УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючої судді
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі
Івіній М.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві
скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Мурихіна С.В.,-

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду зі
скаргою на дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіна С.В.

Скарга обґрунтована тим, що 01.04.2014 року
державним виконавцем було направлено
вимогу про надання вільного доступу до
квартири АДРЕСА_1 для опису майна.

24.04.2014 року державний виконавець
Мурихін С.В., разом з дільничним
інспектором, представником ПАТ
«Універсал Банк» та понятими увійшли
до квартири скаржника, не зважаючи на
її заперечення, провели опис майна, про
що складено відповідний акт.

11.06.2014 року державним виконавцем було
призначено експерта/спеціаліста для
проведення оцінки майна, а саме -
квартири АДРЕСА_1, в результаті чого
оцінювачем ОСОБА_3 було видано висновок
від 01.10.2014 р., з яким скаржник не
погоджується.

Такі дії державного виконавця по
опису та арешту майна скаржник ОСОБА_1
вважає неправомірними, оскільки
виконавчі дії проводились майже
таємно, в порушення вимог Закону, її та
її чоловіка не було повідомлено про
перебіг виконавчих дій. Крім того, в
квартирі проживає її недієздатна
донька, опікуном якої вона є, про що
державному виконавцю було добре
відомо.

В порушення вимог закону,
державним виконавцем також не було
залучено до проведення опису
представника Органу опіки та
піклування, оскільки іншого житла, крім
того, що описав державний виконавець, у
її недієздатної доньки немає.

Також, скаржник просить визнати
строк на подання скарги пропущеним з
поважних причин та поновити його,
обґрунтувавши його пропущення тим, що
на утримані скаржниці є дочка ОСОБА_4,
яка є інвалідом з дитинства, з другої
половини жовтня до початку листопада
2014 року у останньої було загострення
хвороби, у зв'язку з чим вона
потребувала догляду з боку скаржниці.

Посилаючись на Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», скаржник
просить зупинити виконавче
провадження, зазначаючи, що вище
зазначена квартира є предметом іпотеки
за кредитом в іноземній валюті, є
єдиним місцем проживання скаржника та
за загальною площею відповідає
положенням вище зазначеного Закону.

З усіх наведених підстав скаржник
просить зупинити виконавче
провадження по справі № 32147972 та
зупинити усі дії по реалізації
квартири скаржника на підставі Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», а також визнати неправомірним
і скасувати акт опису й арешту майна
від 24.04.2014 року, складений головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіним С.В. відносно
належної їй квартири АДРЕСА_1.

Представник скаржника в судовому
засіданні 01.12.2014р. підтримав скаргу,
просив її задовольнити. У судове
засідання 08.12.2014р. представник
скаржника, як і скаржник не з'явились,
проте, скаржник ОСОБА_1 направила на
адресу суду письмову заяву, в якій
скаргу підтримала в повному обсязі та
виклала письмові пояснення.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
головний державний виконавець Мурихін
С.В. в судовому засіданні заперечував
проти задоволення скарги, посилаючись
на її необґрунтованість.

Пояснив, що Закон України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» не може
бути застосований до скаржника,
оскільки у її власності є ще три об'єкти
нерухомого майна - житлові квартири та
їх частини; відповідно до Інструкції
про порядок вчинення виконавчих дій,
державний виконавець за необхідності
може залучити до проведення виконавчої
дії Орган опіки та піклування - у даному
випадку не виникла така необхідність, а
тому до опису майна представник органу
опіки та піклування не залучався.

Доводи скаржника про поважність
причин пропущення строку звернення до
суду просив не брати до уваги з тих
підстав, що це не перша скарга ОСОБА_1 на
його дії, подана до суду, оскільки є
ухвали суду за результатами розгляду
скарг на його дії, подані з приводу
одного і того ж акту опису й арешту
майна, проте, з інших підстав.

Суд, вислухавши пояснення
представника скаржника, представника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, дослідивши матеріали
справи, встановив наступне.

Як убачається з пояснень та матеріалів
справи, головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіним С.В. було
направлено ОСОБА_1 вимогу державного
виконавця від 01.04.2014 року № 3179/8, в якій
просив забезпечити вільний доступ йому
- державному виконавцю, стягувачу та
понятим з метою опису майна за адресою:
АДРЕСА_1.

З копії акту опису й арешту майна
вбачається, що 24.04.2014 року державним
виконавцем Мурихіним С.В. було описано
і накладено арешт на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Даний акт було складено державним
виконавцем Мурихіним С.В. в присутності
понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6; при описі
були присутні боржник - ОСОБА_1 та
представник стягувача - ОСОБА_7

Арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення (ч. 1 ст. 57
Закону України "Про виконавче
провадження").

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження",
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Не погоджуючись з актом опису й
арешту майна скаржник в своїй скарзі та
її представник зазначають, що
державним виконавцем було порушено
вимоги Закону щодо обов'язкової
присутності при описі майна
представника Органу опіки та
піклування, так як в квартирі АДРЕСА_1
проживає недієздатна ОСОБА_4, опікуном
якої є ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 6
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності
порушення прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб.

В пункті 12 частини 3 статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Заперечуючи проти скарги
державний виконавець Мурихін С.В.
наполягав на тому, що в його діях
відсутні будь-які порушення, оскільки
він діяв відповідно до вимог
інструкції про проведення виконавчих
дій.

Пунктом 2.4. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
№ 512/5 передбачено, що залучення органів
опіки та піклування відповідно до
покладених на них повноважень
обов'язково здійснюється при виконанні
рішень про відібрання дитини, а також у
разі необхідності забезпечення прав та
інтересів дітей та непрацездатних
осіб, які потребують опіки (піклування).

Правила опіки та піклування,
затверджені наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства освіти України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства праці та соціальної
політики України 26.05.99 № 34/166/131/88, на
які посилається представник скаржника,
теж не містить вимог щодо обов'язкового
залучення до проведення виконавчих дій
представника Органу опіки та
піклування.

Оскільки державний виконавець
вправі на власний розсуд визначатися з
питанням про те, залучати чи не
залучати до проведення виконавчих дій
представника Органу опіки та
піклування, а Закон не вимагає
обов'язкову участь у проведенні
виконавчих дій представника органу
опіки та піклування, крім того,
Інструкція передбачає, що представники
органів опіки і піклування залучаються
до проведення виконавчих дій, - у разі
потреби, підстав для визнання дій
державного виконавця неправомірними
суд не убачає.

Відповідно до п. 1) ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» протягом дії цього Закону: не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Відповідно до інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, яка була
проведена за параметрами запиту щодо
боржника - ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, встановлено, що у
власності скаржника перебуває, крім
вище зазначеної квартири АДРЕСА_1 , як
мінімум дві квартири цілі за адресами:
АДРЕСА_4, та АДРЕСА_5, крім того, за
параметрами пошуку щодо боржника -
ОСОБА_1, проте, без ідентифікаційного
коду, - також 1/3 квартири за адресою:
АДРЕСА_6; 1/2 квартири за адресою:
АДРЕСА_7 та гараж АДРЕСА_8 .

Отже, доводи представника
скаржника про те, що підлягає
застосуванню п. 1) ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», спростовуються наданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України
передбачено, що скаргу може бути подано
до суду: у десятиденний строк з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод; у триденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови про
відкладення провадження виконавчих
дій. Пропущений з поважних причин строк
для подання скарги може бути поновлено
судом.

Скаржник в скарзі просить визнати
строк на подання скарги пропущеним з
поважних причин та поновити даний
строк.

Підставою для поновлення строку
скаржник зазначає те, що її дочка
ОСОБА_4 інвалід з дитинства, у зв'язку з
чим потребує постійного стороннього
догляду. Оскільки не було можливості
найняти медичного працівника для
догляду і зважаючи на те, що з другої
половини жовтня до початку листопада
2014 року у останньої було загострення
хвороби, це стало причиною пропущення
строку на оскарження дій виконавця.

Жодних належних доказів, які б
підтвердили зазначені скаржником
обставини суду не було надано.

Крім того, суд приймає до уваги
доводи державного виконавця і дані
Єдиного державного реєстру судових
рішень, з якого убачається, що дії
державного виконавця щодо складання
акту опису й арешту майна від 24.04.2014р.
були вчасно оскаржені ОСОБА_1 до суду,
проте, скарга подавалася з інших
підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 11, 57, 82 Закону України "Про
виконавче провадження", ст. 1 Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України,
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України,
Правилами опіки та піклування,
затверджені наказом Державного
комітету України у справах сім'ї та
молоді, Міністерства освіти України,
Міністерства охорони здоров'я України,
Міністерства праці та соціальної
політики України 26.05.99 № 34/166/131/88, ст.ст.
385, 386, 387 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Мурихіна С.В. - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга протягом п'яти днів з
дня її проголошення, а особами, які не
були присутні під час проголошення
ухвалу протягом 5 днів з дня її
отримання.

Суддя