 рік у відпустку, у зв"язку з
сімейними обставинами. При цьому
позивач написала відповідні заяви про
надання вищезазначених відпусток і
надала їх в.о. директора Лубенського
міського будинку культури . Останній
запевнив ОСОБА_1, що він її розуміє, бо
вона одна виховує дитину, і вона може на
період своїх відпусток їхати за кордон
та заробляти гроші. Також він запевнив,
що ці всі відпустки їй будуть надані
адміністрацією Лубенського міського
будинку культури в обов"язковому
порядку, і щоб вона не переймалася.
Вищезазначені обставини в судовому
засіданні стверджували і не
заперечували позивач ОСОБА_1 та
відповідач в.о. директора Лубенського
міського будинку культури Тихоненко
І.О.

Відповідно до п. 4.3. Положення про
Лубенський міський будинок культури,
директор міського будинку культури є
відповідальним перед Лубенським
міським відділом культури і мистецтв
та має право здійснювати будь-яку
діяльність від імені МБК в межах,
передбачених контрактом . Директор в
силу своєї компетенції : за згодою
Лубенського міського відділу культури
і мистецтв приймає та звільняє
працівників МБК; видає накази з
оперативних питань діяльності МБК, які
є обов"язковими для всіх працівників
МБК.

Встановлено, що 27.06.2014 року керівнику
установи позивач подала заяву на
відпустку з 01.07.2014 року на 10 днів, як
одинокій матері.

Наказом в.о. директора Лубенського
міського будинку культури від 01.07.2014
року № 12-В позивачці надано відпустку з
01.07.2014 року на 10 днів, як одинокій матері
(а.с.17). Але, як пояснив в судовому
засіданні в.о. директора Лубенського
міського будинку культури Тихоненко
І.О., начальник Управління культури і
мистецтв виконавчого комітету
Лубенської міської ради Литовченко Ю.М.
з надуманих підстав відмовив
погоджувати вищезазначений наказ про
надання відпуски та наказав готувати
наказ про звільнення ОСОБА_1 за прогули
без поважних причин. Хоча, Тихоненко
І.О. раніше запевнив позивача, що він їй
відпуску надасть і що остання може
їхати за кордон по своїх справах. Також
Положенням про Лубенським міський
будинок культури (а.с.39-44) та посадовими
обов"язками директора міського будинку
культури (а.с.45-46) взагалі не
передбачено, що надання відпусток
працівникам будинку культури повинно
бути в обов"язковому порядку погоджено
з Управлінням культури і мистецтв
виконавчого комітету. Навпаки, такі
рішення може приймати особисто
директор будинку культури.

01.07.2014 року комісією у складі директора
Лубенського міського будинку культури
Тихоненко І. О., зав. молодіжним
сектором Кривошеєю О. Ю.,
прибиральницею Бабак К. Г. складено акт
про те, що 01.07.2014 року позивач не звилася
на роботу без поважних причин (а.с.61).

Наказом від 01.07.2014 року № 14-ОС позивача
було звільнено з займаної посади
художнього керівника з 01.07.2014 року за
прогул без поважних причин на підставі
п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.19) .

Наказом № 18-ОС від 10.09.2014 року, виданого
в.о. директора міського будинку
культури, скасовано наказ № 14-ОС від
01.07.2014 року про звільнення ОСОБА_1 із
займаної посади (а.с.21).

Вищезазначений наказ про звільнення
суд вважає незаконним, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин;

Частина 3 статті 40 КЗпП України
встановлює, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період перебування працівника у
відпустці.

Крім цього, згідно з п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року N 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» при розгляді
позовів про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди
повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Разом із тим, судом встановлено, що
позивачка у встановленому законом
порядку звернулася до керівника
установи про надання їй відпустки,
останній видав відповідний наказ, з
яким позивачка була ознайомлена.

За таких підстав, суд вважає, що
звільнення позивачки на підставі п. 4 ч.
1 ст. 40 КЗпП України є незаконним.

Вирішуючи питання щодо способу захисту
в цій справі, суд виходить з того, що
статутом Лубенського міського будинку
культури не передбачено можливість
поновлення на роботі через
скасовування директором свого наказу
про звільнення особи з роботи. При
цьому пунктом 34 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
N 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» передбачено, що
стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення
про поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу. Крім того, відповідно до п. 4.3.
Положення про Лубенський міський
будинок культури відповідні питання
потребують погодження з Лубенським
міським відділом культури і мистецтв.

Таким чином, сам по собі наказ від 10.09.2014
року про скасування наказу про
звільнення не поновлює позивачку на
роботі.

Отже, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає, що є підстави
поновити позивачку на посаді
художнього керівника з 01.07.2014 року.

Суд відноситься критично до пояснень
представника Управління культури і
мистецтв виконавчого комітету про те,
що звільняли позивачку за прогули,
допущенні нею ще у червні 2014 року,
оскільки такі прогули адміністрацію
міського будинку культури не
зафіксовані та згідно табелю обліку
використання робочого часу, у ОСОБА_1 у
червні 2014 року не було жодного прогулу.
Крім цього, відповідно до п.18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року N 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», суд не вправі
визнавати звільнення правильним
виходячи з обставин, з якими власник
або уповноважений ним орган не
пов"язували звільнення.

Згідно ч.4 ст.115 КЗпП України, заробітна
плата працівникам за весь час щорічної
відпустки виплачується не пізніше ніж
за три дні до початку відпустки .

Відповідно до ст.238 КЗпП України, при
розгляді трудових спорів у питаннях
про грошові вимоги, крім вимог про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи
(стаття 235), орган, який розглядає спір,
має право винести рішення про виплату
працівникові належних сум без
обмеження будь-яким строком .

Судом також встановлено, що позивачці
наказом № 11-В від 01.07.2014 року (а.с.16) було
надано відпустку з 11.07.2014 року на 10 днів
за 2014 рік, як одинокій матері, наказом №
13-В (а.с.18) щорічну основну відпустку з
21.07.2014 року по 17.08.2014 року . Суд
погоджується із розрахунком позивача
щодо недоплачених коштів за період
перебування нею у відпустках і вважає,
що з відповідача на користь позивача
слід стягнути 2 154 грн. 09 коп. відпускних
.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП
України, при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за 1 рік.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідача
Управління культури і мистецтв
виконавчого комітету Лубенської
міської ради на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, тобто за період з 02.09.2014 року по
03.12.2014 року (за 93 робочих дня), що складає
6496 гривень 05 копійок (93 дня х 69 грн. 85
коп. - середньоденна заробітна плата).

Крім того , суд вважає , що відповідно до
ст. 237 - 1 КЗпП України ОСОБА_1 має право
на відшкодування їй з боку відповідача
моральної шкоди , оскільки порушення її
законних прав призвело до моральних
страждань , втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагає від неї додаткових
зусиль для організації свого життя .
Так, позивачка на протязі 3-х місяців не
працювала, але останній потрібно було
утримувати свою малолітню дитину, що
потребувало додаткових зусиль для
влаштування свого життя. Отже,
позивачка понесла певні моральні
страждання. Таким чином, враховуючи
принцип розумності та справедливості
суд оцінює завдану моральну шкоду
позивачці в 3000 грн., які потрібно
стягнути з відповідача на користь
позивачки.

І відпускні, і середній заробіток за
час вимушеного прогулу, і моральну
шкоду суд вважає, що слід стягувати
саме із Управління культури і мистецтв
виконавчого комітету Лубенської
міської ради, оскільки в управлінні є
бухгалтерія і кошти до Лубенського
міського будинку спрямовуються лише
через Управління культури і мистецтв.
Вищезазначені обставини сторонами
визнаються і не оспорюються.

Разом з цим, суд вважає, що в позові до
в.о. директора Лубенського міського
будинку культури Тихоненко І.О. слід
відмовити, оскільки останній є
неналежним відповідачем і наказом від
04.11.2014 року за № 45-ОС він фактично
відсторонений від посади, бо на посаду
директора Лубенського міського
будинку культури з 04.11.2014 року
призначена інша особа.

Витрати на правову допомогу,
відповідно до ст.88 ЦПК України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

При подачі позову позивачка була
звільнена від сплати судового збору, а
тому судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь держави .

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 40, ч.4 ст.115, 235, 237-1, 238
КЗпП України , на підставі ст.ст.10, 15, 60,
212, 213, 214 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
культури і мистецтв виконавчого
комітету Лубенської міської ради,
Лубенського міського будинку культури
про поновлення на роботі, стягнення
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - задовольнити частково .

Поновити ОСОБА_1 на посаді художнього
керівника Лубенського міського
будинку культури з 01.07.2014 року.

Стягнути з Управління культури і
мистецтв виконавчого комітету
Лубенської міської ради на користь
ОСОБА_1 недоотриманні відпускні в
розмірі 2154 гривні 09 копійок, 6496 гривень
05 копійок середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 02.09.2014
року по 03.12.2014 року, 3000 гривень
моральної шкоди, 1000 гривень витрат на
правову допомогу.

Стягнути з Управління культури і
мистецтв Лубенського виконавчого
комітету Лубенської міської ради на
користь держави судовий збір в розмірі
487 гривень 20 копійок .

В позовних вимогах ОСОБА_1 до в.о.
директора Лубенського міського
будинку культури Тихоненко Івана
Олександровича - відмовити .

Рішення в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді художнього керівника
Лубенського міського будинку культури
з 01.07.2014 року підлягає негайному
виконанню.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.