Придніпровський районний суд
Справа № 711/8425/14-ц
Провадження № 2/711/2375/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Придніпровський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
Скляренко В.М.

при секретарі
Байда О.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Черкаси цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів
та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення упущеної вигоди та
моральної шкоди,

в с т а н о в
и в:

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів - частини
квартирної плати в сумі 1233 грн. 83 коп.

В обґрунтування позову вказує, що 04.06.2014
року Придніпровським районним судом м.
Черкаси ? частину квартири АДРЕСА_1
залишено за відповідачкою ОСОБА_2.
14.07.2014 року вказане рішення суду
вступило в законну силу.

За період з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року
ОСОБА_2 повинна була сплачувати
квартирну плату за ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Всього нею (позивачкою) з червня 2011 року
по липень 2014 року було сплачено
квартирну плату на загальну суму 2467
грн. 67 коп., половину яких, а саме 1233 грн.
83 коп., на її думку, повинна їй
відшкодувати відповідачка ОСОБА_3

На пропозицію заплатити кошти
відповідачка ОСОБА_3 пообіцяла
заплатити але до даного часу не
розрахувалася, тому вважає за
необхідне стягнути з неї 3% річних, 7,5%
ставки НБУ від 21.03.2012 року № 102
відповідно до Постанови НБУ та 16%
інфляційних відповідно до висновків
незалежних експертів за липень 2014 року,
що складає 1560 грн. 78 коп.

А тому, просить стягнути з відповідачки
ОСОБА_2 на її користь 1560 грн. 78 коп. та
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

16.10.2014 року відповідачка ОСОБА_2
звернулася до Придніпровського
районного суду м. Черкаси з зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
упущеною вигоди та моральних збитків.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_2 вказує, що вона являється
співвласником квартири АДРЕСА_1, а саме
їй на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 13.09.2002 року
належить ? частина вказаної квартири.

Після смерті ОСОБА_4 її частину майна, а
саме ? частину квартири АДРЕСА_1 03.05.2014
року успадкувала відповідачка ОСОБА_1.

Також вказує, що в квартирі АДРЕСА_1
проживала ОСОБА_4, яка являлася бабусею
її дочки ОСОБА_5 і яку вона раніше
доглядала, а потім після смерті дочки -
вона (ОСОБА_4.) просила її не заселятися
в квартиру і нікого не підселяти та
запропонувала взамін не це вносити
плату за квартиру самостійно, на що
вона погодилася. Після смерті ОСОБА_4
вона в КП «Придніпровська СУБ»
Черкаської міської ради взяла
розрахункову книжку по комунальним
послугам за квартиру АДРЕСА_1 та
зробила один платіж в сумі 81 грн. 69 коп.,
так як були наміри розділити рахунок.
Однак це можливо було зробити лише за
згодою сторін або в судовому порядку. В
подальшому між нею та ОСОБА_1, на яку
ОСОБА_4 склала заповіт, виник спір, і
вона (ОСОБА_2.) вирішила заселитися в
дану квартиру. Однак відповідачка
ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_6 поміняли
замки на вхідних дверях і в квартиру її
не впускали, заборонили їй входження до
квартири. В зв'язку з цим вона
неодноразово зверталася із
відповідними заявами до
Придніпровського РВ УМВС України,
однак за результатами розгляду її
скарг їй було рекомендовано звертатися
до суду з позовом про вселення,
усунення перешкод в користуванні
майном та виселення відповідачів, що
вона і зробила.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 04.06.2014 року її було
вселено в спірну квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_6 не чинити їй
перешкод в користуванні квартирою
АДРЕСА_1 надати доступ та ключі від
квартири.

На виконання вказаного рішення суду
було виписано виконавчий лист по якому
в даний час проводяться виконавчі дії.
Однак сім'я ОСОБА_6 відмовляється
виконати рішення суду, не пускає її в
квартиру, що підтверджується довідкою
державних виконавців за № 466/315 від
13.10.2014 року, в зв'язку з чим вона знову
вимушена звернутися до суду вже з
позовом про встановлення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1 і
розподіл розрахункових рахунків.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 фактично
перешкоджала і перешкоджає їй до
даного часу користуватися своєю
часткою квартири, використовувати цю
частку в своїх цілях і при цьому не
виплачує їй ніякої грошової
компенсації за проживання, спричиняючи
матеріальні збитки у вигляді не
отриманої вигоди від майна. Враховуючи,
що ОСОБА_1 з своєї сім'єю займала її
кімнату з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року, то
при самих низьких цінах на найм житла в
сумі 500 грн. в місяць, вона б могла
отримати в якості квартплати 19500 грн. та
вважає що саме дана сума грошових
коштів повинна бути стягнута з ОСОБА_1
на її користь, як упущена вигода.

Також вказує, що ОСОБА_1 письмово
зверталася до неї з вимогою про
відшкодування їй частини суми
сплаченої за квартирну плату та
комунальні послуги і ця сума складала
6500 грн., однак вона відмовилася від
такої оплати та повідомила про те, що
проводити вказані оплати буде після
вселення до квартири та розподілу
рахунків.

Крім того вказує, що вона являється
інвалідом 2-ої групи і в результаті
неправомірних дій ОСОБА_1 по
незаконному позбавленню її можливості
користування своїм майном - часткою
квартири, використовувати її за
призначенням, проживати в ній, її майно
знаходиться в чужому володінні, судове
рішення про вселення не виконується,
наявність постійних склок, судових
розбірок, поява нового цивільного
безпідставно позову, наявність
постійного конфлікту призвело до
значного погіршення її самопочуття,
стану її здоров'я. Таким чином їй
спричинена моральна шкода яку вона
оцінює в 5000 грн., яку вона і бажає
стягнути з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник,
права якого порушені. Має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. В даному
випадку збитками являються: доходи, які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Не можливістю використовувати своє
майно за призначенням, користуватися
ним, їй спричиняється моральна шкода,
яку полягає в душевних стражданнях
яких вона зазнала в зв'язку з
протиправною поведінкою відносно неї з
боку ОСОБА_1, яку вона оцінює в 5000 грн.

Також вказує, нею понесені витрати на
правову допомогу адвоката в сумі 2000
грн., які також мають бути їй
відшкодовані ОСОБА_1

А тому, просить стягнути з відповідачки
ОСОБА_1 на її користь упущену вигоду в
сумі 19500 грн., моральну шкоду в розмірі
5000 грн. та витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 17.10.2014 року
зустрічний позов ОСОБА_2 об'єднаний в
одне провадження з основним позовом.

В судовому засіданні позивачка по
основному позову та відповідачка по
зустрічному позову - ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала та просила
суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на
її користь 1560 грн. 78 коп. та судовий збір
в розмірі 243 грн. 60 коп. Зустрічний позов
ОСОБА_2 не визнала та просила відмовити
в його задоволенні.

В судовому засіданні відповідачка по
основному позову та позивачка по
зустрічному позову ОСОБА_2 позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила
відмовити в задоволенні основного
позову. Зустрічний позов підтримала ат
просила стягнути з відповідачки по
зустрічному позову ОСОБА_1 на її
користь упущену вигоду в сумі 19500 грн.,
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та
витрати на правову допомогу адвоката в
розмірі 2000 грн.

В судовому засіданні представник
відповідачки по основному позову та
позивачки по зустрічному позову ОСОБА_2
- ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_2
підтримав та просив їх задовольнити. В
задоволенні позову ОСОБА_1 просив
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до висновку про
відмову в задоволенні основного та
зустрічного позовів, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони (ОСОБА_1 та ОСОБА_2.) являються
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Так, позивачка по основному позову та
відповідачка по зустрічному позову
ОСОБА_1 являється власником ? частини
квартири АДРЕСА_1, що стверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 31.05.2014 року. Вказана
частина квартири успадкована нею після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Відповідачка по основному позову та
позивачка по зустрічному позову ОСОБА_2
являється власником ? частини квартири
АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від
13.09.2002 року, зареєстрованим в КП
«ЧООТБІ» 02.10.2002 року, довідкою КП
«ЧООБТІ» від 18.10.2013 року № 9005а.

Також в судовому засіданні
встановлено, що за період з червня 2011
року по липень 2014 року було сплачено
квартирну плату за квартиру АДРЕСА_1 в
загальній сумі 2467 грн. 67 коп. Всі
квитанції про сплату вказаних послуг
оформлені на співвласника квартири -
ОСОБА_4, але були перераховані з
карткового рахунку ОСОБА_1

До ІНФОРМАЦІЯ_1 року співвласниками
квартири були ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а тому
саме ОСОБА_4, як співвласник квартири а
не ОСОБА_1, мала сплачувати КП
«Придніпровська СУБ» Черкаської
міської ради квартирну плату, і право
вимоги на відшкодування частини
сплачених коштів могло виникнути лише
неї.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідачка по
основному позову ОСОБА_2 не проживала у
вказаній квартирі та не користувалася
нею в зв'язку з перешкодами які чинили
їй ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Вказана обставина
встановлення рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 04.06.2014 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Черкаської області від 14.07.2014 року, яким
ОСОБА_2 вселено в квартиру АДРЕСА_1.
Вказане рішення звернуто до
примусового виконання.

Як вбачається з довідки головного
державного виконавця Придніпровського
ВДВС Черкаського МУЮ від 13.10.2014 року №
466/315-ДВ-32 рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 04.06.2014
року в строк наданий для добровільного
виконання не виконане, в зв'язку з чим
державним виконавцем вчиняються дії
щодо примусового виконання рішення
суду. На даний час відповідачка по
основному позову ОСОБА_2 позбавлена
можливості проживати в квартирі
АДРЕСА_1 та розпоряджатися нею через
перешкоди, які чинить їй позивачка
ОСОБА_1

А тому, враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення частини коштів,
сплачених нею за комунальні послуги.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення упущеної вигоди та моральної
шкоди також не підлягає до задоволення,
виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Упущену вигоду позивачка по
зустрічному позову ОСОБА_2 обґрунтовує
тим, що вона протягом тривалого часу, а
саме з 01.07.2011 року по 01.08.2014 року не могла
використовувати належну їй ? частину
квартири АДРЕСА_1 в зв'язку з
проживанням в ній відповідачки по
зустрічному позову ОСОБА_1 зі своєї
сім'єю та не могла здавати її в найм та
отримувати за це прибуток по 500 грн. на
місяць, а всього не змогла отримати за
вказаний період 19500 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивачки по зустрічному
позову ОСОБА_2 суд вважає
безпідставними, та такими, що
ґрунтуються лише на припущеннях,
оскільки належних та допустимих
доказів, що підтверджують упущену
вигоду позивачкою суду не надано.

Оскільки сума збитків у вигляді
упущеної вигоди обґрунтовується
тільки умовними припущеннями про
можливість отримання прибутку у
результаті здачі частини квартири в
найм, такі посилання не можуть бути
підставою для стягнення збитків у
вигляді упущеної вигоди.

Крім того, суд враховує, що
відповідачка по зустрічному позову
ОСОБА_1 стала власником ? частини
квартири АДРЕСА_1 з 31.05.2014 року, а тому
вимоги пред'явлені до неї за період з
період з 01.07.2011 року по 31.05.2014 року не
можуть бути задоволені навіть з цих
підстав.

А тому, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні зустрічного прозову
ОСОБА_2 в частині стягнення з
відповідачки ОСОБА_1 упущеної вигоди в
сумі 19500 грн.

Вимоги позивачки по зустрічному
позову ОСОБА_2 в частині відшкодування
моральної шкоди в сумі 5000 грн. також не
підлягають до задоволення, виходячи із
наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

В судовому засіданні позивачкою
по зустрічному позову ОСОБА_2 не
доведено (в порядку передбаченому ст. 60
ЦПК України) завдання їй моральної
шкоди відповідачкою ОСОБА_1 на суму 5000
грн.

Довідка про інвалідність надана
позивачкою ОСОБА_2 не може бути
підставою для задоволення позову
ОСОБА_2 в цій частині, оскільки
інвалідність була встановлена
позивачці 19.07.2007 року, тобто задовго до
того, як між сторонами виникли спірні
відносини щодо користування квартирою
та до того, як відповідачка ОСОБА_1
стала співвласником квартири.

За таких підстав суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 в частині
стягнення з відповідачки ОСОБА_8
моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Оскільки позивачці по
зустрічному позову ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні позову до ОСОБА_1, суд
вважає за необхідне відмовити їй і в
стягненні судових витрат в розмірі 2000
грн., пов'язаних з наданням правової
допомоги адвокатом.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, 23, 383, 386 ЦК України, ст. ст. 3, 10,
11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 223, 224, 225, 226 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів та зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
упущеної вигоди та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення
судового рішення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Головуючий:
В.М. Скляренко