Справа №741/1204/14-ц
Провадження №2/741/415/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2014 р.
м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого - судді Кучерявця О.М.,

за участю секретарів Яцуна В.М. та
Мартиненка С.В.,

прокурора Марушка І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Органу опіки та
піклування Носівської районної
державної адміністрації в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог: орган
опіки та піклування в особі виконкому
Червонопартизанської сільської ради
Носівського району, ОСОБА_3, орган опіки
та піклування в особі виконкому
Селищенської сільської ради про
позбавлення батьківських прав,
стягнення аліментів на дитину та
накладення заборони на відчуження
майна,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві до суду позивач просив
позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно її малолітньої дочки ОСОБА_1,
стягнути з неї на утримання дочки
аліменти та накласти заборону на
відчуження 1/2 частини квартири,
розташованої АДРЕСА_1, яка на праві
спільної часткової власності належить
відповідачці ОСОБА_2 Як обставини,
якими підтверджуються позовні вимоги,
позивач вказав, що малолітня ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.04.2013 року перебуває
на обліку у службі у справах дітей
Носівської райдержадміністрації, як
така, що проживає в сім'ї, де батьки
ухиляються від виконання батьківських
обов'язків. Мати дитини ОСОБА_2
зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1, зараз проживає в с. Селище
Носівського р-ну, а раніше проживала в
с. Дослідне Носівського р-ну.
Відповідно до листа Селищенської ЗОШ
І-ІІ супенів, малолітня ОСОБА_1, яка
пройшла курс лікування в
Чернігівському обласному
протитуберкульозному диспансері,
навчається у вищевказаному закладі у
3-му класі. Після лікування перебуває в
безпосередньому контакті з матір'ю
ОСОБА_2, яка не пройшла повний курс
лікування, що становить загрозу її
дочці та оточуючим. Під час
неодноразових обстежень умов
проживання малолітньої ОСОБА_1 службою
у справах дітей виявлено, що умови
проживання та харчування потребують
покращення, зокрема потрібен ремонт
груби, палива на осінньо-зимовий період
не забезпечено, в будинку брудно. 30.12.2013
р. за сприянням служби у справа дітей та
за заявою матері ОСОБА_2, малолітня
ОСОБА_1 була влаштована у Ніжинський
центр соціально-психологічної
реабілітації дітей на тимчасове
перебування на час покращення
санітарно-гігієнічних умов проживання,
який ОСОБА_2 жодного разу не відвідала,
не телефонувала, не цікавилась життям
та здоров'ям своєї дочки. За час
проживання на території
Червонопартизанської сільської ради
ОСОБА_2 зарекомендувала себе з
негативної сторони, вела аморальний
спосіб життя, зловживала спиртними
напоями, постійного місця роботи не
має, не займалась вихованням дочки. На
даний час ОСОБА_2 проживає в с. Селище
Носівського р-ну з співмешканцем
ОСОБА_4, з дочкою не спілкується,
матеріальної допомоги на її утримання
не надає. ОСОБА_2 неодноразово
притягувалась до адміністративної
відповідальності за невиконання
батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП.
Працівниками служби у справах дітей
неодноразово проводились
профілактичні, роз'яснювальні бесіди,
соціальні інспектування щодо
виправлення ситуації, яка виникла в
сім'ї для можливості повернення
малолітньої дитини до матері, але
позитивного результату вони не дали.
Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від
виконання обов'язків по вихованню
дитини, не піклується про її духовний
розвиток, навчання своєї дочки, не
готує її до самостійного життя, не
спілкується з нею, що порушує нормальне
самоусвідомлення дитини, її
внутрішнього світу, органом опіки та
піклування Носівської
райдержадміністрації зроблено
висновок про доцільність її
позбавлення батьківських прав. Тому
він звернувся до суду з даним позовом.

На підтвердження обставин, викладених
в позовній заяві, позивач приклав до
позовної заяви докази, а саме, копії
свідоцтва про народження ОСОБА_1, витяг
з Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про народження із
зазначенням відомостей про батька,
повідомлення Селищенської ЗОШ І-ІІ ст.,
акти обстеження умов проживання сім'ї
ОСОБА_2, заяву ОСОБА_2 про влаштування на
тимчасове перебування малолітньої
ОСОБА_1 в Ніжинський центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей, повідомлення Ніжинського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей про перебування ОСОБА_1 в
вищезазначеному закладі,
лист-запрошення служби у справах дітей
райдержадміністрації ОСОБА_2 на
засідання Комісії з питань захисту
прав дитини, повідомлення Ніжинського
центру соціально-психологічної
реабілітації дітей про невиконання
батьківських обов'язків ОСОБА_2
відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1,
висновки Носівського РВ УМВС про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
довідку-характеристику
Червонопартизанської сільської ради,
розпорядження голови
райдержадміністрації, висновок органу
опіки та піклування Носівської РДА про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2, копію свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, копію
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, наказ про взяття на
профілактичний облік, довідку
Носівської ЦРЛ, повідомлення директора
Носівського РЦСССДМ, повідомлення
начальника Носівського РВ УМВС,
висновок по факту ухилення від
батьківських обов'зків та довідку
Червонопартизанської сільської ради.

Представниця позивача в судовому
засіданні підтримувала позов і просила
про його задоволення.

В судовому засіданні прокурор
підтримував позов і просив про його
задоволення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала і
заперечувала проти його задоволення,
вказуючи на невідповідність дійсності
викладеного в позовній заяві, але
конкретизувати в чому є
невідповідність дійсності викладеного
в позовній заяві, пояснити не змогла.

Представники третіх осіб - органу опіки
та піклування Червонопартизанської
сільської ради та органу опіки та
піклування Селищенської сільської
ради в судове засідання не з'явились,
надіславши на адресу суду заяви про
підтримання позову та розгляд справи
за відсутності їх представників.

ОСОБА_3, як третя особа, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився і про причини неявки чи
перешкоду явки до суду, суд не
повідомив.

Допитані в судовому засіданні як
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
вказали, що ОСОБА_2 дійсно ухиляється
від виконання своїх обов'язків по
вихованню, матеріальному забезпеченню,
фізичному, духовному і моральному
розвитку своєї дитини.

Проаналізувавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі та дослідивши
письмові докази, наявні у справі, суд
приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, зокрема, якщо вона,
він ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності з п. 16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30.03.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

З наявних у справі письмових доказів
судом встановлено, що ОСОБА_2 не
піклується про фізичний і духовний
розвиток своєї дочки ОСОБА_1, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, не спілкуються з дочкою в обсязі,
необхідному для її нормального
самоусвідомлення, тобто ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що ОСОБА_2 доцільно позбавити
батьківських прав щодо її малолітньої
дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України
особа, позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину.

Статтею 180 СК України передбачено, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде

стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Тому, суд, виходячи з принципів
розумності і справедливості, вважає за
доцільне стягнути з відповідачки на
користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі по 1/4
частки всіх видів її заробітку.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно Носівського БТІ ОСОБА_2
являється власником 1/2 частини
квартири за адресою АДРЕСА_1. Власником
іншої 1/2 частини вказаної квартири
являється ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини, ратифікованої Верховною радою
України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» згідно із Законом України
за дітьми-сиротами та дітьми,
позбавленими батьківського
піклування, а також особами з їх числа
зберігається право на житло, в якому
вони проживали з батьками, рідними до
встановлення опіки, піклування,
влаштування в прийомні сім'ї, дитячі
будинки сімейного типу, заклади для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» суд у разі
позбавлення батьків батьківських прав
або відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав одночасно накладає
заборону на відчуження майна та житла
дітей, про що повідомляє нотаріуса за
місцем знаходження майна та житла.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку про необхідність накладення
заборони на відчуження квартири
розташованої у АДРЕСА_1, яка належить на
праві спільної счасткової власності
ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_1
повноліття.

На підставі вищевикладеного та
керуючись п. 16 Постанови Пленуму ВС
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав", ст. 32 ЗУ «Про
забезпечення організаційно-правових
умов соціального захисту дітей сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування», ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства», ст. ст. 150, 152, 155, 164,
166, 180, 183 СК України, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 208,
212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6
батьківських прав щодо її малолітньої
дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти
на її утримання, в розмірі 1/4 частки
всіх видів заробітку, кожного місяця,
але не менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 29.08.2014 року і до її
повноліття.

Накласти заборону на відчуження 1/2
частини квартири за адресою АДРЕСА_1,
яка на праві спільної часткової
власності належить ОСОБА_2, до
досягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7,
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243
грн. 60 коп. в рахунок сплати судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10-ти днів
відповідно до ст. 294 ЦПК України.

СуддяО.М. Кучерявець