АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Скрипка О.І.
Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової
О.В.

суддів Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м. Києва
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 13 листопада 2014 року про
відмову в задоволення подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києва Петрової
АнастасіїІгорівни про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року державний
виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Петрова А.І. звернулася до суду з
поданням, в якому просила тимчасово
обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України до виконання рішення суду.

В мотивування вимог посилалася на те,
що в ході виконавчого провадження
боржник тривалий час ухиляється від
виконання рішення, а на вимоги
державного виконавця не реагує.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2014 року у
задоволенні подання - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ВДВС Деснянського РУЮ в м.
Києві подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати ухвалу та постановити
нову про задоволення подання.

Вказує на те, що боржник не з'являється
до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на
вимоги державного виконавця та не
виконує рішення суду, на підставі якого
видано виконавчий лист про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти в
розмірі 949 грн. щомісячно на її
утримання і до досягнення дитиною
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку,
починаючи з 07 травня 2014 року.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києвідоводи апеляційної скарги
підтримала та просила її задовольнити.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, подав до суду клопотання в
якому просив розглядати справу у його
відсутності. Колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві Петрової А.І. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві ПетровоюА.І. не надано доказів,
які б свідчили, що боржник ОСОБА_3
ухиляється від виконання зобов'язань
покладених на нього рішенням суду.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
вирішення питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав
людини кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Умовами ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзд в
Україну громадян України» встановлено
вичерпний перелік обставин, за яких
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, зокрема у випадках, якщо
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках.

При цьому, під ухиленням від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням слід розуміти такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею таких
обов'язків.

Задоволення подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.
Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. Саме по собі не
виконання боржником самостійно
зобов'язань не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішення обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі виконавчого листа виданого
Деснянським районним судом м. Києва 16
липня 2014 року, державний виконавець
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
Дегтярьова Ю.С. 18 серпня 2014 року
відкрила виконавче провадження про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на її утримання в розмірі 949
грн. щомісячно починаючи з 07 травня 2014
року тобто до 09 жовтня 2014 року.

02 вересня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
Петровою А.І. направлено боржнику
ОСОБА_3 виклик, в якому останнього було
зобов'язано з'явитись 17 вересня 2014 року
до державного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати
аліментів.

30 жовтня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві
Петровою А.І. направлено боржнику
ОСОБА_3 виклик, в якому останнього було
зобов'язано з'явитись 12 жовтня 2014 року
до державного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати
аліментів.

Державним виконавцем не надано доказів
на підтвердження отримання боржником
вказаних викликів.

Ні подання державного виконавця, ні
матеріали справи не свідчать про те, що
ОСОБА_3 умисно ухиляється від
виконання зобов'язання за рішенням
суду та намагається виїхати за межі
України, щоб уникнути
цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів вражає, що право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження права виїзду за межі України
виникає винятково у випадку доведення
фактів умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Проаналізувавши матеріали справи,
апеляційна інстанція приходить до
висновку, що вирішення питання про
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_3 є передчасним, і на даний час
таке обмеження буде порушувати право
боржника вільно пересуватися й обирати
собі місце проживання в межах будь-якої
держави.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні подання
державного виконавця ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві Петрової
А.І. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3, оскільки
в матеріалах справи відсутні докази
того, що боржник своїми діями чи
бездіяльністю умисно ухиляється від
виконання рішення суду.

Посилання апелянта на те, що боржником
не виконано зобов'язання, покладені на
нього рішенням суду колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки
невиконання рішення суду не свідчить
про ухилення боржника від його
виконання.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
ухвали суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді апелянт не
надав будь-яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене вище, колегія
дійшла висновку про законність
постановленої ухвали та
безпідставність доводів апеляційної
скарги.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Отже, ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального
права, тому підстав для її скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 312, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 13 листопада 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню
в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді