Справа № 686/7184/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2014

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючої судді- Салоїд Н.М.,

при секретареві - Колісник Л.В.,

з участю представника третьої
особи - Долобанько Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницький цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3,

Третьої особи: дочірнього підприємства
«Новатор»

про визнання таким, що втратив право на
житло

та за позовом третьої особи, яка
заявила самостійні вимоги

Дочірнього підприємства
«Новатор»

до

ОСОБА_3

про визнання особи таким, що втратив
право користування жилим приміщенням

в с т а н о в и
в :

У квітні місяці 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся із заявою в суд, який мотивує,
що 11 червня 1992 року у кімнаті АДРЕСА_1
був зареєстрований ОСОБА_3, 1949 року
народження, що підтверджується копією
картки реєстрації форми 16. Вказаний
гуртожиток перебував на балансі ВО
«Новатор». Однак спільне рішення
адміністрації та профкому щодо надання
зазначеного житлового приміщення
відповідачеві не приймалось, ордер на
нього не видавався. ОСОБА_4 в трудових
відносинах з ДП «Новатор» ніколи не
перебував, на означену житлову площу
він не вселявся, і ніколи в кімнаті №220
не проживав, не сплачував комунальних
послуг та не брав участі в його
утриманні.

Згідно протоколу спільного засідання
адміністрації та профкому ВО «новатор»
від 27.08.1992 року №50-А кімнату АДРЕСА_1
було надано для проживання йому із
членами його сім»ї та на підставі
даного протоколу було видано ордер №275
від 08.09.1992 року на вселення в дану
кімнату. 17.09.1992 року відділом
внутрішніх справ було здійснено
реєстрацію його та членів його сім»ї у
вказаній кімнаті. Згідно протоколу
спільного засідання та адміністрації
та профкому ВО «Новатор» №30 від 17.12.1996
року позивачу та членам його сім»ї було
надано кімнату №219 площею 11 кв.м., що
знаходиться у одній секції із кімнатою
№220. Просить визнати відповідача
ОСОБА_4 таким, що втратив право на житло.

В свою чергу третя особа ДП
«Новатор» на стороні позивача
звернулася із самостійними вимогами до
ОСОБА_3 про визнання його таким, що
втратив право користування у кімнаті
АДРЕСА_1, котрий о»бєднаний у одне
провадження із первісним позовом.
Заявлений позов мотивує тим, що
відповідач був зареєстрований у
кімнаті АДРЕСА_1 11.06.1992 року, хоча в
трудових відносинах із підприємством
не перебував, спільне рішення
адміністрації та профкому не
приймалось, ордер ОСОБА_3 на вселення не
видавався, у гуртожитку він зовсім не
проживав. Просить задовольнити позов.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 заявлений позов підтримав,
позов ДП «Новатор» підтримує. Суду
пояснив, що

Відповідач-позивач ОСОБА_5 та його
представник заявлений ним позов
підтримали, позову матері ОСОБА_6 не
визнали та суду пояснили, що з часу
реєстрації шлюбу він до 2009 року у
будинку матері по АДРЕСА_2 не проживав,
хоча був зареєстрованим у ньому з 2006
року. Не заперечує, що з часу укладання
шлюбу проживав у батьків дружини,
винаймали з дружиною житло, згодом
отримали квартиру по АДРЕСА_3. Однак
після розірвання шлюбу він був
позбавлений житла, позаяк квартиру
придбану із дружиною у шлюбі залишив
дітям та дружині, постійного місця
проживання не мав, проживав у друзів та
матері. Стосунки з матір»ю погіршились,
і він під час сварки вивіз свої речі та
майно з будинку. Вносив плату за
електроенергію. Допомагав матері
придбавати ліки та продукти
харчування, не проживав у будинку
близько трьох місяців. Колишня дружина
продала спільну квартиру сторонній
особі, однак він проживає в ній разом із
дружиною та дітьми, позаяк іншого житла
не має.

Заявлений позов про вселення
підтримали, просять його задоволити,
обґрунтовує його тим, що у будинку
матері періодично з 2009 року проживав,
користувався гаражем з дозволу матері,
побудований в свій час батьками,
придбавав щебінь для влаштування
подвір»я. Ключів від будинку він ніколи
не мав. Після розірвання шлюбу проживав
у друзів, потім через місяць проживав у
матері неділю чи дві.

Представник ХМВ УМВСУ у Хмельницькій
області у судове засідання не з»вився,
повідомлений про час і місце судового
розгляду у встановленому законом
порядку. Подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доводи та
заперечення позивача-відповідача
ОСОБА_6 та її представника, заперечення
та доводи поданого позову ОСОБА_5 та
його представника, перевіривши
матеріали справи доказами, суд вважає,
що позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а
позов ОСОБА_5 відхиленню з наступних
підстав.

Судом достовірно установлено, що
відповідно до договору дарування,
укладеного 11 липня 2011 року державним
нотаріусом Першої міської
нотаріальної контори ОСОБА_6 отримала у
дар будинковолодіння АДРЕСА_2
зареєстрованого у встановленому
законом порядку Хмельницьким БТІ.

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю для
обслуговування жилого будинку
земельна ділянка площею 0,05 га належить
ОСОБА_6

За час шлюбу із чоловіком у 1987
році повністю побудували новий
будинок, переобладнали старий будинок
під сауну, побудували гараж. В даний час
означений будинок прийнято до
експлуатації. Цих обставин сторони не
заперечують.

Відповідно до домової книги у будинку 07
лютого 2006 року за заявою ОСОБА_6
зареєстрований син ОСОБА_5, але з 1995
року у будинку за місцем реєстрації не
проживає. Таких обставин ОСОБА_5 у
судовому засіданні не заперечував,
підтвердив свої пояснення дані ним у
травні місяці 2011 року стосовно
постійного місця проживання із сім»єю
по АДРЕСА_3.

17 травня 2011 року у синів з матір»ю виник
спір щодо того, яка частка має належати
кожному із синів.

Судом достовірно установлено факт не
проживання ОСОБА_5 у будинку його
матері ОСОБА_7, що по АДРЕСА_2 з часу
одруження з 1995 року. Таких обставин у
судовому засіданні не заперечував і
сам ОСОБА_5 та підтвердив свої
пояснення дані ним у травні місяці 2011
року стосовно постійного місця
проживання із сім»єю по АДРЕСА_3. Крім
того, ОСОБА_5 не брав та не бере участі в
утриманні будинку власних речей та
майна у ньому не зберігає.

Означені обставини підтвердили свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9, що ОСОБА_5,, як до так і
після розлучення у будинку не проживав,
в даний час продовжує проживати у
будинку по АДРЕСА_3 разом із сім»єю,
проживають та відпочивають разом,
оскільки будинки знаходяться майже
поряд, і цей факт є очевидним.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він із братом
домовлялися про продаж будинку, що
належить матері аби проживати кожен
окремо. Матері, котра спочатку
погодилась на такий варіант, мали
придбати квартиру, однак пізніше вона
від нього відмовилась. Вони повністю
узгоджуються з матеріалами справи та
наданими поясненнями в ході судового
розгляду сторонами. Однак до його
показів в частині проживання ОСОБА_5 у
будинку матері, зберігання ним своїх
речей у будинку слід відноситись
критично, оскільки конфлікт обох синів
із матір»ю, як і власне питання
вселення у житло ОСОБА_5, виник
унаслідок так званого «спору» про
поділ будинку без згоди його власника.
Так, свідок ОСОБА_10 суду підтвердив
факт наміру поділу будинку у травні 2011
року, котрий закінчився зверненням
ОСОБА_6 до правоохоронних органів про
погрози фізичною розправою, як
наслідок відсутності згоди матері на
це. Це налаштувало його до того, щоб він
покинув проживати у ньому.

Пояснення щодо часу проживання ОСОБА_5
та користування житлом у спірному
будинку є непослідовними та до уваги
судом не беруться. Так із рапорту
дільничного інспектора щодо розгляду
заяви ОСОБА_5 вбачається, що із слів
молодшого брата ОСОБА_11, ОСОБА_5 у
будинку не проживає з 1996 року та має
намір його продати. З цього приводу у
нього з матір»ю виникла суперечка
стосовно заперечень продажу будинку.

Такі пояснення повністю узгоджуються
із показами позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Суд критично оцінює та не бере до
уваги показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13
та ОСОБА_14 щодо факту постійного
проживання у будинку матері ОСОБА_5по
АДРЕСА_2.

Згідно положень ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі, що йому належить,
користуються жилим приміщенням на
рівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням. Таке право вони
втрачають лише в разі вибуття на інше
постійне місце проживання і припинення
внаслідок цього сімейних стосунків з
власником.

Протягом тривалого часу
відповідач спірним житловим
приміщенням не користується, не
приймав і не приймає участі у сплаті
комунальних та інших платежів, послуг
водопостачання і енергопостачання,
витратах на управління, утримання та
збереження нерухомого майна. Постійно
проживаючи разом із дружиною та
доньками, відповідач ОСОБА_5 з'являвся
до спірного житла не як до свого
власного, а відносини кореспондувалися
як матері і сина, він не цікавився ним
як житлом та не свідчить про ведення
спільного господарства та спільного
проживання. ОСОБА_5 не довів, а суд
відповідно не установив, наведених
обставин.

Відповідно до ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як встановлено в судовому засіданні,
між сторонами не був визначений
порядок користування жилим
приміщенням, ОСОБА_5 з матрі»ю не вели
спільного господарства, він не
сплачував комунальних послуг, а його
покази щодо прийняття участі у таких
витратах є голослівними, не надав в
судовому засіданні будь - яких доказів
того, що є майно, котре знаходиться у
спірному приміщенні, наявність чи
відсутність реєстрації сама по собі
не може бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням.

ОСОБА_6 є єдиним власником будинку, та
має право розпоряджатися, володіти та
користуватися ним на власний розсуд.

Крім того з матеріалів справи було
встановлено, що ОСОБА_5 не проживав та
не проживає в спірному будинку з 1995
року без поважних причин. Витрат по
утриманню будинку не несе, а надані
пояснення стосовно оплати вартості
комунальних послуг, витрат
газопостачання є голослівними та не
підтверджені будь-яким об»активними
доказами. Порядок користування
житловими приміщеннями з власником
житла не складався. Крім того він не є
членом її сім»ї матері, оскільки
припинив такі стосунки у зв»язку із
одруженням у 1995 році та не поновив їх,
вибув на інше постійне місце
проживання, а тому втратив право
користування житловим приміщенням.

Не може бути підставою для вселення
ОСОБА_5 у жилий будинок, належний матері
той факт, що відповідач юридично не має
іншого житла, оскільки будинок
належить на праві приватної власності
ОСОБА_6, яка, відповідно до ст. 41
Конституції України, має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, і її
право власності є непорушним.

Так, до членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
с. 2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина, їхні
діти і батьки, а також інші особи.
Виходячи з положень ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника будинку (квартири)
користуються жилим приміщенням на
рівні з власником будинку (квартири) і
втрачають таке право лише в разі
вибуття на інше постійне місце
проживання і припинення внаслідок
цього сімейних стосунків з власником.

За таких обставин, слід зобов'язати
Хмельницький МВ УМВС України у
Хмельницькій області зняти з
реєстраційного обліку відповідача
ОСОБА_5 із вказаного будинку.

На підставі наведеного суд не вбачає
підстав для задоволення позову щодо
вселення у жиле приміщення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.10,60,179,209 ЦПК України, статтями 319, 391, 405
Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и
в :

Позов ОСОБА_2 та дочірнього
підприємства «Новатор» задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
таким, що втратив право користування
кімнатою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 243.6 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з часу його
проголошення до Апеляційного суду
Хмельницької області.

Суддя: