Номер провадження: 22-ц/785/9659/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С.П.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на ухвалу Київського
районного суду м. Одеси від 26 серпня 2014
року,-

встановила:

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 16.09.2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 1 598 000,00 грн.
та судовий збір у розмірі 3555,70 грн.

В іншій частині у задоволенні позову -
відмовлено.

Частково скасовані заходи
забезпечення позову, вжиті ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
21.02.2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 23.01.2014 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
16.09.2013 року залишено без змін.

21 серпня 2014 року другий Київський
відділ державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 26 серпня 2014 року відмовлено
державному виконавцю Другого відділ
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Полякову
О.Г. у задоволенні подання про
тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу у якій просить
ухвалу суду скасувати, постановити
нову ухвалу, якою заяву тимчасове
обмеження боржниці ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України задовольнити.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання
державного виконавця Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, районний суд виходив з того, що
боржниця не була повідомлена про
відкриття виконавчого провадження і
постанова державного виконавця з цього
питання їй не направлялась. А також, що
відсутні дані про намір боржниці
покинути межі України та дані про те, що
державний виконавець вживав інших,
передбачених законом заходів, щодо
виконання рішення суду.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки суд
першої інстанції дійшов цих висновків
з порушенням вимог процесуального
права.

Тому, виходячи з вимоги п. 2 ст.312 ЦПК
України апеляційний суд скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановлює нову ухвалу про
задоволення подання державного
виконавця.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення Київського районного
суду м. Одеси від 6 серпня 2012 року про
стягнення боргу із ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 3 жовтня 2013 року було видано
виконавчі листи і передано їх на
виконання до Другого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
за якими 19 грудня 2013 року порушено
виконавче провадження. Копія постанови
направлена боржниці за адресою,
вказаною у виконавчому документі.

У процесі виконання судового рішення 11
та 28 квітня 2014 року державний
виконавець шляхом виходу за місцем
проживання боржника встановив, що
ОСОБА_3 за вказаною у виконавчому
документі адресою не проживає. Про
зміну адреси вона суд не повідомила.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про зміну свого місця
проживання (перебування, знаходження)
або місцезнаходження під час
провадження справи. У разі відсутності
заяви про зміну місця проживання або
місцезнаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою,
навіть якщо особа за цією адресою
більше не проживає або не знаходиться.

Боржниця про зміну місця свого
проживання суд не повідомила, тому на
стадії виконання судового рішення усі
виклики і повідомлення надсилались їй
на останню відому судові адресу. Таким
чином вона вважається належно
повідомленою про хід виконання
судового рішення, а отже висновок
районного суду що вона не повідомлена
про порушення виконавчого провадження
не ґрунтується на фактичних обставинах
справи.

Державним виконавцем було вжито
заходів для виявлення майна
боржниці,на яке можна було б звернути
стягнення і встановлено, що їй належить
на праві власності ? частина квартири
АДРЕСА_1, але вартість цієї частки майна
є недостатньою для погашення усієї
суми боргу.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи) або якщо щодо нього діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання, є
підставою для тимчасової відмови
громадянину у виїзді за межі України.

Положеннями ст. 11 цього ж Закону надано
право державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Висновки суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання
рішення суду, не ґрунтуються на
встановлених судом обставинах справи.

Як встановлено у ході судового
розгляду справи боржниця періодично
вносить у погашення боргу по 300 грн на
місяць. Однак з урахуванням суми боргу 1
598000 грн, таке виконання не може бути
визнано належним, оскільки навіть за
умови, якщо боржниця буде проводити
такі платежі щомісячно, то для повного
погашення боргу їй знадобиться більш
ніж чотириста років.

Стосовно відсутності намірів боржниці
виїжджати за кордон, висновок суду
першої інстанції зроблено без належної
перевірки. Крім того наміри боржника
щодо виїзду за межі України при
встановленні тимчасового обмеження у
праві виїзду, правового значення не
мають.

Керуючись: п. 2 ч. 2 ст. 307; ст.312; 315; 317; 319;
377-1 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 26 серпня 2014 року - скасувати і
постановити нову, якою ОСОБА_3,
народження 26 червня 1964 року тимчасово
обмежити у праві виїзду за межі
України.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області:

Н.А. Кононенко

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський