АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа №2-0/752/105/13
Головуючий у 1 - й інстанції: Колдіна О.О.
апеляційне провадження:
Доповідач: Ратнікова В.М.
№22-ц/796/2496/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Семенюк Т.А.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 25 листопада 2013 року в
цивільній справі за заявою ОСОБА_4,
зацікавлені особи Орган опіки та
піклування Голосіївської районної у
місті Києві державної адміністрації,
ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною
та призначення опікуна, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року заяву ОСОБА_4, зацікавлені особи
Орган опіки та піклування
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації, ОСОБА_3 про
визнання особи недієздатною та
призначення опікуна задоволено.

Визнано ОСОБА_3 недієздатним.
Встановлено над ОСОБА_3 опіку і
призначено його опікуном ОСОБА_4.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_3 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 25 листопада 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову
ОСОБА_4 в задоволенні заяви про
визнання ОСОБА_3 недієздатним та
призначення йому опікуна.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні
обставин, які мають значення для
справи. Посилається на те, що акт
амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи є
надуманим, неправдивим та таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи.
Для роз'яснення змісту даного акту в
суді 1-ї інстанції ним було заявлено
клопотання про виклик експертів для
надання пояснень. Проте, судом 1-ї
інстанції дане клопотання задоволено
не було, що призвело до порушення його
прав, встановлених ст.27 ЦПК України, в
тому числі, на можливість задати
питання експерту. Крім того, при
розгляді заяви суд 1-ї інстанції не
взяв до уваги, що він не перебуває на
обліку у психоневрологічному
диспансері, а взятий лише на
консультативний нагляд.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5
проти доводів апеляційної скарги
заперечували, посилалась на те, що вони
є безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Представник Органу опіки та піклування
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації Сафонова
Світлана Іванівна також заперечувала
проти доводів апеляційної скарги та
просила рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

В лютому 2013 року мешканці будинку
АДРЕСА_1 звернулись до Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Голосіївського
районного управління МЧС,
Санепідемстанції Голосіївського
району з заявами про те, що ОСОБА_3 на
протязі багатьох років накопичує в
своїй квартирі сміття, квартира
відключена від усіх комунальних
послуг, в тому числі водопостачання та
каналізації, що призводить до
антисанітарних умов, як в квартирі, так
і в будинку в цілому. У зв'язку з чим,
мешканці будинку просили прийняти
негайні заходи за даним фактом.

04 лютого 2013 року комісією у складі
працівників Комунального підприємства
«ЖЕО - 112 Голосіївського району» та
мешканців будинку АДРЕСА_1 було
складено акт обстеження квартири
АДРЕСА_1 в якій проживає ОСОБА_3. В ході
обстеження було виявлено, що дві
житлові кімнати, кухня, коридор, балкон
від підлоги до стелі завалені сміттям
(пакети зі сміттям, брудне ганчір'я,
порожні та наповнені сечею пляшки,
металевий та дерев'яний брухт, тощо). У
зв'язку з чим, 02.03.2013 року рідному брату
та племіннику ОСОБА_3 було надано
дозвіл на вивіз з квартири АДРЕСА_1
сміття.

З матеріалів справи вбачається, що з
01.03.2013 року ОСОБА_3 перебував на
лікуванні в 23 відділенні Київської
міської клінічної психоневрологічної
лікарні №1.

06.03.2013 року ОСОБА_4, який є рідним
племінником ОСОБА_3, звернувся до
Голосіївського районного суду міста
Києва з заявою про визнання ОСОБА_3
недієздатним та призначення йому
опікуна.

29 квітня 2013 року Київською міською
клінічною психоневрологічною лікарнею
№1 на адресу Органу опіки та піклування
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації було
направлено повідомлення про те, що
ОСОБА_3 внаслідок стану здоров'я не
здатний самостійно захищати свої права
і виконувати свої обов'язки, зокрема,
володіти та розпоряджатися належним
йому майном, житлом, соціальними
виплатами.

Ухвалою Голосіївського районного суду
міста Києві від 30 квітня 2013 року по
справі було призначено
судово-психіатричну експертизу
проведення якої доручено Київському
міському центру судово-психіатричної
експертизи.

За результатами проведення
судово-психіатричної експертизи
експертами Київського міського центру
судово-психіатричної експертизи було
складено акт амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи за №599
від 04.07.2013 року.

14 листопада 2013 року Органом опіки та
піклування Голосіївської районної у
місті Києві державної адміністрації
Голосіївському районному суду міста
Києва було направлено подання щодо
призначення ОСОБА_4 опікуном свого
дядька ОСОБА_3.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та визнаючи
ОСОБА_3 недієздатним, встановлюючи над
ОСОБА_3 опіку і призначаючи його
опікуном ОСОБА_4, суд 1-ї інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 за станом
свого психічного здоров'я в даний час
не може усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, потребує
встановлення над ним опіки.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Згідно із ч.1 ст.30 ЦК України цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання.

Суд може обмежити цивільну
дієздатність фізичної особи або
визнати фізичну особу недієздатною в
порядку, встановленому ЦПК України
(статті 36, 39 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України
фізична особа може бути визнана судом
недієздатною, якщо вона внаслідок
хронічного, стійкого психічного
розладу не здатна усвідомлювати
значення своїх дій та (або) керувати
ними.

Відповідно до акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи за №599
від 04.07.2013 року, ОСОБА_3 на даний час
страждає стійким хронічним
психіатричним захворюванням:
органічне ураження головного мозку
судинно-атрофічного ґенезу з помірно
вираженим психоорганічним синдромом,
параноїдними включеннями та
конфабуляторними епізодами (МКХ -10 F07.9).
На даний час ОСОБА_3 за своїм психічним
станом нездатний розуміти значення
своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3
потребує встановлення над ним опіки.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
погоджується, з висновком суду 1-ї
інстанції про наявність правових
підстав для визнання ОСОБА_3
недієздатним.

Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун
або піклувальник призначаються
переважно з осіб, які перебувають у
сімейних, родинних відносинах з
підопічним, з урахуванням особистих
стосунків між ними, можливості особи
виконувати обов'язки опікуна чи
піклувальника, а відповідно до ч. 5 ст. 63
ЦК України фізичній особі може бути
призначено одного або кількох опікунів
чи піклувальників.

Згідно вимог ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун
зобов'язаний дбати про підопічного, про
створення йому необхідних побутових
умов, забезпечення його доглядом та
лікуванням.

Орган опіки та піклування
Голосіївської районної у місті Києві
державної адміністрації в поданні
№100-10757 від 14.11.2013 року вважає за
доцільне, в разі визнання ОСОБА_3
недієздатним, призначити його опікуном
племінника ОСОБА_4.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає висновок суду 1-ї
інстанції прийшов до вірного та
обґрунтованого висновку про
призначення опікуном ОСОБА_3 його
племінника ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд 1-ї
інстанції правильно визначив характер
правовідносин між сторонами,
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, надав вірну правову
оцінку доказам у справі та дійшов
законного та обґрунтованого висновку
про задоволення заяви ОСОБА_4,
зацікавлені особи Орган опіки та
піклування Голосіївської районної у
місті Києві державної адміністрації,
ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною
та призначення опікуна.

Доводи апеляційної скарги про те, що
акт амбулаторної комісійної
судово-психіатричної експертизи є
надуманим, неправдивим та таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про
психіатричну допомогу» встановлено, що
кожна особа вважається такою, яка не
має психічного розладу, доки наявність
такого розладу не буде встановлено на
підставах та в порядку, передбачених
цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
психіатричну допомогу», діагноз
психічного розладу встановлюється
відповідно до загальновизнаних
міжнародних стандартів діагностики та
Міжнародної статистичної класифікації
хвороб, травм і причин смерті,
прийнятих центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я для застосування в
Україні.

Згідно з положеннями ст.27 вказаного
Закону, виключно компетенцією
лікаря-психіатра або комісії
лікарів-психіатрів є встановлення
діагнозу психічного захворювання,
прийняття рішення про необхідність
надання психіатричної допомоги в
примусовому порядку або надання
висновку для розгляду питання,
пов'язаного з наданням психіатричної
допомоги в примусовому порядку. При
наданні психіатричної допомоги
лікар-психіатр, комісія
лікарів-психіатрів незалежні у своїх
рішеннях і керуються лише медичними
показаннями, своїми професійними
знаннями, медичною етикою та законом.
Лікар-психіатр, комісія
лікарів-психіатрів несуть
відповідальність за прийняті ними
рішення відповідно до закону.

За змістом ст. 25 Закону України «Про
психіатричну допомогу», ст. 9 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я» рішення про
обмеження прав громадян, пов'язані із
станом їх здоров'я, можуть бути
оскаржені в судовому порядку.

Акт амбулаторної судово-психіатричної
експертизи за №599 від 04.07.2013 року
відповідає вимогам Порядку проведення
судово-психіатричної експертизи,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України №399 від
08.10.2001р., зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 01.03.2002р. за №219/6507 і
містить вступну, досліджувальну,
мотивувальну частини і висновок, є
чинним, ніким не скасованим та в
судовому порядку апелянтом не
оскаржений.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, а частинами 1, 4
статті 60 ЦПК встановлено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, заперечень,
крім випадків, установлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
27 лютого 2014 року було призначено
повторну судово-психіатричну
експертизу ОСОБА_3, проте, він жодного
разу не з»явився на виклики експертів і
12 грудня 2014 року справу було повернуто
до апеляційного суду без проведення
повторної експертизи.

Доводи апеляційної скарги апелянта про
те, що висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи та вимогам
закону, колегія суддів вважає
безпідставними, так як суд повно та
об'єктивно встановив дійсні обставини
справи, дослідив надані сторонами
докази, дав їм правильну правову оцінку
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: