АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Нежури В.А.

при секретарі:
Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОлоновоїЯни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року у
цивільній справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/15155/2014 Головуючий у суді
першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Невідома Т.О.в с т а н о в и л
а :

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Не погодившись із таким рішенням суду,
Олонова Я.В. в інтересах ПАТ
«УкрСиббанк» подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» в повному обсязі. На думку
апелянта, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про
безпідставність позовних вимог,
посилаючись на те, що ПАТ «УкрСиббанк»
не було надано доказів укладення
кредитного договору №0 від 19
липня 2004 року, оскільки Кредитний
договір під № 21-2РА/07-2004А та № 0 є
одним і тим самим договором, який був
укладений 19 липня 2004 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2, номер
кредитного договору № 0 почав
застосовуватись, у зв'язку із переходом
банку на оновлену систему обліку
кредитних договорів. Також, зазначає,
що 27 липня 2005 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий
напис, яким запропоновано звернути
стягнення на автомобіль, що належав на
праві власності ОСОБА_2 На підставі
розпорядження державного виконавця 23
травня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» було
переховано грошові кошти у сумі 53578,00
грн. Однак, вказаних коштів не
вистачило для погашення
заборгованості за кредитним договором,
у зв'язку з чим ПАТ «УкрСиббанк»,
скориставшись своїм правом звернулося
до суду з позовом про стягнення
заборгованості відповідно до положень
ст. 24 Закону України «Про заставу». А
тому, суд дійшов безпідставного
висновку про те, що вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» були заявлені зі спливом
позовної давності.

ОлоноваЯ.В. в інтересах ПАТ
«УкрСиббанк» апеляційну скаргу
підтримала з наведених підстав та
просила її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 19 липня 2004 року між
АКІБ «УкрСиббанк» (у зв'язку зі зміною
найменування юридичної особи - ПАТ
«УкрСиббанк») (банк), та ОСОБА_2
(позичальник) було укладено кредитний
договір №21-2РА/07-2004А, відповідно до п. п.
1.1, 1.2 якого банк надав позичальнику
кредит в іноземній валюті на загальну
суму 20 067,00 доларів США, що еквівалентно
106 710,28 грн., терміном до 19 липня 2010 року,
а позичальник зобов'язався повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом і виконати свої
зобов'язання згідно з договором у
повному обсязі (а. с. 121-125).

Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору за
користування кредитними коштами у
межах встановленого терміну
кредитування процентна ставка
встановлюється у розмірі 14 % відсотків
річних.

Також, 19 липня 2004 року між АКІБ
«УкрСиббанк» (кредитор) та ОСОБА_3
(позичальник) було укладено договір
поруки № 21-2РА/07-2004А, відповідно до
якого поручитель зобов'язався перед
кредитором відповідати за виконання
ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед
кредитором в повному обсязі, що виникли
з кредитного договору №21-2РА/07-2004А від 19
липня 2004 року, як існуючих в теперішній
час, так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому (а. с. 129).

27 липня 2005 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий
напис, яким запропоновано звернути
стягнення на автомобіль RENAULT LAGUNA, 2003
року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_2,
хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2.

Згідно Протоколу проведення аукціону,
затвердженого директором ПП
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» від 11 квітня 2011 року, за
результатами проведення аукціону
вказаний транспортний засіб було
реалізовано за ціною 62300,00 грн. (а. с. 177).
На підставі розпорядження державного
виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві від 13 травня 2011 року, грошові
кошти у сумі 53578,00 грн., які надійшли 11
квітня 2011 року на депозитний рахунок
Відділу державної виконавчої служби
при примусовому виконанні виконавчого
напису та перераховані в сумі 53028,00 грн.
АТ «УкрСиббанк» (а. с. 178).

19 листопада 2013 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернулося до суду з позовом, в якому у
зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх
зобов'язань, просило стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№0 від 19 липня 2004 року, яка
відповідно до наданих ним розрахунків
станом на 29 жовтня 2012 року становить
20484,58 доларів США, що еквівалентно 163733,29
грн., з яких: заборгованість за кредитом
- 7983,09 доларів США, що еквівалентно 63808,84
грн.; заборгованість за відсотками за
користування кредитом - 12461,05 доларів
США, що еквівалентно 99601,17 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом - 16,23 доларів США, що
еквівалентно 129,73 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам - 24,21 доларів США, що
еквівалентно 193,55 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог ПАТ «УкрСиббанк».

При цьому, суд виходив з того, що ПАТ
«УкрСиббанк» не було надано суду
кредитного договору №0 від 19
липня 2004 року, укладеного з ОСОБА_2, на
підставі якого було заявлено позов, що
унеможливлює з'ясувати підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків між сторонами спору, згідно
договору поруки №21-2РА/07-2004А від 19 липня
2004 року ОСОБА_3 зобов'язалася перед
кредитором відповідати за виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором №21-2РА/07-2004А від 19 липня 2004
року. Крім того, позовні вимоги були
заявлені ПАТ «УкрСиббанк» зі спливом
позовної давності.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. ст. 15, 16
ЦК України, ст. 3 ЦПК України правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів та осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси.

Пропуск особою строку для звернення до
суду може бути підставою для відмови в
позові, якщо про застосування позовної
давності було заявлено стороною у
спорі, лише в тому випадку, коли вимоги
позивача є доведеними. В протилежному
випадку, суд має відмовити в
задоволенні позову у зв'язку з його
недоведеністю.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції одночасно відмовив в
позові у зв'язку з його недоведеністю
та у зв'язку зі спливом позовної
давності, що є підставою для скасування
такого рішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути
заборгованість за кредитним договором
№0 від 19 липня 2004 року, укладений з
ОСОБА_2, кредитний договір, який було
долучено до матеріалів справи містить
№21-2РА/07-2004А.

Разом тим, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», судом
не було перевірено чи є кредитний
договір №21-2РА/07-2004А та договір №0
одним і тим самим договором.

Відповідно до довідки ПАТ «УкрСиббанк»
від 04 листопада 2014 року №49/36577 в 2006 році
в ПАТ «УкрСиббанк» введено в
експлуатацію нове програмне
забезпечення, у зв'язку з чим всі
існуючи кредитні договори переведено в
нову програму АБС SАР for Banking з новими
обліковими номерами. Згідно з наказом
№ 687 від 15 травня 2006 року «Про введення
в промислову експлуатацію
функціональності АБС SАР for Banking в
частині кредитування фізичних та
юридичних осіб» застосовуються
цифрові номери кредитних договорів. У
зв'язку з вищевказаним, для
ідентифікації договору № 21-2РА/07-2004А
застосовується як номер договору,
зазначений при його укладенні, а саме №
21-2РА/072004А, так і реєстраційний номер
договору в системі обліку Банку АБС SАР
for Banking, а саме №0. При цьому,
заперечуючи проти позову відповідачі
не посилались на те, що договір за
№21-2РА/07-2004А та договір за №0 є
різними договорами.

Таким чином, суд дійшов помилкового
висновку про безпідставність позовних
вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, посилаючись на те, що позивачем
не було надано суду кредитного
договору саме з №0.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відтак, ураховуючи, що ОСОБА_2 належним
чином не виконує свої зобов'язання за
кредитним договором №21-2РА/07-2004А
(№0) від 19 липня 2004 року, вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості є законними та
обґрунтованими.

Разом з тим, заперечуючи проти позову,
ОСОБА_2 посилався на те, що вимоги були
заявлені ПАТ «УкрСиббанк» зі спливом
позовної давності, у зв'язку з чим
просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до положень кредитного
договору №21-2РА/07-2004А (№0), графіку
погашення кредиту, що є додатком №1 до
договору, позичальник зобов'язався
погашати кредит щомісячно рівними
платежами в сумі 278,71 доларів США, а
також сплачувати проценти за
користування кредитом з розрахунку 14%,
кінцевим строком погашення
заборгованості за кредитним договором
є 19 липня 2010 року.

Разом з тим, з позовом до суду ПАТ
«УкрСиббанк» звернулося лише 19
листопада 2013 року, тобто з пропуском
строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відтак, у задоволенні позовних вимог
ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 слід відмовити
на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на те, що вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» були заявлені в межах
позовної давності, враховуючи, що ПАТ
«УкрСиббанк» реалізувало своє право на
звернення стягнення на предмет
застави, кошти в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
внаслідок реалізації предмета застави
з прилюдних торгів надійшли до банку
лише 23 травня 2011 року, оскільки
відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Також, колегія суддів не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_3

Так, частиною 1 ст. 553 ЦК України
визначено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (с. 1 ст. 554
ЦК України).

Разом з тим, частиною 4 ст. 559 ЦК України
визначено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки №
21-2РА/07-2004А від 19 липня 2004 року,
укладеного з ОСОБА_3 цей договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами (уповноваженими
представниками сторін).

Відповідно до роз'яснень, які викладені
у п. 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають з кредитних правовідносин»
відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

При цьому, сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до пп. 1.2.1. кредитний договір
№21-2РА/07-2004А (№0), графіку
погашення кредиту, що є додатком №1 до
договору, сторонами було визначено, що
кінцевим строком погашення
заборгованості за кредитним договором
є 19 липня 2010 року (а. с. 121, 124-125).

В матеріалах справи відсутні докази
пред'явлення ПАТ «УкрСиббанк» вимоги
до ОСОБА_3 протягом шестимісячного
строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК
України, від дня настання строку
виконання зобов'язання за кредитним
договором, тобто, до 19 січня 2011 року.

З позовом до суду про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 ПАТ
«УкрСиббанк» звернулося лише 19
листопада 2013 року, тобто, більш ніж
через три роки після настання строку
виконання основного зобов'язання.

Враховуючи викладене, зобов'язання
ОСОБА_3 за договором поруки № 21-2РА/07-2004А
від 19 липня 2004 року є припиненими на
підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги
ПАТ «УкрСиббанк» в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
№21-2РА/07-2004А (№0) від 19 липня 2004
року з ОСОБА_3 є безпідставними.

Таким чином, рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014
року підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» з
інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОлоновоїЯни
Володимирівни в інтересах Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 23 жовтня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.А. Нежура