Справа № 759/3564/14-ц № апеляційного
суді першої інстанції: Борденюк
В.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі:
головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко
Н.О., Стрижеуса А.М.,

при
секретарі:ПікалоК.В.

за участю: представника прокуратури -
Стретович М.О.

представника
заінтересованої особи - Баранова М.С.

представника позивача -
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Прокурора
Святошинського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
м.Києва на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 21 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_8 про повернення я сплачених
коштів, стягнення штрафу за договором
підряду та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_7
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_8 про повернення
сплачених коштів та стягнення штрафу
за договором підряду. Свої вимоги
мотивував тим, що відповідач,
зобов'язавшись за договором підряду
виконати роботи з будівництва житлової
будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_1
загальною площею 162 кв.м.,
домоволодіння, яке складається з
житлового будинку літ.»б» загальною
площею 158,7 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 та отримати у
встановленому законодавством порядку
всі документи, що підтверджують право
власності замовника на
реконструйоване майно, своїх
зобов'язань, що визначені у п.1.10
договору підряду повністю не виконав,
документи, що підтверджують право
власності замовника на
реконструйоване майно не отримав. У
зв'язку з тим, що незважаючи на
проведену ним оплату послуг
відповідача по отриманню у
встановленому законодавством порядку
всі документи, що підтверджують право
власності замовника на
реконструйоване майно , останній свої
зобов'язання не виконав просив
стягнути з ОСОБА_8 5000 грн. та 500 грн.
штрафу

В ході розгляду справи позивач свої
вимоги збільшив і просив визнати за ним
право власності на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 162 кв.м., та на житловий
будинок, загальною площею 158,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Святошинського районного
суду м.Києва від 21 березня 2014 року
частково задоволені позовні вимоги
ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_8 5000 грн.
сплачених грошових коштів по договору
підряду від 20 листопада 2011 року та
штраф у розмірі 500 грн.

Визнано право власності за ОСОБА_7 на
житловий будинок, загальною площею 158,7
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7
судовий збір у розмірі 1500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням,
прокурор Святошинського району м.Києва
в інтересах держави в особі Київської
міської ради та Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, зазначив, що задовольняючи
позов, суд не врахував, що факт набуття
права власності на новостворене
нерухоме майно, яке згідно ст.331 ЦК
України виникає з моменту державної
реєстрації, не доведений. Крім того,
матеріали справи взагалі не містять
жодного дозвільного документа,
необхідність яких визначена земельним
та містобудівним законодавством, а
також доказів того, що новозбудоване
нерухоме майно було прийнято в
експлуатацію та пройшло державну
реєстрацію. Ухвалюючи рішення, судом не
надано оцінку тому факту, що
будівництво спірного об'єкту
здійснювалось в порушення вимог
чинного містобудівного законодавства,
без належних дозвільних документів, а
отже є самочинним будівництвом.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач за зустрічним позовом
звертався до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві. Крім того, на думку апелянта,
суд першої інстанції в порушення вимог
ст.ст.33,35,36 ЦПК України фактично прийняв
рішення, яке стосується інтересів
Київської міської ради, як власника
земельної ділянки, та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м.Києві, як органу, на який
покладено обов'язок приймати в
експлуатацію закінчені будівництвом
об'єкти, не залучивши їх до участі у
розгляді справи.

В судове засідання ОСОБА_8 не з'явилася,
про день та час розгляду справи
повідомлена, надала суду письмову
заяву, в якій просить справу розглядати
без її участі (а.с.73).

Прокурор Стретович М.О. та представник
Київської міської ради Баранов М.С.
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала і просила рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з
наступного.

ОСОБА_7 належить на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 10 липня 2003 року 1 / 2
частина житлового будинку ( в літ.А)
(загальна площа 186,5 кв.м., житлова - площа
- 118,50 кв.м.) по АДРЕСА_2 та на підставі
договору дарування від 31 грудня 2004
року 1/ 2 частина житлового будинку № 26
(під літ.А) (загальна площа 186,5 кв.м.,
житлова - площа - 118,50 кв.м.) по АДРЕСА_2.

Крім того, житловий будинок АДРЕСА_2
належить ОСОБА_7 на підставі договорів
купівлі - продажу укладених із ОСОБА_9 4
жовтня 2013 року та 10 жовтня 2013 року
відповідно під номерами 826,843.

12 листопада 2011 року між ОСОБА_7, як
замовником, та ОСОБА_8, як підрядником,
укладено договір підряду, згідно з
умовами якого підрядник зобов'язався
своїми або залученими силами і
засобами виконати роботи з будівництва
житлової будівлі, що знаходиться по
АДРЕСА_1 загальною площею 162 кв.м.,
домоволодіння, яке складається з
житлового будинку літ «Б» загальною
площею 158,7 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 відповідно до вимог
проектної документації та проекту
виконання робіт, у визначені цим
договором строки, та передати виконані
роботи замовнику, а замовник
зобов'язується надати підряднику фронт
робіт, проектну документацію,
забезпечити приймання виконаних
підрядником робіт та повністю оплатити
роботи підрядника. Крім того, за
умовами цього договору підрядник
зобов'язався отримати у встановленому
законодавством порядку всі документи,
що підтверджують право власності
замовника на реконструйоване майно
(п.1.10).

Строк виконання зобов'язань визначений
сторонами 20 листопада 2012 року.

Будівельні роботи підрядником
виконані, на підтвердження чого
наданий акт виконаних робіт від 1
листопада 2012 року. Зобов'язання, що
визначені у п.1.10 договору підрядником
не виконані, за порушення строків
виконання підрядником зобов'язань
договором передбачено сплата штрафу у
розмірі 0,5 % від вартості невиконаних в
строк робіт за кожен день прострочення,
але не більше 10 % від вартості
невиконаних в строк робіт. За договором
вартість послуг по отриманню
правовстановлюючих документів
становить 5000 грн., а отже за часткове
невиконання договору штраф становить
500 грн.

Виходячи із доведеності факту
невиконання ОСОБА_8 робіт по отриманню
правовстановлюючих документів, суд
першої інстанції з посиланням на умови
договору та на положення ст.ст. 526, 610, 612,
837, 846, 883 ЦК України вважав
обґрунтованими вимоги про стягнення з
відповідача сплачених ОСОБА_7 грошових
коштів по договору підряду від 20
листопада 2011 року в сумі 5000 грн. та
штрафу у розмірі 500 грн. Крім того,
враховуючи ст.41 Конституції України,
ст.ст.16, 181, 321, 328, 376, 386,876 ЦК України, суд
першої інстанції дійшов висновку, що є
всі правові підстави для визнання за
позивачем ОСОБА_7 права власності на
самочинне будівництво.

Однак з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання за ОСОБА_7 права власності на
житловий будинок, загальною площею 158,7
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 колегія суддів не
погоджується, вважає їх такими, що не
відповідають обставинам справи, а
обставини справи, які суд вважав
встановлені, не доведені належними та
допустимими доказами, висновки суду
зроблені з порушенням норм
матеріального права.

За умовами договору будівельного
підряду № 25 від 20 листопада 2011 року
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
остання зобов'язалася отримати у
встановленому законодавством порядку
всі документи, що підтверджують право
власності замовника на
реконструйоване майно.

Обставини невиконання відповідачем
своїх обов'язків та не отримання
передбачених законодавством
документів про підтвердження права
власності ОСОБА_7 на новостворене
майно, на що посилається позивач в
обґрунтування своїх вимог, не можуть
бути підставою для задоволення позову
про визнання права власності на
новозбудований будинок, оскільки за
змістом ст.ст. 328, 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно набувається у встановленому
законом порядку, а не визнається судом.

Відповідно до правової позиції,
викладеної Верховним Судом України у
постанові від 5 лютого 2014 року по справі
№ 6-131цс13, застосування якої є
обов'язковим в силу ст.360-7 ЦПК України,
порядок та умови набуття права
власності на новостворене майно
врегульовані положеннями статті 331 ЦК
України. Зазначена стаття не
передбачає можливості виникнення
права власності на новостворене
нерухоме майно за рішенням суду.

Також Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п.15 Постанови № 5
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав» від 7 лютого 2014 року
роз'яснив, що до моменту державної
реєстрації права власності на
новостворене нерухоме майно не виникає
( ст.331 ЦК України). Законом не
передбачено можливість визнання права
власності на новостворене майно в
судовому порядку, якщо право власності
на таке майно не було зареєстроване
раніше у встановленому законодавством
порядку.

Крім того, матеріали справи не містять
жодного дозвільного документа,
необхідність отримання яких визначена
містобудівним законодавством (
зокрема, Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»), а також доказів того, що
новозбудоване нерухоме майно на час
розгляду справи було прийняте в
експлуатацію та пройшло державну
реєстрацію. Також в матеріалах справи
відсутні докази того, що позивач або за
його дорученням відповідач зверталися
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві з заявою про прийняття об'єкта в
експлуатацію.

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Таким чином, за відсутності доказів про
те, на якій земельній ділянці
розташований житловий будинок, кому
саме належить дана земельна ділянка,
наявності у позивача необхідної
містобудівельної документації, а також
доказів про прийняття в експлуатацію
вказаного нерухомого майна та його
державної реєстрації, судом першої
інстанції зроблено необґрунтовані
висновки про набуття позивачем права
власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

За таких обставин, рішення
Святошинського районного суду м.Києва
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права
власності на житловий будинок
загальною площею 158,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора
Святошинського району міста Києва
поданою в інтересах держави в особі
Київської міської ради, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю м.Києва - задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 21 березня 2014 року в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права
власності на житловий будинок
загальною площею 158,7 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: