справа № 6/489/344/14
УХВАЛА

24 грудня 2014 року
м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

державного виконавця Ширко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві подання
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про примусове проникнення до
житлового приміщення

встановив:

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції ОСОБА_1 (далі – державний
виконавець) звернувся до суду із
поданням від 04.12.2014 № 55729 в якому просив
надати доступ до житлового приміщення
по вул. Енгельса 5 для примусового
виконання рішення суду з вселення
ОСОБА_2

У поданні вказано, що на примусовому
виконанні в державного виконавця
знаходиться виконавчий лист № 2/489/968/14,
виданий Ленінським районним судом
м.Миколаєва 03.06.2014, про усунення
перешкод в користуванні і
розпорядженні ОСОБА_2 житловим
будинком № 5 по вул.Енгельса в
м.Миколаєві шляхом вселення його до
цього будинку.

Так як рішення боржником у
добровільному порядку не виконано, а
він перешкоджає безперешкодному
допуску до житлового будинку для
вселення стягувача, державний
виконавець просить надати дозвіл на
примусове проникнення до житлового
приміщення.

У судовому засіданні державний
виконавець подання підтримав та просив
задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного
виконавця, ознайомившись із
матеріалами подання, вважає його таким,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК
України питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника – фізичної особи
або особи, у якої знаходиться майно
боржника чи майно та кошти, належні
боржникові від інших осіб, або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її
відібрання, при виконанні судових
рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідні положення передбачені
пунктом 10 частини третьої статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження».

Судом встановлено, що на виконанні
державного виконавця знаходиться
виконавчий лист, виданий відповідно до
рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 03.04.2014 по справі №
2/489/968/14, про усунення перешкод у
користуванні і розпорядженні ОСОБА_2
житловим будинком № 5 по вул.Енгельса в
м.Миколаєві шляхом вселення його до
цього будинку.

Виконавче провадження з примусового
виконання вказаного рішення відкрито
постановою від 21.07.2014 із встановленням
боржнику строку для добровільного
виконання рішення суду, яке боржником у
встановлений строк не виконано.

Із матеріалів виконавчого провадження
та подання встановлено, що 07.08.2014
державним виконавцем за участю
стягувача ОСОБА_3 здійснено вихід за
місцезнаходженням житлового будинку,
але вхідні двері їм не відчинили.
Конкретний час вчинення виконавчих дій
в акті не вказано.

Іншим актом від 07.08.2014 державним
виконавцем зафіксовано, що до
державної виконавчої служби з’явилася
представник боржника ОСОБА_4 – ОСОБА_5,
яка почала надавати письмові
пояснення, але потім аркуш паперу з
поясненнями порвала.

Посилаючись на вказані обставини
державний виконавець вважає, що
боржник умисно ухиляється від
виконання рішення суду, що є підставою
для звернення до суду з поданням.

Із рішення Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 03.04.2014 вбачається, що
сторони виконавчого провадження є
співвласниками житлового будинку № 5
по вул.Енгельса в м.Миколаєві

Відповідно до частин першої – п’ятої
статті 79 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
перевіряє виконання рішення про
вселення стягувача на наступний день
після закінчення строку, встановленого
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення
державний виконавець виконує його
примусово.

Примусове вселення полягає у
забезпеченні державним виконавцем
безперешкодного входження стягувача у
приміщення, зазначене у виконавчому
документі, та його проживання
(перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний
письмово повідомити боржника і
стягувача про день і час примусового
вселення. Боржник вважається
повідомленим про примусове вселення
стягувача, якщо повідомлення надіслано
йому за адресою, за якою має
здійснюватися вселення, чи іншою
адресою, достовірно встановленою
державним виконавцем. Відсутність
боржника, повідомленого про день і час
вселення, не є перешкодою для виконання
рішення про вселення.

У разі якщо боржник перешкоджає
виконанню рішення про вселення
стягувача, на нього накладається штраф
та застосовуються інші заходи,
передбачені законом. При цьому
вселення здійснюється у присутності
понятих із залученням працівників
органів внутрішніх справ.

Про примусове вселення стягувача
державний виконавець складає акт.
Після складення акта виноситься
постанова про закінчення виконавчого
провадження.

Однак, як встановлено судом із
матеріалів виконавчого провадження
державний виконавець письмово не
повідомляв боржника і стягувача про
день і час примусового вселення, а
відтак звернення до суду для надання
дозволу на примусове входження до
житлового будинку, що за вказаних
обставин може порушити право власності
боржника, є передчасним.

Доводи державного виконавця про те, що
після складання акту про неможливість
потрапити до житлового будинку
представник боржника була присутня в
державній виконавчій службі не є
підставою для підтвердження належного
обізнаності боржника про день і час
примусового вселення стягувача до
будинку.

Керуючись статтями 293, 376 ЦПК України,
суд –

ухвалив:

У задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції – відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м.Миколаєва
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя
І.В.Коваленко