Справа № 185/8047/14-ц
Провадження № 2/188/792/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2014 року
Петропавлівський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді
Ніколаєвої І.К.

при секретарі
Карпенко С. М.

прокурора
Замула Т.М.

представника органу опіки та
піклування Петропавлівської РДА
Ляхимець С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Петропавлівка цивільну
справу за позовом:

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовною
заявою до ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав.

В обґрунтування позову
зазначила, що з 2006 року вона
перебувала у громадському шлюбі з
ОСОБА_3 Під час спільного проживання, у
них народився син ОСОБА_4. про що в
книзі реєстрації народжень 25.03.2008 року
зроблено актовий запис за № 284 та
видано свідоцтво про народження серії
НОМЕР_1 від25.03.2008 року.

З 2011 року Позивач і Відповідач
перестали проживати однією сім'єю та
вести спільне господарство, з моменту
розтавання і по день подачі позовної
заяви до суду Відповідач бачив сина
лише один раз.

Ніякої матеріальної допомоги на
утримання дитини Відповідач не надавав
і не надає не піклується про його
фізичний та духовний розвиток, не
спілкується з дитиною взагалі.

Відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків по вихованню дитини навіть
не цікавиться життям жодного разу не
відвідував сина вдома не забирав
дитину з дитячого садочку не
відвідував батьківські збори дитячого
садка.

Відповідач відповідно до заяви
від 07.08.2014 року, яка посвідчена
приватним нотаріусом Павлоградського
міського нотаріального округу дає
згоду на позбавлення його батьківських
прав відносно свого малолітнього сина
ОСОБА_4 та просить слухати справу в його
відсутність , всі ці дії Відповідача
свідчать що він самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків .

Тому Позивачка змушена
звернутися до суду з позовною заявою
на підставі Закону України «Про
охорону дитинства» ст.164-166 сімейного
кодексу України ст.3,88,118,122 ЦПК України

В судове засідання
позивач з'явилася просила позбавити
Відповідача батьківських справ
відносно сина ОСОБА_4 2008 року
народження. Відповідач самоусунувся
від виконання своїх батьківських
обов'язків, навіть написав відмову від
власної дитини.

Відповідач належним чином
повідомлений в судове засідання не
з'явився , клопотань про перенесення
слухання справи від нього не надходило.
Відповідно до положень ч.2 ст.158
Цивільного процесуального кодексу
України , суд вважає, що рішення у
справі можливо постановити при
проведенні судового засідання за
відсутності відповідача.

У матеріалах справах є заява
Відповідача від 07.08.2014 року, яка
посвідчена приватним нотаріусом
Павлоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, де ОСОБА_3
дає свою згоду на позбавлення його
батьківських прав відносно свого
малолітнього сина, та просить
розглядати справу про позбавлення
батьківських прав без його
присутності.

Третя особа по справі служба у
справах дітей Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області в
судове засідання не з'явилися надали
заяву про слухання справи у їх
відсутність, проти позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав не заперечували.

В матеріалах справи мається
інформація про сім'ю ОСОБА_2 служби у
справах дітей Павлоградської міської
ради Дніпропетровської області де
зазначено про можливість позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
малолітнього сина., та Акту обстеження
житлово-побутових умов проживання.
Позивача по справі, де зазначено що
житлово-побутові умови проживання для
дитини визнані добрими, та мається все
необхідне для навчання, виховання та
розвитку дитини.

Третя особа по справі Орган опіки
та піклування Петропавлівської
районної ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області не
заперечував проти позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав відносно свого сина,
так як він добровільно відмовився
надавши нотаріальну заяву.

Прокурор не заперечував проти
позбавлення батьківських прав
Відповідача по справі так, як він
особисто надав заяву посвідчену
нотаріусом, виходячи з його дії можливо
вважати, що Відповідач самоусунувся
від виконання батьківських
обов'язків.

Вивчивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що з 2006 року
сторони перебували у громадському
шлюбі.

Під час спільного проживання, у
них народився син ОСОБА_4,що
підтверджується актовий запис за № 284
в книзі реєстрації свідоцтво про
народження серії НОМЕР_1 від 25.03.2008 року.

Ніякої матеріальної
допомоги на утримання дитини
Відповідач не надавав і не надає не
піклується про фізичний та духовний
розвиток, не спілкується з дитиною
взагалі. Відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Відповідач відповідно до заяви
від 07.08.2014 року, яка посвідчена
приватним нотаріусом Павлоградського
міського нотаріального округу дає
згоду на позбавлення його батьківських
прав відносно свого малолітнього сина
ОСОБА_4 та просить слухати справу в його
відсутність , всі ці дії Відповідача
свідчать що він самоусунувся від
виконання своїх батьківських
обов'язків .

Задовольняючи позов, суд враховує,
перш за все інтереси дитини, умови її
нормального розвитку та виховання, як
це передбачає Закон України «Про
охорону дитинства».

Стаття 12 вказаного закону
передбачає, що виховання в сім'ї є
першоосновою дитини. На кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини. Батьки, або
особи, які їх заміняють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися за її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини.

Конвенція ООН «Про права дитини», яка
була ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789 - Х II від
27.02.91 року передбачає , що діти мають
право на особливе піклування та
допомогу.

Стаття 51 Конституції України вказує,
що батьки зобов'язані утримувати дітей
до їх повноліття

Стаття 164 ч. 1 п.2 Сімейного кодексу
України передбачає, що мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вони, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини. Так як
ухилення від виконання юридичного
обов'язку завжди свідомий акт
поведінки, оскільки особа має реальну
можливість виконати його, але не вчиняє
його. Так як відповідачі не проявляють
ніякої батьківської турботи щодо свого
сина, не займаються його вихованням,
ухиляються від виконання своїх
батьківських обов'язків, суд вважає за
необхідне задовольнити даний позов в
частині позбавлення відповідачів
батьківських прав, тим більше, що сам
відповідач з позов погодився.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного
кодексу України, особа позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.
Одночасно з позбавленням батьківських
прав суд може на вимогу позивача або за
власною ініціативою вирішити питання
про стягнення аліментів на дитину.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 212 - 215, 367 ЦПК України,
ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 11-13
Закону України «Про охорону
дитинства», ст. 164 ч.1 п.2, ст. 166 ч. 2
Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав
задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, зареєстрованого в
селі Миколаївка Петропавлівського
району Дніпропетровської області,
батьківських прав щодо
неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення суду може бути
подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяті діб після
його проголошення, особам, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час його проголошення, в той же
строк після отримання копії рішення.

Суддя І. К. Ніколаєва