Справа
№ 694/1807/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М У К Р А І Н И

18.11.2014 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 сільської ради
Звенигородського району про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини. Просила визначити
їй додатковий строк в три місяці для
подання заяви до Звенигородської
державної нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті сина
ОСОБА_5, що сталася 23 вересня 2013 року.
Позовні вимоги мотивує тим, що 23
вересня 2013 року помер її син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті сина
залишилась спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 2,35 га,
розташованої в межах ОСОБА_4 сільської
ради Звенигородського району
Черкаської області. Вона є спадкоємцем
першої черги. Інших спадкоємців немає.
Вона звернулась до Звенигородської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва про право на спадщину
по закону, але їй було відмовлено у
видачі свідоцтва в зв’язку з пропуском
строку на прийняття спадщини. Строк
вона пропустила в зв’язку з тим, що є
юридично не обізнаною та вважала, що
звертатись до нотаріальної контори
потрібно після спливу шестимісячного
терміну.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 03.11.2014 року
за клопотання позивача було змінено
неналежного відповідача ОСОБА_4
сільську раду Звенигородського району
Черкаської області на ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
які також є спадкоємцями першої черги.

В судовому засідання позивач
ОСОБА_1 позов підтримала повністю та
просила його задовольнити. Пояснила, що
крім юридичної необізнаності вона
тяжко переживала втрату сина та
періодично перебувала в стані
депресії. В лікарні вона не перебувала,
а вживала призначені ліки вдома.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 заперечила проти задоволення
позову. Пояснила, що вона не може бути
відповідачем у справі, оскільки не є
спадкоємцем померлого ОСОБА_5. Померлий
дійсно був її чоловіком, однак вони
розлучилися до його смерті 27 квітня 2004
року. Син померлого ОСОБА_3 є
спадкоємцем першої черги. На момент
смерті був неповнолітнім та бажає
прийняти спадщину після смерті батька.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив
проти позову та просив відмовити в його
задоволенні. Пояснив, що він є
спадкоємцем першої черги після смерті
батька ОСОБА_5 та бажає прийняти
належну йому спадщину.

Орган опіки та піклування
Шевченківської сільської ради
Звенигородського району звернувся до
суду із письмовою заявою про розгляд
справи за відсутності їх представника.
Не заперечують проти прийняття
спадщини неповнолітнім ОСОБА_3

Заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовна
заява не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року
помер ОСОБА_5 (а.с. 9) та після його смерті
відкрилась спадщина, до складу якої
входить земельна ділянка площею 2,35 га
в с. Тарасівка Звенигородського району
Черкаської, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку (а.с. 8).

Заповіту померлий ОСОБА_5 не залишив, а
тому спадкування має відбуватись за
законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про
народження відповідача ОСОБА_3 він є
рідним сином померлого ОСОБА_5 та на
момент смерті спадкодавця був
неповнолітнім (а.с. 29).

Відповідно до ст. 1268 ЦК
України малолітня,
неповнолітня,недієздатна особа, а
також особа, цивільна дієздатність
якої обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами другою –
четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Таким чином, неповнолітній
син померлого ОСОБА_5 – відповідач у
справі ОСОБА_3 вважається таким, що
прийняв спадщину.

З копії свідоцтва про
розірвання шлюбу (а.с. 26) вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 розірвала шлюб з
спадкодавцем ОСОБА_5 задовго до його
смерті - 27 квітня 2004 року, а тому на час
відкриття спадщини не була його
спадкоємцем та не може бути
відповідачем у справі (а.с. 26).

Відповідно до свідоцтва про
народження позивач ОСОБА_1 є матір’ю
спадкодавця ОСОБА_5 та відповідно
спадкоємцем першої черги за законом
(а.с. 7).

Відповідно до ст. 1269 ЦК
України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Позивач на час відкриття
спадщини не проживала разом із
спадкодавцем та пропустила
шестимісячний строк на прийняття
спадщини.

Відповідно до постанови про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
Звенигородської державної
нотаріальної контори № 2818/02-31 від 23.09.2014
року після смерті ОСОБА_5, який помер 23
вересня 2013 р., за № 370/2014 була заведена
спадкова справа. З заявою про
прийняття спадщини звернулась його
мати ОСОБА_1 Інші спадкоємці до
нотаріальної контори не звертались,
свідоцтво про право на спадщину не
видавалось. Видати свідоцтво про право
на спадщину ОСОБА_5, неможливо в
зв’язку з тим, що для прийняття
спадщини Законом встановлено
шестимісячний термін з дня смерті
спадкодавця. ОСОБА_1 пропустила
вищевказаний термін (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1272 ЦК
України, якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З роз’яснень, що містить
постанова № 7 Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року
вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причин пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
причинами є причини, пов’язані з
об’єктивними, непереборними,
істотними труднощами для спадкоємця на
вчинення цих дій.

При цьому судом не можуть
бути визнані поважними такі причини
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини як юридична
необізнаність позивача щодо строку та
порядку прийняття спадщини,
необізнаність особи про наявність
спадкового майна, похилий вік,
непрацездатність, незнання про
існування заповіту, встановлення судом
факту, що має юридичне значення для
прийняття спадщини(наприклад,
встановлення факту проживання однією
сім’єю), невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Враховуючи те, що позивач пропустила
строк для прийняття спадщини та не
надала суду доказів поважності причин
пропуску цього строку, суд вважає, що
строк нею пропущено без поважних
причин. Крім того, відповідач ОСОБА_3,
який є неповнолітнім сином спадкодавця
та прийняв спадщину, заперечує проти
продовження строку для прийняття
спадщини позивачу.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК
України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення
додаткового строку на прийняття
спадщини – відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 21
листопада 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через
Звенигородський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.М. Нестерук