Справа № 202/7510/14-ц
№2/0202/4583/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді:
Бєсєди Г.В.

при секретарі:
Подгородному П.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
припинення дії договору завдатку, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська звернулась
ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про
припинення дії договору завдатку.

В обґрунтування поданої заяви позивач
зазначила, що 10 січня 2013 року між нею та
відповідачем було укладено договір
завдатку 64/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_2. Зазначала, що право власності
на зазначене домоволодіння виникло у
неї ще до укладання шлюбу та зазначена
частина нерухомого майна належить їй
на підставі договору дарування. За
договором завдатку від 10 січня 2013 року
нею було отримано від ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 243 900, 00 грн., що в
еквіваленті складало 30 000 доларів США.
Отримані кошти, 30 000 доларів CША в той же
день були позичені нею її чоловіку
ОСОБА_3 та його знайомим ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 для придбання устаткування для
підприємницької діяльності. Наголошує,
що оскільки договір завдатку укладався
для забезпечення основного
зобов'язання відповідно до ст. 570, 571 ЦК
України, а договір-купівлі продажу 64/100
частини домоволодіння АДРЕСА_2 між ними
не був укладений, а фактично отримані
кошти 30 000 доларів США за договором
позики від 10 січня 2013 року були
позичені нею ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
то на неї ліг тягар відповідальності за
повернення коштів 30 000 доларів США
позикодавцю ОСОБА_2 З метою припинення
первісного зобов'язання вона
запропонувала всім учасникам
врегульовати питання повернення боргу
30000 доларів США усіма боржниками шляхом
укладання договору позики з ОСОБА_2 та
всіма позичальниками. Така угода про
новацію боргу за договором завдатку
ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 в позикове
зобов'язання шляхом укладання договору
позики була узгоджена позикодавцем
ОСОБА_2 та позичальниками ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 За згодою всіх
сторін на вимогу позикодавця ОСОБА_2
про збільшення суми боргового
зобов'язання замість суми боргу в сумі
30000 доларів США за договором завдатку
від 10.01.2013 р. був укладений договір
позики № 16/07-2013 від 16 липня 2013 року між
позикодавцем ОСОБА_2 та позичальниками
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на
загальну суму 40 000 доларів США із
солідарним зобов'язанням всіх
учасників правочину. У зв'язку з тим, що
жодна із сторін не мала наміру укладати
договір купівлі-продажу і не направила
другій стороні пропозицію про
укладення договору купівлі-продажу 64/100
частини домоволодіння АДРЕСА_2, а
фактично була здійснена новація суми
боргу 30 000 доларів США за договором
завдатку від 10 січня 2013 року в позикове
зобов'язання за договором позики від 16
липня 2013 року, тому відповідно до умов
п. 8 договору завдатку від 10.01.2013 р.
вважає, що зобов'язання за цим
договором припиняються.

Позивач та її представник в судове
засідання з'явились, підтримали
викладені в позовній заяві обставини
та просили суд задовольнити позовну
заяву. Позивач зазначала, що договір
завдатку дійсно був нею підписаний, за
проханням її чоловіка, однак вона не
мала намір продавати частину будинку,
яка їй належить, а договір завдатку був
необхідний для отримання грошових
коштів в позику для розвитку бізнесу.

Представник відповідача також в
судові засідання з'являвся,
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Подав суду письмові
заперечення, в яких зазначив, що дійсно
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 10 січня 2013 року
було укладено договір завдатку.
Зазначає, що за змістом укладений
договір не є договором завдатку, а є
попереднім договором. Наголошує, що на
виконання умов договору через
нотаріуса 23.12.2013 року позивачу було
направлено заяву про намір укласти
договір купівлі-продажу 64/100 частин
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2. Заява була отримана
ОСОБА_1 24.12.2013 року. У зазначений в заяві
час, а саме 09 січня 2014 року об 11 годин 00
хвилин, відповідач прибув до
нотаріальної контори для укладання
договору купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння. Однак, позивач
ухилилась від укладення договору
купівлі-продажу зазначеного
нерухомого майна, причини не
повідомила, чим порушила умови
договору та у встановлений законом та
договором строк, договір
купівлі-продажу не було укладено з вини
позивача. Зазначає, що посилання
позивачки на ч. 2 ст. 604, ч. 1 ст. 1053 ЦК
України є безпідставним, оскільки,
суб'єктний склад договорів завдатку та
позики є різним. Вважає, що договір
завдатку дійсно припинився у
відповідності до п. 8 договору через
фактичне ухилення позивачки від
укладення основного договору
купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння, а не через його новацію,
як про це зазначає позивач.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що
договір завдатку 10.01.2013 року був
укладений між його дружиною та
відповідачем за його сприянням та за
наполегливим проханням до ОСОБА_1
Вказував, що даний договір був
укладений тільки з метою отримання
грошових коштів для розвитку бізнесу,
при цьому ніхто не збирався ні
продавати частину будинку, ні
придбавати.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
її представника, пояснення
представника відповідача, допитавши
свідка, дослідивши письмові докази у
справі, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Отже, правила ст. 570 ЦК України
поширюються на випадки, коли договір
було укладено, але одна із сторін
ухиляється від його виконання.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір завдатку,
який був посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського округу 10 січня 2013 року та
зареєстрований в реєстрі за № 8.

Згідно з п. 1 договору завдатку сторони
в строк до 11.01.2014 року зобов'язувались
укласти договір купівлі - продажу 64/100
частини домоволодіння, з відповідними
господарчими побудовами та спорудами у
нотаріальній формі на умовах,
визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.3 зазначеного
договору ціна за договір завдатку
визначається сторонами у розмірі 243 900,00
грн. (двісті сорок три тисячі дев'ятсот
грн. 00 коп.), що в еквіваленті складає 30
000,00 (тридцять тисяч) доларів США, які
були одержані повністю ОСОБА_1, до
підписання цього договору, та яка буде
відрахована від суми основного
договору, ціна за основний договір -
визначається сторонами в розмірі 243 900,00
грн. (двісті сорок три тисячі дев'ятсот
грн. 00 коп.), що в еквіваленті складає 30
000,00 (тридцять тисяч) доларів США, які
були одержані повністю ОСОБА_1.

Згідно з п. 3 договору завдатку
продавець, зобов'язується в строк до
укладення основного договору
виписатись та виселитись з
домоволодіння, та надати покупцеві усі
довідки про відсутність
заборгованості по комунальним
платежам.

Відповідно до п. 4 договору сторона,
яка необґрунтовано ухиляється від
укладення основного договору, повинна
відшкодувати іншій стороні збитки,
завдані простроченням.

Згідно п. 5 договору, одностороння
відмова від виконання зобов'язання за
цим договором не допускається.

Пунктом 6 договору завдатку
передбачено, у разі, якщо одна сторона
ухиляється від виконання зобов'язання
за цим договором (тобто ухиляється від
укладання основною договору), інша
сторона вправі звернутися до суду з
вимогою про примушення укласти
основний договір, на умовах визначених
цим договором.

Згідно з п. 9 договору у разі, якщо гр.
ОСОБА_1 як власник майна, відмовиться
незалежно від причини укладання
договору купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння, з відповідними
господарчими побудовами та спорудами
зазначеної в цьому договорі на умовах,
передбачених цим договором, вона
зобов'язується протягом трьох днів, з
моменту виникнення у гр. ОСОБА_2 права
вимоги, повернути суму завдатку в
розмірі 243 900,00 (двісті сорок три тисячі
дев'ятсот ) грн., що в еквіваленті
складає 30 000 (тридцять тисяч) доларів
США, також сплатити їй штраф у розмірі
100% від суми договору завдатку.

Відповідно до п. 10 договору, якщо гр.
ОСОБА_2, відмовиться від укладання
договору купівлі-продажу 64/100 частин
домоволодіння, з відповідними
господарчими побудовами та спорудами
зазначеної в цьому договорі на умовах,
передбачених цим договором, то у гр.
ОСОБА_1, виникає право залишити суму
договору завдатку 243 900,00 (двісті сорок
три тисячі дев'ятсот грн. 00 коп.), що в
еквіваленті складає 30 000 (тридцять
тисяч) доларів США.

Відповідно до ст. 635 Цивільного
Кодексу України, попереднім є договір,
сторони якого зобов'язуються протягом
певного строку (у певний термін)
укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Оскільки, згідно з п. 1 договору
завдатку, сторони зобов'язались до 11
січня 2014 року укласти договір
купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння, то за змістом договір,
укладений 10 січня 2013 року між позивачем
та відповідачем є попереднім
договором.

Частина 3 ст. 10, частини 1, 2 ст. 11 ЦПК
України визначають, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, інших осіб, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 8 договору передбачено,
якщо за п'ять днів після спливу терміну,
передбаченого в п. 1 цього договору, не
буде укладено договір купівлі-продажу
вищезазначеної 64/100 частини
домоволодіння, з відповідними
господарчими побудовами та спорудами,
або жодна із сторін не направить другій
стороні пропозицію про його укладення,
зобов'язання за цим договором
припиняються. Сторони домовились, що
пропозиція направляється у вигляді
листа або телеграми, або може бути
передана через нотаріуса у порядку
статті 84 Закону України «Про нотаріат».

Судом встановлено, що відповідачем
23.12.2013 було направлено заяву позивачу
про намір укласти договір
купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння з відповідними
господарчими побудовами та спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом
посвідченим приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу про передачу
заяви кур'єрською службою доставки та
яка була отримана 24 грудня 2013 року.

Заява містила намір ОСОБА_2 укласти
договір купівлі-продажу 64/100 частини
домоволодіння з відповідними
господарчими побудовами та спорудами,
розташованими за адресою: АДРЕСА_2 та
ОСОБА_1 було запропоновано з'явитись 09
січня 2014 року об 11 годині 00 хвилин до
приміщення нотаріальної контори
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Про перебування ОСОБА_2 в приміщенні
за місцем знаходженням нотаріальної
контори за адресою: АДРЕСА_1 об 11 годині
00 хвилин 09 січня 2014 року видане
свідоцтво про факт перебування особи в
певному місце, посвідчене приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу.

Таким чином, оскільки з вини
позивача, яка безпідставно ухилилася
від укладання основного договору,
останній не був укладений ані до 11.01.2014,
ані за 5 днів після спливу цієї дати,
тобто до 16.01.2014, зобов'язання за
договором завдатку від 10.01.2013
припинилися 16.01.2014 року.

Як вбачається з матеріалів
цивільної справи між ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 16 липня 2013 року
дійсно було укладено договір позики,
відповідно до пункту 1 якого в день
укладання договору, позичальники
отримали від позикодавця грошові кошти
в сумі 40 000 доларів США.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 березня
2014 року стягнуто в солідарному порядку
з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 заборгованість за договором
позики в розмірі 377 956,00 грн., проценти за
користування позикою в розмірі 105 937,71
грн., що загалом складає суму в розмірі
483 893,71 грн.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики (ст.
1047 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

З аналізу вказаних норм
вбачається, що новація це угода про
заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими самими
сторонами. Вона не припиняє правового
зв'язку сторін, оскільки замість
зобов'язання, дія якого припиняється,
виникає узгоджене ними нове
зобов'язання.

Юридичною підставою для
зобов'язання, яке виникає при новації, є
домовленість сторін про припинення
первісного зобов'язання.

Для того, щоб новація відбулася,
сторони повинні обумовити в своєї
угоді припинення зобов'язання, яке
діяло раніше, і заміну його новим
зобов'язанням. Крім цього, вимога до
новації - збереження суб'єктного складу
зобов'язання, та для здійснення новації
необхідно, щоб первісне, і нове
зобов'язання були дійсними.

Таким чином, виходячи з наведених
норм, предмету договору завдатку від 10
січня 2013 року та договору позики від 16
липня 2013 року, їх суб'єктного складу,
підстави для задоволення позовних
вимог, відсутні.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення дії
договору завдатку від 10 січня 2013 року -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції.

Суддя:
Г.В. Бєсєда