У х в а л а

іменем україни

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», поданою представником -
Шулікою Аліною Володимирівною, на
рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 5
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Посилалося на те,
що 20 жовтня 2006 року між сторонами
укладений кредитний договір б/н,
відповідно до якого відповідачу був
наданий кредит в розмірі 6 500 грн у
вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідач порушив умови
договору, у зв'язку з чим станом на 31
грудня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 13 458 грн 91 коп.,
що складається з: заборгованості за
кредитом в розмірі 4 019 грн 70 коп.;
заборгованості по відсоткам в розмірі 8
322 грн 12 коп.; штрафу (фіксована частина)
в розмірі 500 грн та штрафу (процентна
складова) в розмірі 617 грн 09 коп., яку
позивач просив стягнути на свою
користь.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 5
травня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 21
липня 2014 року рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 5 травня
2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Шуліка А.В. просить скасувати
оскаржувані судові рішення попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
мотивуючи свої вимоги неправильним
застосуванням судами норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач пропустив строк звернення з
позовом до суду, оскільки з розрахунку
заборгованості вбачається, що останній
платіж був вчинений відповідачем 7
червня 2010 року, а позивач звернувся до
суду з позовом 18 лютого 2014 року, тобто з
пропуском позовної давності.

Згідно із заявою клієнта від 20 жовтня
2006 року та Умов і правил надання
банківських послуг строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки. При цьому кредитним лімітом
(кредитом, кредитною лінією) є розмір
грошових коштів, наданих банком
клієнту на строк, визначений у
договорі, на умовах платності та
зворотності (повернення). Порядок
погашення заборгованості визначено
щомісячними платежами в розмірі 7% від
суми заборгованості.

З червня 2010 року ОСОБА_4 припинив сплату
коштів із погашення кредиту, а з
позовною заявою до суду про захист
свого порушеного права ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось у лютому 2014
року, тобто з пропуском позовної
давності, про застосування якої було
заявлено відповідачем.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення в
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та відсотків за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Така ж правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14).

Дослідивши всі наявні в матеріалах
справи докази, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог, а
доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи були допущені
порушення норм процесуального права чи
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Таким чином,
перевіривши матеріали справи, доводи
касаційної скарги, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 5 травня
2014 року та ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року, оскільки судові рішення
законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», подану
представником - Шулікою Аліною
Володимирівною відхилити.

Рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 5 травня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня
2014 року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, залишити без змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Н.А. Горелкіна