У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна,
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання недійсним
свідоцтв про право на спадщину,
зменшення обов'язкової частки у
спадковому майні, поділ спадкового
майна, визнання права власності на
спадкове майно, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
червня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Київської області від 04 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась із зазначеним позовом до
суду, посилаючись на те, що перебувала в
шлюбі з ОСОБА_4 з 05 січня 1980 року по день
смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1.

06 липня 2012 року вона звернулась із
заявою про прийняття спадщини.

07 лютого 2012 року померлий склав
заповіт, яким все своє майно заповів на
ім'я ОСОБА_2.

Позивач вказувала, що має право на
обов'язкову частку у спадщині, що
становить 1/4 спадкового майна та
грошові кошти на депозитних рахунках в
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яких
відповідачем незаконно набуто 1/2
коштів, які повинні бути враховані
судом при поділі спадкового майна
ОСОБА_4 між нею та відповідачем.

З урахуванням наведеного, позивач
просила суд здійснити поділ спадкового
майна ОСОБА_4 між нею та відповідачем
визнати за нею право власності на: 1/2
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0625 га, розташованої за адресою: 08131,
АДРЕСА_2; 3/8 житлового будинку,
розташованого за адресою: 08131, АДРЕСА_2;
3/8 квартири, розташованої за адресою:
04050, АДРЕСА_1; 3/8 частки ОСОБА_4 у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ
ДЖІ», що складає 18,75 % статутного
капіталу товариства; 3/8 частки ОСОБА_4 у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПОМПАНОВА», що складає 18,75 % статутного
капіталу товариства; грошові кошти,
розміщені в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на
загальну суму 22 759,12 доларів США (267 419,66
грн за курсом валют станом на 28 травня
2014 року); грошові кошти, розміщені в ПАТ
«БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на загальну
суму 86 519,46 доларів США (1 016 603,66 грн за
курсом валют станом на 28 травня 2014
року); визнати за відповідачем право
власності на: грошові кошти, розміщені
в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на
загальну суму 32 958,08 доларів
США (387 257,46 грн за курсом валют станом на
28 травня 2014 року); грошові кошти, що були
розміщені у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у
розмірі 250 155,52 доларів США (2 939 327,36 грн
за курсом валют станом на 28 травня 2014
року).

У квітні 2014 року відповідач ОСОБА_2
звернулась до суду із зустрічним
позовом, який обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Моррістаун, округ
Моріс, штат Нью-Джерсі, США, помер її
брат ОСОБА_4

07 лютого 2012 року спадкодавець склав
заповіт, яким заповів їй усе своє майно.

06 липня 2012 року було відкрито спадкову
справу.

ОСОБА_2 погодилась з визначеним ОСОБА_1
переліком майна, що станом на день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 належало ОСОБА_4, а
також з його вартістю на загальну суму 6
857 082,86 грн.

Також ОСОБА_2 визнала, що станом на дату
смерті ОСОБА_4 перебував у шлюбі зі
ОСОБА_1

Окрім цього ОСОБА_2 погодилась з
твердженням ОСОБА_1, що вона, як дружина,
має право на 1/2 частку належного
померлому майна, так як воно було
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя. Таким чином, до складу
спадщини ОСОБА_4 увійшла лише 1/2 частка
майна, яке належало йому на день смерті
і яке було заявлене у первісному позові
ОСОБА_1

А отже, як визнає ОСОБА_2, загальна
вартість спадкового майна спадкодавця
становить 3 428 541,43 грн.

Також ОСОБА_2 вважала, що обов'язкова
частка ОСОБА_1 повинна бути зменшена
оскільки спадкодавець хворів на тяжку
хворобу, від якої і помер та потребував
сторонньої допомоги та був виселений
дружиною зі спільного будинку та
вимушений проживати окремо від сім'ї.

Також ОСОБА_2 погодилась з твердженнями
ОСОБА_1, що остання має переважне право
на виділення їй у натурі майна, що
перебувало у їх зі спадкодавцем
спільній сумісній власності.

З огляду на що просила суд: визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу на ім'я ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_4 та, зареєстровані в
реєстрі за № № 4024, 4025, 4026, 4027 від 24
грудня 2013 року та за № 248 від 21 січня 2014
року; зменшити частку ОСОБА_1 у спадщині
з 1/4 частини до 1/10 частини; здійснити
поділ спадкового майна між сторонами;
визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/2
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0625 га, розташованої за адресою: 08131,
АДРЕСА_2; 1/2 житлового будинку
розташованого за адресою: 08131, АДРЕСА_2;
1/2 квартири, розташованої за адресою:
04050, АДРЕСА_1; 1/2 частку ОСОБА_4 у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю «БОСНА ЕЛ
ДЖІ» , що складає 25 %; 1/2 частку ОСОБА_4 у
статутному капіталі товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПОМПАНОВА» що складає 25 %; грошові
кошти, розміщені в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на
загальну суму 6 347,35 доларів США (54 285,98
грн за курсом валют станом на день
подання первісної позовної заяви);
визнати за нею право власності на:
грошові кошти, розміщені на рахунках в
ПАТ «АЛЬФА-БАНК» на загальну суму 16 411,77
доларів США (140 320,40 грн за курсом валют
станом на день подання первісної
позовної заяви); грошові кошти
розміщені в ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА
КРЕДИТ» на загальну суму 119 477,54 доларів
США (1 021 616,60 грн за курсом валют станом
на день подання первісної позовної
заяви).

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
червня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 04 вересня 2014 року, в
задоволені первісного та зустрічного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій в частині
відмови у задоволенні первісних
позовних вимог із ухваленням у
вказаній частині нового рішення, яким
позов ОСОБА_1 задовольнити, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісних та
зустрічних позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що отримавши свідоцтва
про право власності та свідоцтва про
право на спадщину за законом на
конкретні частки в об'єктах спадкового
майна (спадкових будинку, квартирі,
частках в статутних капіталах
товариств, вкладах у ПАТ «Альфа-Банк»
та ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»),
ОСОБА_1 на власний розсуд розпорядилась
своїм правом на вибір способу поділу
спільного сумісного майна та поділу
спадщини, цим самим визначивши
конкретно розміри своїх часток у
даному майні та правильно вважав, що
відповідно до норм ЦК України після
поділу спадщини між спадкоємцями її
перерозподіл можливий лише у разі
прийняття спадщини іншими
спадкоємцями та після закінчення
строку для прийняття спадщини.

Крім того, обраний ОСОБА_1 спосіб
захисту її прав призводить до
збільшення її частки в частині об'єктів
спадкового майна (спадкові земля,
будинок, квартира, частки в статутних
капіталах товариств, вклади у ПАТ
«АЛЬФА-БАНК», кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ
«БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») і
відповідного позбавлення часток у цих
об'єктах ОСОБА_2

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання права власності на частину
вкладів, що знаходяться у ПАТ «БАНК
«ФІНАНСИ ТА КЕДИТ» та у ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», то суди вірно виходили з
того, що вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки особа наділена
правом на звернення до суду за захистом
лише своїх порушених, невизнаних та
оспорених прав, свобод та інтересів або
прав, свобод та інтересів осіб, яких
вона представляє в силу договору чи
закону, а посилання ОСОБА_1 на факт, що
ОСОБА_2, 03 липня 2012 року, було знято з
рахунків спадкодавця ОСОБА_4 у ПАТ КБ
«Приватбанк» кошти у сумі 250 155,52
доларів США, як на підставу розподілу
спадкової маси, не може бути взято до
уваги при вирішенні даного спору,
оскільки вказане не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 про зменшення
обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_1,
суди вірно виходили з того, що підстави,
які відповідно до вимог ст. 1241 ЦК
України дають право на таке обмеження,
відсутні.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
червня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Київської області від 04 вересня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Т.Л. Ізмайлова