АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_4 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
29 вересня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМПЕРІАЛ БУД ПЛЮС»,
третя особа: директор Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІМПЕРІАЛ
БУД ПЛЮС» Саакян Олена Миколаївна про
скасування наказу про звільнення та
поновлення на роботі.

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до суду до ТОВ «Імперіал Буд
Плюс», третя особа: директор ТОВ
«Імперіал Буд Плюс» Саакян О.М. про
скасування наказу №5 від 24.01.2014 року по
особовому складу ТОВ «Імперіал Буд
Плюс», на підставі якого його було
звільнено із займаної посади у зв'язку
з прогулом без поважних причин та
просив поновити його на посаді
начальника виробництва ТОВ «Імперіал
Буд Плюс».

Рішенням Дарницького районного суду
від 29.09.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги. Апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення. В
обґрунтування своїх доводів вказує, що
судом без обґрунтування відмовлено у
допиті свідків та наявний оптичний
диск із записами телефонних розмов, що
підтверджує факт направлення позивача
у відрядження, який судом не
досліджувався. Крім того, посилається
на те, що він не був ознайомлений з
правилами внутрішнього розпорядку на
підприємстві, та при винесенні рішення
суд першої інстанції проігнорував
порядок притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що остання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Справа № 753/3495/14 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/14178/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Набудович
І.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав належних та допустимих доказів
на підтвердження факту відсутності
його на робочому місці в період з 26.12.2013
року по 31.12.2013 року з поважних причин .

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу № 2 від 01.11.2013 року
ОСОБА_4 був прийнятий на постійну
роботу в ТОВ «Імперіал Буд Плюс» на
посаду начальника виробництва.
Підставою такого прийняття була
відповідна заява позивача (т.1, а. с. 5, 23).
Наявна доповідна записка помічника
технолога ЛКМ ОСОБА_8 та технолога ЛКМ
ОСОБА_9 про відсутність позивача на
робочому місці та в цілому на
підприємстві у період з 26.12.2013 року по
24.01.2014 року (т.1, а. с. 25-41), а також акти про
відсутність на роботі позивача за
підписом директора ТОВ «Імперіал Буд
Плюс» СаакянО.М. (т.1, а. с. 42-59).
Відповідачем було проведено службову
перевірку та за її результатами видано
накази від 27.12.2013р., 28.12.2013р., 31.12.2013р.,
08.01.2014р., 09.01.2014р., 10.01.2014р., 13.01.2014р.,
14.01.2014р., 15.01.2014р., 16.01.2014р., 17.01.2014р.,
20.01.2014р., 21.01.2014р., 22.01.2014р., 23.01.2014р.,
24.01.2014р. про надання ОСОБА_4 письмових
пояснень про причини своєї відсутності
на робочому місці у вказані дні (т. 1 а. с.
60-75). Наказом директора ТОВ «Імперіал
Буд Плюс» Саакян О.М. № 5 від 24.01.2014 року
позивача звільнено з займаної посади, у
зв'язку з прогулом без поважної причини
згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України та 27.01.2014
року ОСОБА_4 був ознайомлений з ним (т.1,
а. с. 76).

Відповідно до вимог п.4 ч.1 статті 40КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму
Верховного суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів»,при розгляді позовів
про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди
повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач був відсутній на робочому
місці з 26.12.2013 року по 26.01 2014року. Свою
відсутність на роботі пояснював тим, що
в період з 26.12.2013 року по 31.12.2013 року
перебував у відрядженні за усною
вказівкою ОСОБА_10, яка є власником ТОВ
«Імперіл Буд», тобто керівника іншого
підприємства, а після повернення з
відрядження керівництво ТОВ «Імперіал
Буд Плюс» (відповідач по справі) не
допускало його до робочого місця.

Порядок направлення працівників у
службове відрядження регулюється
Інструкцією про службові відрядження в
межах України та закордон, яке
затверджено Наказом Міністерства
Фінансів України №146 від 10.06.1999 року зі
змінами та доповненнями. Цей порядок
розповсюджується на всі підприємства і
установи незалежно від форми
власності.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції
направлення працівника підприємства у
відрядження здійснюється керівником
цього підприємства або його
заступником і оформлюється наказом
(розпорядженням) із зазначенням пункту
призначення, назви підприємства, куди
відряджений працівник строку і мети
відрядження.

Відповідно до вимог п.1.3 Інструкції
фактичний час перебування у
відрядженні визначається за
відмітками в посвідченні про
відрядження щодо відбуття з місця
постійної роботи й прибуття до місця
постійної роботи. Відмітки в
посвідченні про відрядження щодо
прибуття та вибуття працівника
завіряються тією печаткою, якою
користуються у своїй господарській
діяльності підприємства.

З наведеного можливо зробити висновок
про те,що направлення працівника у
відрядження здійснюються керівником
підприємства, з яким працівник
знаходиться в трудових відносинах, на
підставі письмового наказу. При
відбутті до відрядження працівнику
надається посвідчення про відрядження,
відмітки в якому фіксують його вибуття
та прибуття з останнього.

Враховуючи наведені обставини та те, що
позивач в порушення вимог ст.60 ЦПК
України не надав суду жодного доказу, у
розумінні вищезгаданої Інструкції, на
підтвердження знаходження його в
період з 26.12.2013 року по 31.12.2013 року у
відрядженні, колегія суддів вважає
висновки суду першої інстанції про
недоведеність позивачем факту
відсутності на робочому місті з
законних підстав правильними.

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП України
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один із таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом , якому надано
право прийняття на роботу даного
працівника.

Відповідно до ст.148 зазначеного Кодексу
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебуванням його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 Кодексу до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Враховуючи, що матеріали справи
свідчать про те, що керівник ТОВ
«Імперіал Буд Плюс», видаючи наказ про
звільнення позивача з роботи, діяв в
межах своєї компетенції та в порядок
визначений КЗпП України, колегія
суддів вважає висновки суду першої
інстанції щодо відмови у задоволення
позовних вимог позивача правильними.

Посилання апелянта на наявний оптичний
диск із записами телефонних розмов та
на пояснення свідків, що на його думку
підтверджує факт направлення його у
відрядження, не спростовують висновків
суду першої інстанції, оскільки не є
належними доказами перебування
позивача у відрядженні відповідно до
вимог вищезгаданої Інструкції.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем в
обґрунтування доводів про те, що він у
період з 26.12.2013 року по 31.12.2013 року
перебував у відрядженні у м. Львові та у
м. Торчин за усним розпорядженням
ОСОБА_10, яка є власником ТОВ «Імперіл
Буд» надано: дефектний акт від 30.12.2013
року, складений та підписаний
позивачем та інженером з питань
реконструкції та будівництва ПрАТ
«Волиньхолдинг» ОСОБА_11 (т.1, а. с. 7),
фіскальний чек з автозаправки у
Львівській області за 27.12.2013 року (т.1, а.
с. 180), чек з гіпермаркету Епіцентр у м.
Львові за 27.12.2013 року (т.1, а. с. 182) та
копія листа ОСОБА_12 про перебування
разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у відрядженні
у м. Львові за дорученням ТОВ «Імперіал
Буд» з 27.12.2013 року (т.1, а. с. 183). Разом з
тим, в матеріалах справи є нотаріально
посвідчена заява ОСОБА_12 про те, що
попередня заява про перебування у
робочому відрядженні у м. Львові з
26.12.2013 року є неправдивою та написані на
прохання ОСОБА_4 (т.1, а. с. 165).

Більш того, відповідно до листа ПАТ
«Львівська кондитерська фабрика
«Світоч» № 109 від 27.03.2014 року, не мало
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Імперіал Буд
Плюс», а громадянин ОСОБА_4 не
направлявся ТОВ «Імперіал Буд» та ТОВ
«Імперіал Буд Плюс» для виконання
гарантійних робіт (т.1, а. с. 167). ПАТ
«Волиньхолдинг» своїм листом № 170/01-12
від 28.03.2014 року повідомило, що за 2013 рік
дані про проходження інструктажів
позивачем необхідних для допуску до
роботи у товариства відсутні (т.1, а. с.
168).

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи в суді апеляційної
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вище наведене,
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а наведені в
апеляційній скарзі доводи висновок
суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий: В.В.
Саліхов

Судді: Т.О.
Невідома

А.А. Пікуль