Справа № 125/150/14-ц Провадження №
22-ц/772/3401/2014Головуючий в суді першої
інстанції Переверзєв С. В.Категорія
27Доповідач Медяний В. М.
Апеляційного суду
Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :
Головуючого: Медяного В.М.,
Суддів : Пащенко Л.В., Жданкіна В.В.,
При секретарі : Агеєвій Г.В.,
За участю сторін у справі: представника
ПАТ «КБ «Приватбанк» - Роя В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення Барського
районного суду Вінницької області від
03 жовтня 2014 року, -
в с т а н о в и л а :
У січні 2014 року позивач ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.
Посилається на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 30.05.2008
року ОСОБА_3 30.05.2008 року отримала кредит
у розмірі 10 000 грн. у вигляді
встановленого ліміту на платіжну
картку зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 36,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
Відповідно до умов договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. Також відповідно до
умов договору погашення
заборгованості здійснюється за
графіком погашення кредиту та
процентів. Однак, у порушення
зазначених умов договору, відповідач
свої зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала у
зв`язку з чим, станом на 30.11.2013 року у неї
виникла заборгованість в розмірі 17 718,03
грн. з яких: 3530,92 грн. - заборгованість за
процентам за користування кредитом.,
штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.,
штраф (процентна складова) - 831,81 грн.
Таки чином, Банк вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість у розмірі 17 718,03 грн. за
кредитним договором № б/н від 30.05.2008
Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 03 жовтня 2014 року
в задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовлено (а.с.48,49).

В апеляційній скарзі позивач у справі -
скаржник ПАТ КБ «Приватбанк» просить
рішення суду першої інстанції від 03
жовтня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в
повному обсязі. Зазначив, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим
через неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції представник
позивача ПАТ «ПриватБанк» - Рой В.Л.
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити, посилаючись на
викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_3 до суду апеляційної
інстанції не з'явилася, хоча
повідомлялася належним чином про час і
місце розгляду справи, тому відповідно
до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України справа
розглянута у її відсутність, оскільки
її неявка не перешкоджає розгляду
справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, що з'явився до
суду, дослідивши матеріали справи
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно п.1 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, не сприяв
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, призначених змістом зобов'язання
(неналежне зобов'язання).

Встановлено, що відповідно до умов
укладеного договору б/н від 30 травня 2008
року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3, остання
отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до вказаного договору,
ОСОБА_3 30 травня 2008 року було видано
кредитну картку. Згідно п.9.12 розділу І
Умов і правил надання банківських
послуг наданих позивачем до позовної
заяви договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін (а.с.13-18).

При оформленні кредитної картки
позичальник була ознайомлена і
погодилася з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується її підписом
на заяві про видачу кредиту.

Пунктом 3.1.3. умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на новий
строк (шляхом надання клієнту картки з
новим строком дії), якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшло письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а також за
умови наявності грошових коштів на
картрахунку для оплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Відповідно до п.5.2. умов та правил
надання банківських послуг, у випадку
порушення держателем або довіреною
особою вимог діючого законодавства
України та/або умов даного договору
та/або у випадку виникнення овердрафта
банк має право призупинити здійснення
розрахунків по карті (заблокувати
карту) та/або визнати карту недійсною
до моменту усунення вказаних порушень,
а також вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому або у визначений банком частині
у випадку невиконання держателем
та/або довіреною особою держателя
своїх боргових зобов'язань та інших
зобов'язань по даному договору.

Пунктом 5.4. умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
строк погашення по кредиту (кредитний
ліміт, кредитна лінія) по платіжним
картам без встановленого мінімального
обов'язкового платежу, проводиться у
визначеному порядку, а саме : строк
погашення процентів по кредиту -
щомісячно за попередній місяць; строк
погашення кредиту - у повному обсязі,
не пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці (у полі
місяць).

Пунктом 3.1.3. розділу ІІ умов та правил
надання банківських послуг визначено,
що після закінчення строку дії
відповідна карта продовжується банком
на новий строк (шляхом надання клієнту
карти з новим строком дії), якщо
попередньо (до початку місяця
закінчення строку дії) не надійшло
письмової заяви держателя про закриття
карти, а також при умові наявності
коштів на карті для оплати послуг для
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії) та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором.

Положеннями статей 1049, 1050, 1054 ЦК України
за кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст.256, 257 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної або настання події, з якою
пов'язано його початок.

Встановлено, що початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Тому, у разі неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором позовна давність за вимогами
кредитора про повернення кредитних
коштів та процентів за користування
кредитом, повернення яких відповідно
до умов договору визначено
періодичними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Положеннями ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. А також якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Як вбачається, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази щодо
продовження ОСОБА_3 ПАТ «КБ
«Приватбанк» строку дії картки на
новий строк, а також те, що після
закінчення строку дії платіжної картки
відповідач продовжувала нею
користуватися, або вона отримувала у
ПАТ КБ «Приватбанк» нову кредитну
картку, що також було підтверджено в
судовому засіданні поясненнями
представника позивача.

Також відповідачем у справі було
заявлено клопотання про застосування
строку позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
«КБ «Приватбанк» суд першої інстанції
виходив з того, що згідно з умовами
кредитного договору та пам'ятки
клієнта, яка є невід'ємною частиною
договору, позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту та
процентів за користування кредитом
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі 20% від заборгованості, але не
менше 50 гривень, в строк до 25 числа
місяця, слідуючого за минулим, а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Умовами договору встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Також суд першої інстанції виходив з
того, що початок загальної позовної
давності для стягнення заборгованості
за кредитом в сумі 3530,92 грн. та
заборгованості по процентам за
користування кредитом настала 26.07.2008
року і сплила 26.07.2011 року. Перебіг
спеціальної позовної давності до
штрафних санкцій, з урахуванням
передбачених Договором 120 днів,
розпочався 24.11.2008 року і сплив 24.11.2009
року. Позовна давність з урахуванням
дати закінчення дії кредитного
договору та його пролонгуванням
розпочалась 26.05.2009 року і сплила 26.05.2012
року.

Таким чином, місцевий суд прийшов до
правильного та обгрунтованого
висновку, що позивач звернувшись до
суду 21.01.2014 року пропустив встановлений
законом строк позовної давності для
звернення з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що дані позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» з цих підстав до
задоволення не підлягають.

Колегія суддів не може погодитися з
доводами апеляційної скарги щодо
укладення між сторонами договору саме
30.06.2008 року, а також щодо позовної
давності строк якої становить 5 років,
зазначеної у наданих до апеляційної
скарги нових Умовах та правил надання
банківських послуг до наказу від 13.09.2007
р. №СП-2007-299, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи Банком при зверненні
з даним позовом до суду було надано
укладений між сторонами договір б/н від
30.05.2008 року, а не від 30.06.2008 року. Також
надані до апеляційної скарги Умови та
правила надання банківських послуг до
наказу від 13.09.2007 р. №СП-2007-299 (а.с.58-60)
становлять зовсім інші (збільшені)
умови, які суперечать наданим до
позовної заяви Умовам та правилам
надання банківських послуг (а.с.13-19), та
які з відповідачем ОСОБА_3 не
погоджувалися, оскільки до матеріалів
позову додані позивачем всі ксерокопії
матеріалів кредитної справи укладеної
між сторонами у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів може вийти за межі
доводів апеляційної скарги, але разом з
тим, не може вийти за межі позовних
вимог та доказів наданих сторонами, та
досліджених в суді першої інстанції.

Тому колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції, оскільки судом першої
інстанції повно з'ясовані фактичні
обставини справи, які мають істотне
значення для справи в межах наданих
сторонами доказів, правильно визначені
правовідносини, що склалися між
сторонами, їх об'єктивний склад, права
та обов'язки сторін, вірно застосовані
норми матеріального права та не
порушені норми процесуального права, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
достатніх підстав для скасування
рішення суду.

Згідно частини 1 статті 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Барського районного суду
Вінницької області від 03 жовтня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :підпис.
В.М. Медяний

Судді :підписи.
Л.В. Пащенко

В.В. Жданкін

Згідно з оригіналом.

Суддя: