Номер провадження: 22-ц/785/9646/14
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача
громадська організація «Комітет
захисту прав мінорітарних акціонерів
ЗАТ «Полярна Зірка» про відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014
року,

встановила:

20 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
на стороні позивача ГО «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
ЗАТ «Полярна зірка» про відшкодування
моральної шкоди, та просила суд визнати
незаконними дії ОСОБА_4 щодо продажу
майна АТЗТ «Полярна зірка» та
неотримання АТЗТ «Полярна зірка»
коштів за продаж даного майна та
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

В обгрунування позову ОСОБА_3
послалась на те, що вона працювала в ЗАТ
(АТЗТ) «Полярна Зірка» з 1953 року по 2001
рік.

Після приватизації даного
підприємства, яке відбулось у 1994 році,
працівники стали акціонерами простих
іменних акцій. Позивач є власником
сертифіката серії НОМЕР_1, дата видачі 25
грудня 2003 року на 59 штук цінних паперів,
на придбання яких вона витратила всі
свої заощадження. Ці акції
підприємства були в неї єдиною надією
на забезпечену старість. Акціонерам
повинні були виплачуватись дивіденди,
але вони виплачувались лише два рази.
Припинення виплат дивідендів по акціях
означало фактичну втрату всіх
заощаджень, накопичених за роки важкої
праці, що завдало їй важкий моральний
удар. Позивач зазначила, що у зв'язку з
вчиненням незаконних дій з боку
генерального директора АТЗТ «Полярна
зірка» ОСОБА_4, пов'язаних з
неотриманням та не внесенням грошових
коштів на розрахунковий рахунок чи в
касу ЗАТ (АТЗТ) «Полярна зірка», а також
пов'язаних з банкрутством
підприємства, позивачеві було завдано
моральної шкоди. З метою відновлення
свого порушеного права, позивач
звернулась з вказаним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позовної
заяви заперечував в повному обсязі,
просив відмовити у задоволенні позову.
Свою позицію обґрунтував тим, що
будь-яких правових відносин між двома
фізичними особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
існувало та не існує. Позивач працювала
на підприємстві, директором якого був
відповідач, який також був найманим
працівником. Отже між ними існували
лише відносини як між робітником та
керівником підприємства, яке не
знаходилося у приватній власності
ОСОБА_4, а було акціонерним товариством.
ОСОБА_3 брала участь у загальних зборах
ЗАТ (АТЗТ) «Полярна Зірка» від 07 травня
2004 року, яким і проводилось відчуження
майна юридичної особи на користь
підприємства ТОВ «Анастасія - 2000» та ПП
«Галина». Відповідач заперечував проти
факту заподіяння моральної шкоди
позивачу, оскільки не має, на його
думку, доказів підтвердження
причинно-наслідкового зв'язку між
ліквідацією ЗАТ (АТЗТ) «Полярна Зірка»,
будь-якими діями ОСОБА_4 та моральною
шкодою, щодо заподіяння якої звернувся
позивач до суду.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 19 вересня 2014 року у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_3
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права; неповне
з'ясування судом обставин.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне задовольнити її частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, районний суд
виходив з наступного.

ОСОБА_3 працювала на підприємстві з 1953
року по 2001 рік, спочатку в Одеському
міському холодильнику, а потім у ЗАТ
(АТЗТ) «Полярна зірка», що
підтверджується копією трудової
книжки.

У 1994 році відбулася приватизація
даного підприємства. Працівники стали
акціонерами простих іменних акцій,
позивачем було придбано 59 одиниць
іменних акцій ЗАТ (АТЗТ) «Полярна
зірка», відповідно сертифікату серії
НОМЕР_1, дата видачі 25 грудня 2003 рік.

Постановою Господарського суду
Одеської області по справі № 7/441-06-13712
від 02 липня 2007 року АТЗТ «Полярна
зірка» було визнано банкрутом у зв'язку
з наявністю заборгованості щодо сплати
податків до державного бюджету та
відсутності майна та грошових коштів у
підприємства для погашення такої
заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області про ліквідацію банкрута та
припинення провадження у праві від 20
вересня 2007 року по справі № 7/441-06-13712
було припинено діяльність АТЗТ
«Полярна зірка».

Державна податкова інспекція у
Приморському районі м. Одеси
зверталась до Господарського суду
Одеської області із заявою, в якій
просила визнати банкрутом АТЗТ
«Полярна Зірка», у зв'язку з
неспроможністю сплатити
заборгованість перед бюджетом після
настання встановленого строку в сумі 232
494, 28 грн.

По обставинам ліквідації ЗАТ (АТЗТ)
«Полярна Зірка» відсутній
обвинувальний вирок в рамках
кримінальної справи, відповідач ОСОБА_4
не притягувався до кримінальної
відповідальності на скоєння
кримінального правопорушення.

Судовими рішеннями, які набрали
законної сили, постановою про відмову у
порушенні кримінальної справи, яка не
скасована, підтверджується, що у діях
ОСОБА_4 відсутні ознаки кримінального
правопорушення.

Факт заподіяння моральної шкоди
позивач пов'язує з ліквідацією
юридичної особи ЗАТ (АТЗТ) «Полярна
Зірка».

Між тим, ЗАТ (АТЗТ) «Полярна Зірка» було
визнано банкрутом Ухвалою
Господарського суду Одеської області
від 02 липня 2007 року.

Ухвалою від 20 вересня 2007 року
Господарським судом Одеської області
ЗАТ (АТЗТ) «Полярна Зірка» було
ліквідовано, припинено діяльність цієї
юридичної особи.

До суду не надано належних доказів,
щодо обґрунтування та підтвердження
порушених прав позивача ОСОБА_3

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно відмови у у задоволенні
вищевказаного позову.

При цьому, судова колегія зазначає
наступне.

Згідно роз'яснень даних у п.п. 4, 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року ( з
наступними змінами ) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", у
позовній заяві має бути зазначено, в
чому полягає для позивача моральна
шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно, з яких
міркувань він виходив, визнаючи розмір
шкоди, та якими доказами це
підтверджується.

При вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність самої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останньої в її заподіянні, а також
інші обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довела ті обставини, на які вони
посилались як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Посилання апеляційної скарги на те,
що дана справа була розглянута за
відсутності належним чином
повідомленого відповідача, не може
бути підставою для скасування
правильного по суті рішення виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть
участь у справі, про дату судового
засідання врегульовано ст. 74 ЦПК
України.

Належне повідомлення осіб, які беруть
участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст.
158 ЦПК України), участь у справі є
процесуальним правом таких осіб (ст. 27
ЦПК України).

З матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що суд першої інстанції при
розгляді цієї справи допустив деякі
порушення норм діючого ЦПК України,
пов'язані з належним сповіщенням
сторін по даній справі про час та місце
судового засідання.

Однак, судова колегія вважає, що
порушення норм цивільного
процесуального законодавства України,
які були допущені судом першої
інстанції при розгляді зазначеної вище
справи, не призвели до неправильного
вирішення цієї справи на підставах
викладених вище.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК
України, перебіг строку позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відмовляючи в задоволенні позову
також, в зв'язку з пропуском строку,
районний суд належним чином не
перевірив вищезазначене.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка не пропустила строк позовної
давності для звернення до суду з
вищевказаним позовом.

Крім того, Постановою Верховного Суду
України від 18 грудня 2009 року «Про
судове рішення у цивільній справі» №14
роз'яснено, що встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущений без
поважних причин, суд у рішенні зазначає
про відмову в позові з цих підстав, якщо
при застосуванні позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні вищевказаного позову, як з
підстав необґрунтованості позовних
вимог, так у зв'язку з пропуском строку
позовної давності, суд першої
інстанції усупереч наведеним
роз'ясненням не врахував, що ці
підстави є взаємовиключними та при
вирішенні позову одночасно
застосовуватися не можуть.

Виходячи з наведеного, з мотивувальної
частини рішення суду першої інстанції
підлягає виключенню посилання суду на
пропуск позивачем строку для звернення
до суду, як на одну з підстав відмови в
задоволенні вищевказаного позову.

В іншій частині рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на
стороні позивача громадська
організація «Комітет захисту прав
мінорітарних акціонерів ЗАТ «Полярна
Зірка» про відшкодування моральної
шкоди підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 3 ч. 1 ст.
307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 19 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на
стороні позивача громадська
організація «Комітет захисту прав
мінорітарних акціонерів ЗАТ «Полярна
Зірка» про відшкодування моральної
шкоди - змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 19 вересня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на
стороні позивача громадська
організація «Комітет захисту прав
мінорітарних акціонерів ЗАТ «Полярна
Зірка» про відшкодування моральної
шкоди посилання про пропуск ОСОБА_3
строку для звернення до суду з
вищевказаним позовом.

В іншій частині рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 19 вересня 2014
року по цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на
стороні позивача громадська
організація «Комітет захисту прав
мінорітарних акціонерів ЗАТ «Полярна
Зірка» про відшкодування моральної
шкоди - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда