У х в а л а

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Івано-Франківського національного
університету нафти і газу до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення без
надання іншого житла,

за касаційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 23
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Івано-Франківський
національний університет нафти і газу
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виселення без
надання іншого житла.

Посилався на те, що
наказом Івано-Франківського
національного університету нафти і
газу № 13/3 від 3 лютого 1987 року ОСОБА_4
прийнято на посаду лаборанта кафедри
буріння нафтових і газових свердловин.
Розпорядженням Івано-Франківського
національного університету нафти і
газу № 25 від 12 квітня 1990 року ОСОБА_4,
разом з дружиною ОСОБА_5, надано житлове
приміщення АДРЕСА_1 на час його роботи в
інституті. Наказом № 101/3 від 3 липня 1991
року ОСОБА_4 був звільнений з роботи за
власним бажанням. Відповідачі
самовільно вселилися в кімнату № 60 у
вказаному гуртожитку, яка була
виділена їх родичці ОСОБА_7

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 25 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено. Виселено ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кімнати АДРЕСА_2 без
надання іншого житлового приміщення.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного
суду Івано-Франківської області від 23
вересня 2014 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі
ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять скасувати
оскаржувані судові рішення попередніх
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідачі, без
будь-яких дозвільних документів
самовільно вселилися у спірну кімнату
та безпідставно там проживають,
оскільки ордер на вселення їм не
надавався.

Згідно із ст. 129 ЖК України на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Дослідивши всі наявні в матеріалах
справи докази, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
задоволення позовних вимог, а доводи
касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи були допущені
порушення норм процесуального права чи
неправильно застосовано норми
матеріального права.

Також є безпідставним посилання
скаржників на те, що судом першої
інстанції не було вжито всіх заходів
щодо належного їх повідомлення про
судове засідання, оскільки ці доводи
перевірені судом при розгляді заяви
про перегляд заочного рішення суду.

Таким чином, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року та ухвали апеляційного
суду Івано-Франківської області від 23
вересня 2014 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6
відхилити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 25
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 23
вересня 2014 року в справі за позовом
Івано-Франківського національного
університету нафти і газу до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення без
надання іншого житла, залишити без
змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

Н.А. Горелкіна