Справа № 353/1462/14-ц
Провадження № 6/353/52/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
м.Тлумач

Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна
У.Ю.

з участю: секретаря Бойко В.Я.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Тлумачі подання державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Тлумацького РУЮ про тимчасове
обмеження права виїзду за межі України
ОСОБА_1,-

в с т а н
о в и в :

Державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького РУЮ звернувся в суд з
поданням, погодженим начальником
відділу Державної виконавчої служби
Тлумацького РУЮ Янишиним Р.Ю., про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки с. Гринівці Тлумацького
району Івано-Франківської області, до
повного виконання нею боргових
зобов'язань по кредитному договору №
А010053 перед ПАТ «КРЕДОБАНК», згідно
виконавчого листа № 686/5224/14-ц, виданого
Тлумацьким районним судом
Івано-Франківської області 08.08.2014 року.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, однак до подання
додав письмову заяву, в якій він вказав,
що подання підтримує, просив
задовольнити з підстав наведених у
ньому та розгляд проводити без участі
представника ВДВС Тлумацького РУЮ.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав
людини, кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну»
громадянинові України, який має
паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9
ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон або у
вказаних випадках паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, до
громадянина в залежності від наявності
чи відсутності паспорта для виїзду за
кордон застосовується: відмова у
видачі паспорта; відмова у виїзді за
кордон; тимчасове затримання чи
вилучення паспорта для виїзду за
кордон.

Також п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання

спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні у ВДВС перебуває
виконавче провадження, яке не виконане
і заборгованість по кредиту не
погашена, однак у поданні не зазначено
причин неможливості виконати рішення
суду, а також відсутні докази, які б
свідчили про повідомлення боржника про
відкриття виконавчого провадження, про
попередження боржника щодо сплати
боргу по кредитному договорі та про
вжиття державним виконавцем усіх
передбачених чинним законодавством
заходів щодо примусового виконання
рішення суду.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань. Заборона виїзду за
кордон є одним із найсуворіших заходів,
що сприяє примусовому виконанню
судових рішень, так як пов'язаний з
обмеженням конституційного права
людини на вільне пересування та вибір
місця проживання.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що державним
виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ 29.08.2014
року розпочате виконавче провадження
за виконавчим листом № 686/5224/14-ц про
стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
солідарному порядку на користь ПАТ
«Кредобанк» заборгованості за
договором кредиту та судового збору,
про що свідчить винесена державним
виконавцем постанова про відкриття
виконавчого провадження від 29.08.2014
року. Отже, дане виконавче провадження
розпочате лише 29.08.2014 року, тобто,
державним виконавцем за період часу, а
саме з моменту відкриття виконавчого
провадження до моменту подачі подання
про тимчасове обмеження права виїзду
за межі України боржника, не виконано
відповідних виконавчих дій щодо
примусового виконання рішення суду та
сплати боржником суми заборгованості
по кредиту.

Слід зазначити, що у поданні державним
виконавцем не зазначено підстав та
доказів того, що боржник має намір
виїхати за межі України, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Крім цього, як
вбачається з подання державний
виконавець вказує, що ОСОБА_1 була
неодноразово усно та письмово
попереджена про сплату боргу по
кредиту, проте до матеріалів подання не
додано жодних доказів на підтвердження
того, що державним виконавцем було
вжито усіх передбачених чинним
законодавством заходів щодо
примусового виконання рішення суду.

На підставі зазначеного, суд приходить
до висновку, що подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Гринівці
Тлумацького району Івано-Франківської
області, є передчасним та задоволенню
не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
33 Конституції України, Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", ст. 377-1 ЦПК
України, суд,-

У Х В А
Л И В:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Тлумацького РУЮ,
погодженого з начальником відділу
Державної виконавчої служби
Тлумацького РУЮ Янишиним Р.Ю. про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуюча
У.Ю. Луковкіна