Справа пр.
№4-с/756/140/14
У Х В А Л А

21 листопада 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання в
м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Дякона Назарія Миколайовича, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до
суду в порядку цивільного судочинства
з скаргою на дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Дякона Н.М. (далі - державний
виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві
Дякон Н.М.).

Свої вимоги заявник
обґрунтовував тим, що 17 січня 2013 року на
виконання рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011
року у справі №2-134/2011, яким стягнуто в
солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
заборгованість за кредитним договором
у сумі 6990380,44 грн та судові витрати у
сумі 1820,00 грн, видано виконавчий лист
про стягнення боргу з ОСОБА_1, який був
пред'явлений стягувачем до виконання
до ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві.

14 липня 2014 року державним
виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві
Дяконом Н.М. було відкрито виконавче
провадження №40468728 з примусового
виконання рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011
року у справі №2-134/2011 про стягнення
заборгованості з боржника ОСОБА_1

Як стверджувала заявник,
державний виконавець протиправно
відкрив виконавче провадження, не
звернувши уваги на те, що стягувачем є
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", , а заяву про примусове виконання
рішення подано представником
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", , який не є стороною
виконавчого провадження. При цьому
стягувач у виконавчому провадженні у
встановленому порядку
замінений не був.

З цих підстав ОСОБА_1 просила
суд визнати неправомірними дії
державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м.
Києві Дякона Н.М., пов'язані з
прийняттям до виконання виконавчого
листа; зобов'язати державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві
Дякона Н.М. скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження від
14 липня 2014 року та винести постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження; зобов'язати державного
виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві
Дякона Н.М. повернути виконавчий лист
№2-134/2011 стягувачеві та усунути
порушення.

Представник заявника у
судовому засіданні скаргу підтримав,
просив суд її задовольнити.

Представники стягувача в
судовому засіданні проти скарги ОСОБА_1
заперечували, пояснили, що дії
державного виконавця щодо відкриття
виконавчого провадження №40468728 є
правомірними, а доводи заявника є
надуманими та необґрунтованими.

Державний виконавець ВПВР
УДВС ГУЮ у м. Києві Дякон Н.М. у судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки в
судове засідання суд не повідомив.

Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, зібрані у справі
докази, суд приходить до наступного
висновку.

Рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2011
року у справі №2-134/2011 за
позовом є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості позовні вимоги
задоволено, стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у сумі 6990380,44 грн та судові витрати у
сумі 1820,00 грн.

Згадане рішення суду набрало
законної сили, а тому на його виконання
Оболонським районним судом м. Києва 17
січня 2013 року було видано виконавчий
лист №2-134/2011 (а. с. 84-85).

23 жовтня 2013 року
представником стягувача ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" було подано до
ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві заяву про
примусове виконання рішення, проте
старший державний виконавець ВПВР УДВС
ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П. відмовила у
відкритті виконавчого провадження з
посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
мотивуючи це тим, що стягувачем є ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", , а заяву про примусове виконання
рішення подано представником ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", , який не є стороною виконавчого
провадження (а. с. 70).

Ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2013
року у справі за скаргою ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" постанову
старшого державного виконавця ВПВР
УДВС ГУЮ у м. Києві Нечай Г.П.
від 29 жовтня 2013 року було скасовано та
зобов'язано ВПВР УДВС ГУЮ у м.
Києві відкрити виконавче провадження.

На виконання ухвали суду
державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м.
Києві Дяконом Н.М. було
скасовано постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
від 23 жовтня 2013 року та відкрито
виконавче провадження №40468728 з
примусового виконання рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2011 року у справі №2-134/2011
про стягнення заборгованості з
боржника ОСОБА_1 (а. с. 85, 88).

Заявник стверджувала, що дії
державного виконавця, пов'язані з
відкриттям виконавчого провадження є
неправомірними, позаяк стягувачем є
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", , а заяву про примусове виконання
рішення подано представником ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", , який не є стороною виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився
строк пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. У постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Вимоги до виконавчого
документа встановлені ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження".
Так, цією законодавчою нормою
передбачено, що у виконавчому
документі зазначаються: назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб -
громадян України, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання. У
разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.
Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі невідповідності змісту
виконавчого листа вимогам ст. 18 цього
Закону державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону надає право державному
виконавцю при здійсненні виконавчого
провадження з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну.

Тому відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номера боржника чи стягувача не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження (такий висновок суду
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, викладеній у
постанові від 25 червня 2014 року
№6-62цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для врахування).

Крім того, з системного
аналізу положень ст. ст. 18, 25, 26 Закону
України "Про виконавче провадження" та
ст. 90 ЦК України вбачається, що
неправильне зазначення у виконавчому
листі ідентифікаційного коду суб'єкта
господарської діяльності стягувача не
може слугувати підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження за
умови, коли у виконавчому документі
вірно вказано найменування стягувача -
юридичної особи, оскільки це не
позбавляє державного виконавця
можливості ідентифікувати таку особу.

Судом встановлено, що у
виконавчому листі №2-134/2011 помилково
вказано ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача,
зокрема, замість ідентифікаційного
коду ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
зазначено код Київської регіональної
дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль",
яка відповідно до Положення про
Київську регіональну дирекції ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" є відокремленим
структурним підрозділом банку та
підпорядкована правлінню банку, не має
статусу юридичної особи та здійснює
свою діяльність на підставі цього
Положення та межах лімітів, вимог,
завдань та обмежень, визначених
правлінням банку, іншими
уповноваженими органами та посадовими
особами Банку (а. с. 102-114). Зважаючи на
викладене, враховуючи те, що заяву про
примусове виконання рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2011 року у справі №2-134/2011
подано до ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві
повноважним представником стягувача
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (а.
с. 8-11), у державного виконавця не було
правових підстав відмовити у відкритті
виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що
дії державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ
у м. Києві Дякона Н.М.,
пов'язані з відкриттям виконавчого
провадження №40468728, є правомірними, а
тому скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. 90 ЦК України, ст. ст. 18,
25, 26 Закону України "Про виконавче
провадження", Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2012 року
№512/5, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 210, 367, 383,
386, 387, 388 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Дякона Назарія Миколайовича -
відмовити.

Ухвала суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня проголошення
ухвали.

Ухвала суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук