Провадження № 2/344/5367/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника служби

у справах дітей виконавчого комітету

Івано-Франківської міської ради
Грабар О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
в залі Івано-Франківського міського
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4, орган якому законом надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
надання дозволу на виготовлення
проїзних документів для виїзду дитини
за кордон та виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за
кордон України - в Республіку Ірак та
Об'єднані Арабські Емірати,
малолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без зазначення періоду у
супроводі матері без згоди батька.

Позивач та її представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві,
та суду пояснили, що батько дитини нею
не цікавиться, матеріально не
забезпечує. Мати дитини одружена з
громадянином Республіки Ірак, який
також працює в Об'єднаних Арабських
Еміратах. Дитині необхідне
оздоровлення, у зв'язку з чим їй
потрібен дозвіл на виїзд на шість
місяців. Проти заочного розгляду
справи не заперечили.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча про час і місце
судового розгляду повідомлявся у
встановленому порядку, а тому, виходячи
зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того,
що відповідач про причини неявки суд не
повідомив, а позивач подала достатньо
доказів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можливо провести заочний розгляд
справи, надіславши відповідачу копію
заочного рішення для забезпечення
можливості подання заяви про його
перегляд, що забезпечить право
відповідача на справедливий суд.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради у
судовому засіданні проти задоволення
вимог позову заперечила та суду
пояснила, що у даний час невідоме місце
перебування батька дитини, а тому
відсутня можливість з'ясувати його
позицію щодо виїду дитини за кордон.
Вважає, що батько дитини не позбавлений
права на спілкування з дитиною, а тому
позов до задоволення не підлягає.

Дослідивши письмові докази, які надані
суду позивачем на обґрунтування
позовних вимог, з'ясувавши таким чином
фактичні обставини справи, суд дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про охорону дитинства», батьки
зобов'язані забезпечити дітям умови
для достатнього фізичного, духовного
та культурного розвитку.

Рішенням від 25 грудня 2012 року
Лутугинського районного суду
Луганської області шлюб між сторонами
розірвано (а.с. 8).

Свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 13
січня 2011 року, копія якого міститься в
матеріалах справи, підтверджує
батьківство відповідача щодо дитини
ОСОБА_6 (а.с. 10).

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про
права дитини, батьки або у відповідних
випадках законні опікуни несуть
основну відповідальність за виховання
і розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 151
Сімейного кодексу України, відповідно
до яких батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, суд вважає, що
відповідач наділений правом особисто
виховувати дитину в порядку,
встановленому йому відповідними
державними органами. При цьому суд
вважає, що право відповідача на
спілкування з дитиною встановлене ст.
153 Сімейного кодексу України, згідно з
якою мати, батько та дитина мають право
на безперешкодне спілкування між
собою, крім випадків, коли таке право
обмежене законом, зокрема обмежене
положеннями ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу
України, відповідно до якої
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», за відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Згідно висновку № 24-07/1266/49-14 від 25
червня 2014 року департаменту Луганської
міської ради у справах дітей та сім'ї,
копія якого міститься в матеріалах
справи, департамент вважав за доцільне
надання дозволу на виїзд за межі
України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди
батька до досягнення дитиною 16-річного
віку (а.с. 11).

Враховуючи встановлену частиною 1
статті 3 Конвенції про права дитини
норму про приділення першочергової
уваги якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини, вищезазначені
положення Сімейного кодексу України,
досліджені в судовому засіданні дані
щодо обох батьків, вік дитини, суд
вважає, що право дитини на вільне
пересування та виїзд за кордон не може
бути обмежене, а виїзд дитини за кордон
на строк не більше трьох місяців не
порушує прав ОСОБА_4, як батька дитини,
та вчиняється матір'ю в інтересах
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На переконання
суду виїзд дитини за кордон на строк,
який перевищує три місяці, може
завадити побаченню батька та дитини в
Україні, а також створити перешкоди для
виховання дитини, як громадянина, в
Україні.

За таких обставин, керуючись
положеннями ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу
України про відсутність права у того з
батьків, з ким проживає дитина,
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини, суд,
враховуючи заяву матері про її наміри
виїхати з дитиною за кордон для
спільного відпочинку та оздоровлення
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення -
надання дозволу дитині на виїзд за
кордон на строк, який дозволить дитині
належно відпочити з матір'ю та
оздоровитись, однак не позбавить
батька права брати належну участь у
вихованні дитини - у строк три місяці з
дня набрання цим рішенням законної
сили у Республіку Ірак та в Об'єднані
Арабські Емірати.

Оскільки позивач 26 квітня 2014 року
уклала шлюб з громадянином Іраку
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб НОМЕР_3 від 26 квітня 2014 року,
суд вважає, що виїзд дитини до
Республіки Ірак та в Об'єднані Арабські
Емірати для відпочинку на строк не
більше трьох місяців у супроводі
матері не завдасть шкоди інтересам
дитини, яка проживає з матір'ю, та
надасть дитині можливість повернутися
в Україну.

Згідно із ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з іншої сторони понесені нею
і документально підтверджені судові
витрати. Тому понесені позивачем
судові витрати слід стягнути з
відповідача в користь позивача.

На підставі вищенаведеного,
відповідних норм матеріального права,
а саме, ст.ст. 3, 18 Конвенції про права
дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про
охорону дитинства», п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
ст.ст. 3, 151, 153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157
Сімейного кодексу України, ст.ст. 15-16
Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 41,
124 Конституції України, керуючись
нормами цивільного процесуального
законодавства, а саме, ст.ст. 11, 57, 58, 60, 88,
179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, орган якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, про надання дозволу на
виготовлення проїзних документів для
виїзду дитини за кордон та виїзд за
кордон малолітньої дитини без згоди
батька - задовольнити частково.

Дозволити ОСОБА_1, ідентифікаційний №
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_4,
місце реєстрації: АДРЕСА_2, без згоди
батька дитини ОСОБА_4, місце проживання:
АДРЕСА_3, оформлювати всі необхідні
проїзні документи для виїзду в
супроводі матері ОСОБА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_4, місце реєстрації:
АДРЕСА_2, малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України до
Республіки Ірак та Об'єднаних
Арабських Еміратів.

Дозволити виїзд малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_4,
місце проживання: АДРЕСА_3, у супроводі
її матері ОСОБА_1, ідентифікаційний №
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_4,
місце реєстрації: АДРЕСА_2, за кордон
України до Республіки Ірак та
Об'єднаних Арабських Еміратів у строк
три місяці з дня набрання цим рішенням
законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, місце проживання:
АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_4, місце реєстрації:
АДРЕСА_2, витрати по оплаті судового
збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Бойчук О.В.