Справа 303/6021/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного
А.М.

при секретарі Мошура Н.Р.

заявника ОСОБА_1

за участі представника заявника
ОСОБА_2

державного виконавця Зейкан
В.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мукачево
скаргу ОСОБА_1 на постанову головного
державного виконавця міського відділу
ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Зейкан В.Л. про
закінчення виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою
на постанову головного державного
виконавця міського відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Зейкан В.Л. про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 35937586 від 20.06.2014 року, в якій просить
визнати незаконною та скасувати
зазначену постанову Скаргу
обґрунтовує тим, що 22.11.2005 року
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області ухвалено
рішення згідно з яким вирішено
зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
поставлену нею стіну на горищі будинку
АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_1 перешкод у
користуванні горищем, яке до
реконструкції було спільне для
квартири АДРЕСА_1 та належного йому
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». На підставі
зазначеного рішення суду Мукачівським
міськрайонним судом Закарпатської
області 16.11.2010 року видано виконавчий
лист № 2-1554/05. Також зазначає, що 10.01.2013
року ОСОБА_1 повторно звернувся до
міського відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції з
заявою про відкриття виконавчого
провадження. 15.01.2013 року державний
виконавець міського відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції виніс постанову ВП
№ 35937586 про відкриття виконавчого
провадження. Однак, 20.06.2014 року головний
державний виконавець міського відділу
ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Зейкан В.Л. виніс
постанову ВП № 35937586 про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження». Таким чином
вважає, що при винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження
державним виконавцем не було дотримано
вимог п. 11 ч. 1 ст. 49 та ч. 3 ст.75 Закону
України «Про виконавче провадження»,
не вжито усіх можливих та необхідних
заходів щодо виконання судового
рішення, а ті виконавчі дії, які
проводилися в межах примусового
виконання рішення суду, ніяким чином не
перешкоджали його виконанню. При цьому
державним виконавцем передчасно і без
достатніх підстав винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження та повернуто виконавчий
документ до суду, який його видав,
оскільки з огляду на положення ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», завершене відповідно до
п. 11 ч. 1 ст. 49 цього Закону, з підстав,
визначених ч. 3 ст. 75 цього Закону
виконавче провадження не може бути
розпочате знову. У зв'язку з цим просить
суд визнати незаконною та скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 35937586 від 20.06.2014 року.

Заявник та його представник в судовому
засіданні скаргу підтримали із
наведених у ній мотивів, просили скаргу
задовольнити.

Державний виконавець в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
скарги, вказав, що діяв відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження». Додатково пояснив, що
власником приміщення АДРЕСА_1, стіну
яких необхідно демонтувати за рішенням
суду, є ОСОБА_5, яка не є стороною у
виконавчому провадженні. Крім того,
зазначені об'єкти нерухомого майна є
узаконені та на які оформлено право
власності.

Суд, заслухавши заявника та його
представника, а також заперечення
державного виконавця, перевіривши та
дослідивши матеріали справи та
виконавчого провадження, приходить до
переконання, що скарга не підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 55 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Виконання рішень судів здійснюється
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні встановлено, що
22.11.2005 року Мукачівським міськрайонним
судом Закарпатської області ухвалено
рішення згідно з яким вирішено
зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
поставлену нею стіну на горищі будинку
АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_1 перешкод у
користуванні горищем, яке до
реконструкції було спільне для
квартири АДРЕСА_1 та належного йому
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1». На підставі
зазначеного рішення суду Мукачівським
міськрайонним судом Закарпатської
області 16.11.2010 року видано виконавчий
лист № 2-1554/05. 10.01.2013 року ОСОБА_1
повторно звернувся до міського відділу
ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції з заявою про
відкриття виконавчого провадження.
15.01.2013 року державний виконавець
міського відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
виніс постанову ВП № 35937586 про
відкриття виконавчого провадження. В
подальшому, 20.06.2014 року головний
державний виконавець міського відділу
ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Зейкан В.Л. виніс
постанову ВП № 35937586 про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.
Як передбачено ч. 3 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Також судом встановлено, що в ході
здійснення виконавчого провадження
державним виконавцем були проведені
наступні виконавчі дії. Після
відкриття виконавчого провадження
15.01.2013 року, боржнику було надано строк
до 22.01.2013 року для добровільного
виконання рішення суду проте у наданий
строк таке виконано не було. В
подальшому з метою примусового
виконання рішення суду державним
виконавцем виносилися постанови про
примусове виконання рішення суду,
проте враховуючи те, що приміщення в
будинку № 60 на вул. Духновича, стіну
яких необхідно демонтувати за рішенням
суду, були зачинені, а боржник у
призначений державним виконавцем час
на місці проведення виконавчих дій був
відсутній, рішення суду не
виконувалось про, що були складені
відповідні акти. 04.02.2014 року у зв'язку з
невиконанням рішення суду, державним
виконавцем на підставі ст. 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника ОСОБА_4 розмірі 170
грн. Враховуючи повторне невиконання
рішення боржником, 11.02.2014 року
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу в
подвійному розмірі, а саме 340 грн. Крім
цього, на виконання вимог ч. 3 ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», 17.02.2014 року державним
виконавцем внесено до Мукачівського МВ
УМВС України в Закарпатській області
подання для притягнення боржника
ОСОБА_4 до відповідальності за
невиконання рішення суду на підставі
ст. 382 КК України за результатами
розгляду якого була винесена постанова
про закриття кримінального
провадження у зв'язку відсутністю
складу кримінального правопорушення.

В ході здійснення виконавчого
провадження також було встановлено, що
приміщення АДРЕСА_2 належать ОСОБА_5 на
праві власності, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно № 18984853 від 14.03.2014
року та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 25758836 від
01.04.2010 року.

Таким чином судом встановлено, що
приміщення, стіну яких необхідно
демонтувати за рішенням Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 22.11.2005 року, належать на
праві приватної власності ОСОБА_5, яка
не є стороною виконавчого провадження.
Більше того, право власності на
зазначені приміщення було оформлено
після ухвалення судом рішення у 2005
року, яким встановлено факт
самовільного будівництва.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Як передбачено ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Згідно з ст. 334 ЦК України права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.
На цей час право власності ОСОБА_5 на
приміщення АДРЕСА_1 не припинено, а
відтак, вважати стіну до зазначених
приміщень самовільно збудованою
підстав немає.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що
державним виконавцем вжито всі можливі
та необхідні заходи щодо виконання
судового рішення, суд прийшов до
висновку, що скарга на постанову
головного державного виконавця
міського відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
Зейкан В.Л. про закінчення виконавчого
провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 210, 386, 387 ЦПК України,
ст.ст. 11, 22, 49, 75, 89 Закону України «Про
виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову головного державного
виконавця міського відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Зейкан В.Л. про
закінчення виконавчого провадження
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Головуючий підпис
А.М.Заболотний

Копія вірна

Суддя
А.М.Заболотний