У х в а л а

22 грудня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Гончара В.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву Немиловської-Хмари
Зоряни Петрівни, яка діє від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлово-будівельна
компанія «Ваш дім», про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
Львівської міської ради, департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, треті особи: обласне
комунальне підприємство Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Житлово-будівельна
компанія «Ваш дім», Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівводоканал», про визнання права
власності, за позовом Львівської
міської ради до ОСОБА_4, третя особа -
Сихівська районна адміністрація
Львівської міської ради, про знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому, після уточнення
позовних вимог, просив визнати за ним
право власності на складські
приміщення літ. «У-1» згідно технічного
паспорта від 19 травня 2008 року, що
знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Львові, а
саме: на першому поверсі складське
приміщення, яке складається з
приміщення складу «1» площею 1022,3 кв. м,
службового приміщення «2» площею 33,5 кв.
м, санвузла «3» площею 2,1 кв. м; у підвалі:
приміщення складу «4» площею 282,9 кв. м.

У грудні 2011 року Львівська міська рада
звернулася з позовом до ОСОБА_4 про
знесення самочинно збудованого
нерухомого майна, обґрунтовуючи його
тим, що земельна ділянка, на якій
збудоване майно у власності чи
користуванні відповідача не перебуває,
право на неї належить територіальній
громаді.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 4 січня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за
ОСОБА_4 право власності на складські
приміщення літ. «У-1» згідно технічного
паспорта від 19 травня 2008 року, що
знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Львові, а
саме: на першому поверсі складське
приміщення, яке складається з
приміщення складу «1» площею 1022,3 кв. м,
службового приміщення «2» площею 33,5 кв.
м, санвузла «3» площею 2,1 кв. м; у підвалі:
приміщення складу «4» площею 282,9 кв. м. У
задоволенні позову Львівської міської
ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 18 березня 2013 року
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 4 січня 2013 року в частині
задоволення вимог ОСОБА_4 скасовано і
ухвалено в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В іншій
частині рішення суду залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 вересня 2013
року касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Житлово-будівельна компанія «Ваш
дім», Львівської міської ради,
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал», ОСОБА_4
відхилено. Рішення апеляційного суду
Львівської області від 18 березня 2013
року, яким відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_4, та рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 4 січня 2013
року, яким відмовлено у задоволенні
позову Львівської міської ради,
залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
Немиловської-Хмари З.П., яка діє від
імені товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлово-будівельна
компанія «Ваш дім», про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, - ч. 4 ст. 376 ЦК
України, у частині вирішення позову
Львівської міської ради до ОСОБА_4 про
знесення самовільно збудованого
нерухомого майна.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014
року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відмовляючи у задоволенні позову
Львівської міської ради суд першої
інстанції з висновком якого погодилися
суди апеляційної і касаційної
інстанцій, виходив з того, що знесення
самочинного будівництва є крайньою
мірою і можливе лише тоді, коли
використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності, зокрема -
приведення самочинної будови до
попереднього стану (з урахуванням того,
що ОСОБА_4 був придбаний незавершений
будівництвом об'єкт), а також щодо
можливої перебудови, яка б відповідала
будівельним нормам та правилам.
Земельна ділянка, на якій розміщений
придбаний об'єкт незавершеного
будівництва, знаходилась у
користуванні продавця - ВАТ «Кінескоп».

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 червня 2014
року, на яку заявник посилається як на
підставу перегляду, суд касаційної
інстанції, залишаючи без змін рішення
апеляційного суду, погодився з його
висновком про те, що земельна ділянка
під забудову товариству з обмеженою
відповідальністю «Інтер-Агро» не
виділялася, торговельний павільйон є
самочинним будівництвом та підлягає
знесенню відповідно до ст. 376 ЦК
України, оскільки позивач, як
користувач земельної ділянки,
заперечує визнання права власності за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що у справі, в якій
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ постановлено ухвалу від 25 червня
2014 року, на яку заявник посилається, як
на підставу перегляду, тотожними є
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення спору,
який розглядався, а, відповідно, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справи подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в порівнянні із
справою у якій постановлена ухвала, яку
просить переглянути заявник, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

У справі, в якій постановлена ухвала
про перегляд якої подано заяву, не
встановлено, що користувач земельної
ділянки заперечує визнання права
власності за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на ній.

Натомість у справі, в якій постановлена
ухвала від 25 червня 2014 року, суди
виходили із того, що користувач
земельної ділянки заперечує проти
визнання за особою права на самочинно
збудоване на ній нерухоме майно, що і
стало підставою для ухвалення рішення
про його знесення відповідно до ч. 4 ст.
376 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, департаменту економічної
політики Львівської міської ради,
треті особи: обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», товариство з
обмеженою відповідальністю
«Житлово-будівельна компанія «Ваш
дім», Львівське міське комунальне
підприємство «Львівводоканал», про
визнання права власності, за позовом
Львівської міської ради до ОСОБА_4,
третя особа - Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради,
про знесення самочинно збудованого
нерухомого майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:В.П.
Гончар Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук А.С.
Олійник