Справа № 130/3157/14-ц Провадження №
22-ц/772/3415/2014Головуючий в суді першої
інстанції Вернік В. М.Категорія
Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у
складі:

головуючої: Шемети Т. М.

суддів: Матківської М.В., Сопруна
В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 23.10. 2014 року

у справі за поданням відділу державної
виконавчої служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України до
виконання ним свої зобов'язань,-

в с т а н о в и л а :

22.10.2014 року головний державний
виконавець Жмеринського МРУЮ Лапко
М.П. звернувся до суду із зазначеним
поданням, мотивуючи його тим, що на
виконанні у відділі ДВС перебуває
виконавче провадження № 43965306 про
стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Фідобанк» 597 081 грн. заборгованості,
яке було відкрито 10.07.2014 року. Згідно
отриманої ДВС інформації у власності
ОСОБА_2 перебуває 1/3 частина квартири в
АДРЕСА_1. Відповідно інформації
державної прикордонної служби України,
ОСОБА_2 неодноразово перетинав
державний кордон України та має
закордонний паспорт з терміном дії до
02.09.2020 року. В поданні ставиться питання
про обмеження в праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 до виконання ним
зобов'язань за судовим рішенням.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 23.10.2014 року
подання задоволено: обмежено ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним зобов'язань за
виконавчим листом, виданим Жмеринським
міськрайонним судом від 04.02.2010 року №
2-897/09.

Не погодившись з зазначеною ухвалою
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм процесуального
права, просить зазначену ухвалу суду
скасувати та відмовити в задоволенні
подання: він виконує ухвалене судове
рішення в міру своїх матеріальних
можливостей, однак це не було враховано
судом. За кордон дійсно виїжджає, однак
виїжджає в зв'язку з тим, що його син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймає участь у
міжнародних змаганнях по хокею з
шайбою і всі поїздки здійснюються за
рахунок хокейного клубу .

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу
підтримав з викладених у ній підстав,
представник ДВС в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином:
надіслав письмову заяву про розгляд
справи у його відсутність, у
задоволенні апеляційної скарги
просить відмовити .

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання головного
державного виконавця, суд виходив з
того, що ОСОБА_2, маючи невиконані
грошові зобов'язання, неодноразово
здійснював поїздки за кордон, що
підтверджено Державною прикордонною
службою України, тобто здійснив
невмотивовані трати грошових коштів,
тривалий час не виконує судове рішення,
що свідчить про його ухилення від
виконання існуючого зобов'язання.

Проте погодитись із таким висновком
суду повністю не можна, оскільки суд
дійшов його із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Судом першої інстанції встановлено, що
в провадженні ВДВС Жмеринського МРУЮ
Вінницької області знаходиться
виконавчий лист Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 04.02.2010 року про солідарне
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь
ВАТ «ЕрстеБанк» 708 630 грн. 82 коп. (а.с.3).

Разом з тим, з матеріалів, доданих до
подання і зі змісту самого подання
вбачається, що питання про обмеження
ОСОБА_2 в праві виїзду за межу України
виникло в зв'язку з невиконанням ним
зобов'язань перед ПАТ «Фідобанк»:
докази наявності такого боргу та
існування виконавчого провадження по
його стягненню до подання не додані, на
що суд першої інстанції уваги не
звернув.

Викликає сумнів і доведеність ухилення
ОСОБА_2 від виконання рішення суду:
виконавчий лист про стягнення боргу із
ОСОБА_2, копія якого державним
виконавцем додана до подання (а.с.3),
було видано 04.02.2010 року та як вбачається
з відміток державного виконавця,
стягнення по виконавчому листі
проводяться.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання, а
не лише за наявності факту невиконання
зобов'язань та факту перетину ним
кордону України.

Прийшовши до висновку про застосування
тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, суд першої
інстанції його не мотивував та
належними доказами не підтвердив і не
обґрунтував ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

При цьому не звернув уваги на статтю 33
Конституції України, відповідно до
якої, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Судом також допущено порушення
процесуального закону, про яке не
йдеться в апеляційній скарзі, однак яке
не може залишитись поза увагою суду
апеляційної інстанції: через
відсутність чіткого визначення у ст. 3771
ЦПК порядку прийняття подання
державного

-2-

виконавця судом до розгляду, з
урахуванням особливостей внесення
даних до автоматизованої системи
документообігу суду, на думку
Верховного Суду України, після
перевірки дотримання державним
виконавцем вимог щодо форми та змісту
подання, необхідним є постановлення
суддею ухвали про відкриття
провадження та призначення подання до
розгляду в судовому засіданні, в якій
слід зазначати час і місце розгляду та
спосіб повідомлення суб'єкта внесення
подання. (Лист, Верховний Суд, від
01.02.2013, "Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України").

Однак суд першої інстанції, вирішуючи
подання, не звернув на зазначене уваги,
розглянув подання без відкриття
провадження, дійшов передчасного
висновку про його задоволення без
встановлення об'єктивної істини про
хід виконання зобов'язань боржником,
тобто порушив порядок, встановлений
для вирішення питання про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції порушив
вимоги норм цивільного процесуального
права і це є безумовною підставою для
скасування постановленої у справі
ухвали з направленням матеріалів
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 23.10.2014 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
М. В. Матківська

В.В.Сопрун