АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 січня 2012 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №761/21392/14-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/13262/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Голік
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Гаращенко Д.Р.09 липня 2010 року
ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, у якому
просив стягнути з них солідарно на свою
користь заборгованість у сумі 201 775, 19
дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ
станом на 23 червня 2010 року (1 дол. США = 7,
9107 грн.) становить 1 596 182, 99 грн., судовий
збір у розмірі 1 700 грн. і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 18 березня
2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №
107/П/76/2008-840, згідно п. 1.1 якого ОСОБА_3
було надано кредит у сумі 144 272, 43 дол.
США строком до 18 березня 2033 року зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 11,3 % відсотків
річних. Того ж дня в забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором між
ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений
договір поруки. ОСОБА_3 свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконувала, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 201 775, 19 дол.
США.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 січня 2012
року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено,
стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість у сумі 1 596 182, 99 грн.,
судовий збір у розмірі 1 700 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120, 00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 24 вересня 2014 року у
задоволенні заяви представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 про перегляд
вказаного заочного рішення було
відмовлено.

03 жовтня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що ОСОБА_1 не був належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, так як судові повістки
надсилались на адресу, за якою він не
проживає з 10 квітня 2008 року. Апелянт
вважає, що суд першої інстанції не взяв
до уваги, що рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 грудня 2011
року укладений між ПАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_1 договір поруки був визнаний
припиненим.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Надра» за
довіреністю - Герасимчук І.А.
апеляційну скаргу просив відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася,
була належним чином повідомлена про
день, час та місце апеляційного
розгляду, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст.
305 ЦПК України проведено за її
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 18 березня 2008 року ВАТ
«КБ "Надра» та ОСОБА_3 (позичальник) був
укладений кредитний договір №
107/П/76/2008-840, згідно умов якого
позичальнику було надано у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у сумі 144 272, 43 дол. США
строком до 18 березня 2033 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 11, 3 % відсотків річних на
купівлю нерухомого майна.

Того ж дня в забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1
(поручитель) був укладений договір
поруки, за умовами якого поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору, при чому
відповідальність позичальника і
поручителя є солідарною.

01 жовтня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3 (позичальник) була укладена
додаткова угода № 1 до кредитного
договору № 107/П/76/2008-840, за умовами якої
повернення кредиту повинно
здійснюватися ануїтетними платежами,
розмір щомісячного платежу
встановлено у розмірі 1 965, 68 грн.

ВАТ КБ «Надра» належним чином виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором, однак позичальник
порушувала умови договору щодо
своєчасного повернення кредиту,
внаслідок чого утворилась
заборгованість станом на 23.06.2010 року, у
розмірі 201 775, 19 дол. США, з яких:

- заборгованість за кредитом в
сумі 142 917, 66 дол. США,

- прострочена заборгованість по
сплаті відсотків в сумі 38 859, 10 дол. США,

- пеня за порушення умов договору в
сумі 5 571, 18 дол. США;

- штраф в розмірі 14 427, 24 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції керувався ст.ст. 525, 526,
530, ст.ст. 553-554, 610, 612, 1050, 1054 ЦК України та
виходив з того, що ОСОБА_3 свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, що підлягає стягненню
солідарно з неї та ОСОБА_1 як з
поручителя.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

На підставі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог та умов -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язань
боржником. Поручителем може бути одна
особа, або кілька

Згідно ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає в
тому ж обсязі, що і боржник, включаючи
сплату основного боргу, процентів,
неустойки, відшкодування збитків, якщо
інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до пункту 5.2. договору
кредиту у випадку прострочення
виконання зобов'язань позичальника
щодо повернення кредиту та сплати всіх
нарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій позичальник
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
зобов'язання від несвоєчасно сплаченої
суми за кожен день прострочення.

Відповідно п. 4.2.4 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
виконання зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати нарахованих відсотків
та можливих штрафних санкцій, якщо
позичальник не вніс черговій платіж у
термін, визначений п.3.3.3 кредитного
договору.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
стягнення боргу з ОСОБА_3

Водночас колегія суддів не може
погодитися з висновком суду першої
інстанції про стягнення боргу з ОСОБА_1
з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
судами спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов'язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

У постанові Верховного Суду України
від 19 грудня 2011 року, прийнятій за
наслідками розгляду заяви про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України від 29 квітня 2011 року у справі
про припинення договору поруки,
зазначено, що у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя чи відповідної умови у
договорі поруки не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

У п. 1.1. договору поруки від 18 березня 2018
року вказано, що поручитель
поручається перед кредитором за
належне виконання позичальником
зобов'язань, що витікають з кредитного
договору № 107/П/76/2008-840 від 18 березня 2018
року, зокрема щодо сплати відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі із розрахунку 11, 3 % річних.

01 жовтня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3 (позичальник) була укладена
додаткова угода № 1 до кредитного
договору № 107/П/76/2008-840, за умовами якої
повернення кредиту повинно
здійснюватися ануїтетними платежами,
розмір щомісячного платежу
встановлено у розмірі 1 965, 68 грн.

Судом апеляційної інстанції
витребовувались у ПАТ КБ «Надра»
графіки погашення заборгованості за
кредитним договором до укладення
додаткової угоди та відповідно до її
умов, однак вказаних документів суду
надано не було з посиланням на їх
відсутність у матеріалах кредитної
справи.

Разом з тим, з розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що після укладення 01 жовтня
2008 року додаткової угоди до кредитного
договору до сума ануїтетного платежу
розраховувалась виходячи зі з
відсоткової ставки у розмірі 15, 99 %
річних.

Отже, з укладенням додаткової угоди до
кредитного договору від 18 березня 2008
року відсоткова ставка за користування
кредитними коштами збільшилася, що
призвело до збільшення
відповідальності ОСОБА_1 як поручителя.

Укладеним з ОСОБА_1 договором поруки не
передбачено можливості зміни розміру
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами без повідомлення
поручителя, положення зазначеного
договору не містять інформації про те,
що зміна та доповнення умов основного
договору повинні були здійснюватися
без повідомлення поручителя, і не
свідчать про відмову поручителя від
узгодження можливих змін. З матеріалів
справи не вбачається, що ОСОБА_1 давав
згоду на таке збільшення своєї
відповідальності, а тому порука є
такою, що припинилася, відповідно до ч. 1
ст. 559 ЦК України.

Отже, підстави для стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
відсутні.

Крім того, рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 грудня 2011
року, що набрало законної сили 30
березня 2012 року, визнано припиненим з 01
жовтня 2008 року, укладений 18 березня 2008
року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1
договір поруки.

З огляду на викладене, заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 січня 2012 року слід
скасувати в частині стягнення
заборгованості з ОСОБА_1

В іншій частині рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим, а
тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 січня 2012
року в частині задоволення позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра» в
частині солідарного стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1 596 182,
99 грн., судового збору у розмірі 1 700 грн.
і витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120, 00 грн. - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді