Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 24 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
судового рішення він є власником малої
архітектурної форми площею 20 кв. м,
розташованої на торговельному місці
НОМЕР_1 на території обслуговуючого
кооперативу "Комунальний ринок" (далі -
ОК "Комунальний ринок", що знаходиться
за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова.
Однак, зазначеним майном користується
відповідачка. На вимогу звільнити
нерухоме майно, відповідачка не реагує.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив
задовольнити його позовні вимоги і
витребувати у ОСОБА_4 на його користь
малу архітектурну форму площею 20 кв. м,
розташовану на торговельному місці
НОМЕР_1 на території ОК "Комунальний
ринок", що знаходиться за адресою: м.
Херсон, вул. Димитрова.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 24 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 10 червня 2014 року, позов задоволено.
Витребувано у ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 малу архітектурну форму
площею 20 кв. м, розташовану на
торговельному місці НОМЕР_1 на
території ОК "Комунальний ринок", що
знаходиться за адресою: м. Херсон,
вул. Димитрова. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 244
грн у рахунок оплати судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 і
витребовуючи у ОСОБА_4 майно, яке
належить йому на праві власності, суд
першої інстанції, з яким погодився і
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що оскільки ОСОБА_3 набув право
власності на спірне нерухоме майно на
законних підставах, то він має право
витребувати це майно у
ОСОБА_4 на підставі положень статті 387
ЦК України.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судові рішення не
відповідають.

Установлено, що на підставі рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 25 червня 2013 року за ОСОБА_3
визнано право власності на малу
архітектурну форму НОМЕР_1 площею 20 кв.
м, яка розташована на території ринку
за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 19 грудня
2013 року рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від
25 червня 2013 року змінено в частині
вартості транспортного засобу, в решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності, зокрема, статтею 387 цього
Кодексу, яка надає власнику право
витребувати майно із чужого
незаконного володіння.

Відповідно до статті 387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

У розумінні статті 387 ЦК України
позивач повинен довести, а суд
встановити факти, які не тільки
доводять право власності позивача на
майно, а і його право на витребування
цього майна; вибуття майна з володіння
позивача і знаходження його у
відповідача; незаконність володіння
відповідачем майном позивача;
відсутність між позивачем і
відповідачем зобов'язально-правових
відносин щодо спірного майна.

Установлено, що на підставі договору
оренди торговельного місця, укладеного
01 січня 2014 року між ОК "Комунальний
ринок" і ОСОБА_4,
орендодавцем надано у тимчасове
користування орендареві торговельне
місце НОМЕР_1 загальною площею 20 кв. м,
що розташоване на території ринку за
адресою: м. Херсон, просп. Димитрова, в
межах від вул. Лавреньова до парку ім.
Димитрова.

Вирішуючи спір і зазначаючи, що ОСОБА_4
користується спірним нерухомим майном
незаконно, судом першої інстанції на
зазначені вимоги закону уваги не
звернуто, не надано оцінки договору
оренди торговельного місця, у пунктах
1.1 і 1.2 якого зазначено, що об'єктом
оренди є торговельне місце НОМЕР_1
загальною площею 20 кв. м, що розташоване
на території ринку за адресою: м.
Херсон, просп. Димитрова, в межах від
вул. Лавреньова до парку ім. Димитрова,
а об'єкт оренди облаштовано тимчасовою
нестаціонарною спорудою, право
власності на яку має орендар; не надано
оцінки запереченням ОСОБА_4, яка
зазначала, що вона є власником
торговельного павільйону з
металоконструкції, який розташовано на
торговельному місці НОМЕР_1, у зв'язку з
придбанням зазначеного майна
26 грудня 2013 року у ОСОБА_5 і прийняття
його у власність згідно з актом
прийому-передачі від 26 грудня 2013 року, а
така споруда не потребує державної
реєстрації як об'єкт нерухомості, як
зазначено у статті 28 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності"; договір оренди у судовому
порядку не визнано недійсним, тому він
є чинним, його чинність ніким не
оспорена, тобто ОСОБА_4 на законних
підставах орендує торговельне місце
НОМЕР_1, на якому знаходиться павільйон,
який перебуває у її власності, не
спростовано доводів ОСОБА_4 щодо
будівництва павільйону ОСОБА_5, не
спростовано доказів законності
набуття права на зазначений павільйон,
зокрема договір підряду від 16 липня 2013
року та акт прийому-передачі від 17
серпня 2013 року (а.с. 30 - 32), у зв'язку з чим
дійшов передчасного висновку, що
ОСОБА_4 користується спірним нерухомим
майном незаконно.

Пунктами 19, 23 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав"
передбачено, що застосовуючи положення
статті 387 ЦК України, суди повинні
виходити з того, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним і в якої майно
фактично знаходиться та є
індивідуально визначеним. Відповідно
до статті 387 ЦК та частини третьої
статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до
суду з позовом про витребування майна
із чужого незаконного володіння,
повинна довести своє право власності
на майно, що знаходиться у володінні
відповідача. При цьому суди повинні
мати на увазі, що право власності на
рухоме майно доводиться за допомогою
будь-яких передбачених процесуальним
законодавством доказів, що
підтверджують виникнення такого права
у позивача.

Судом першої інстанції зазначених
положень не враховано, не перевірено
план території ринку та не встановлено,
де саме знаходяться павільйони ОСОБА_4
та ОСОБА_3, оскільки пунктом 1.3 договору
оренди передбачено, що
місцезнаходження об'єкту оренди,
орендарем якого є ОСОБА_4, зазначається
на плані території ринку, не
встановлено, що їх місцезнаходження є
одним і тим же.

Суд першої інстанції у порушення
статей 10, 31 ЦПК України не уточнив
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині
родових ознак павільйону, який
належить йому на праві власності, та
його місцезнаходження, оскільки
судовим рішенням, яке покладено судом в
основу рішення, не визначено родових
ознак павільйону та не встановлено
його чіткого місця розташування; не
звернуто уваги, що в ухвалі
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 10 квітня 2014 року, якою
відмовлено у роз'ясненні судового
рішення, зазначено, що визначення
ідентичності номеру малої
архітектурної форми, номеру
торговельного місця на території ринку
не було предметом розгляду суду (а.с. 44).

Таким чином, не встановивши родових
ознак майна, що просив витребувати
позивач, не з'ясувавши його
індивідуальних характеристик, суди
дійшли передчасного висновку про
витребування майна з володіння ОСОБА_4

Крім того, судом у порушення статей 10, 35
ЦПК України не вирішено питання про
залучення до участі у справі
орендодавця, а саме ОК "Комунальний
ринок", і не роз'яснено сторонам про
заявлення такого клопотання; не
звернуто уваги, що спірний павільйон
збудований на земельній ділянці, якою
користується ОК "Комунальний ринок", у
зв'язку з чим не з'ясовано, на якій
правовій підставі ця земельна ділянка
використовується, хто є її власником,
її цільове призначення, не з'ясовано на
якій земельній ділянці розташовано
павільйон, власником якого є позивач.

Отже, суд першої інстанції не
визначився із характером спірних
правовідносин та нормою права, яка
підлягає застосуванню, не з'ясував всі
обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
частини другої статті 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 24 квітня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 10 червня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська