АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
про стягнення компенсації за заподіяну
моральну шкоду, -

в с т а н о в
и л а:

11 серпня 2014 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про стягнення компенсації за заподіяну
моральну шкоду.

Не погодившись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
провадженні Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області знаходиться кримінальна
справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369
КК України.

Під час розгляду зазначеної
кримінальної справи, в судовому
засіданні Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області, в ході допиту ОСОБА_5 в якості
свідка, остання зазначила про те, що
начебто ОСОБА_4 замовив її вбивство.

В даному судовому засіданні
ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_4 таким чином
намагався їй помститися за те, що вона
звернулася до УСБУ України в
Дніпропетровській області із заявою
щодо його протиправних дій у зв'язку з
вимаганням неправомірної вигоди на
вирішення питання. Після того, як
позивач був затриманий із грошима
працівниками УСБУ, він намагається їй
помститися.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів є, в т.ч. відшкодування
моральної шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно із вимогами постанови Пленуму
Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р.
суди при розгляді цивільних справ про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди повинні керуватися наступним: п. 4
позивач повинен зазначити, в чому саме
полягає шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується; п. 5
ч. 2 - відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні; п. 9 -
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

За встановлених в судовому засіданні
обставин, суд першої інстанції вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_4 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки заяви
відповідача під час судового розгляду
кримінальної справи про те, що позивач
начебто замовив її вбивство, повинні
розглядатися і вирішувати в порядку
досудового розслідування та судового
провадження за правилами визначеними
кримінально-процесуальним
законодавством України, і таким заявам
відповідача здійсненим під час її
допиту в судовому засіданні в якості
свідка в кримінальній справі також має
право дати належну правову оцінку суд у
провадженні якого перебуває така
справа, враховуючи межі пред'явленого
ОСОБА_4 обвинувачення.

В судовому засіданні не доведено, що
відносно позивача відповідачем були
вчинені дії, що реально спричинили йому
моральну шкоду, яким саме немайновим
правам позивача було спричинено таку
шкоду і на які нематеріальні блага
позивача вони посягають, не доведено в
чому полягають душевні, фізичні
страждання позивача, та не
підтверджено, що саме кошти в розмірі
25000,00 грн. компенсують його моральні
страждання та переживання.

Враховуючи встановлені обставини у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

З таким рішенням суду першої інстанції
погоджується й колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
незгоди з рішення суду та тлумаченням
норм чинного законодавства на власний
розсуд.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджено наявні в
матеріалах справи докази, надано
об'єктивну оцінку та ухвалено
вмотивоване рішення, а тому підстави
для його зміни чи скасування відсутні,
оскільки воно являється таким, що
відповідає нормам чинного
законодавства .

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинне з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді