Справа № 739/1681/14-ц Провадження №
22-ц/795/2492/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Наполов М. І. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року м.ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Бечка Є.М., Хромець Н.С. при
секретарі:Сахаровій К.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на ухвалу судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 14 листопада 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання
права власності на частину майна
подружжя,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 14.11.2014 року було визнано неподаною
та повернуто ОСОБА_5 його позовну заяву
до ОСОБА_6 про визнання права власності
на частину майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувану ухвалу від 14.11.2014року
скасувати, направивши справу до суду
першої інстанції для прийняття його
позову та розгляду по суті. Доводи
апеляційної скарги зазначають, що
оскаржувана ухвала не відповідає
нормам процесуального права, зокрема
статті 213 ЦПК України та є такою, що
перешкоджає позивачу в реалізації його
конституційних прав щодо доступу до
суду. Апелянт вказує, що форма і зміст
поданої ним позовної заяви повністю
відповідають вимогам статті 119 ЦПК
України, тому відсутні підстави для
визнання її неподаною та повернення.
Апелянт зазначає, що в поданій ним
позовній заяві чітко визначені
правовідносини-визнання права
власності на частину майна подружжя, а
також її зміст не містить в собі жодних
суперечностей. За даних обставин, на
думку апелянта, подана ним позовна
заява було необгрунтовано залишена без
руху, а в подальшому також безпідставно
була визнана неподаною та повернута
йому. Апелянт зазначає, що висновки
оскаржуваної ухвали не узгоджуються з
положеннями статей 119, 120, 121 ЦПК України,
вказана ухвала перешкоджає апелянту
захистити свої права та інтереси в
судовому порядку.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_5, належним чином повідомлений
про час і місце судового розгляду даної
справи, відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.23),
не з'явився. Згідно приписів ч.2 статті
305 ЦПК України, неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд на підставі
приписів п.4 ч.1 статті 311 ЦПК України
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
оскаржувана ухвала судді суду першої
інстанції,-скасуванню, з направленням
справи до суду першої інстанції для
належного вирішення питання щодо
відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до приписів п.4 ч.1 статті 311
ЦПК України підставами для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 звернувся до
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області з позовом про
визнання права власності на частину
майна подружжя (а.с. 1-2).

Ухвалою судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 03.11.2014 року вказана позовна заява
була залишена без руху, ОСОБА_5 було
надано відповідний строк для усунення
недоліків позовної заяви. При цьому
суддя суду першої інстанції зазначив в
ухвалі від 03.11.2014року, що поданий ОСОБА_5
позов підлягає залишенню без руху,
оскільки позовна заява подана з
порушенням вимог статті 119 ЦПК України,
а саме, як вказано в ухвалі: '' Описову
частину позовної заяви (виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги) викладено у незрозумілій,
у правовому розумінні, редакції. Зі
змісту поданої ОСОБА_5 позовної заяви
неможливо визначитися з наявністю, у
даних правовідносинах, передбачених
законодавцем у ст.3 ЦПК України підстав
для звернення до суду, а зміст позовної
заяви є суперечливим. Так, позивач
спочатку зазначає, що відносини з
відповідачем зіпсувалися і відповідач
заявляє виключно про свої права на
будинок та земельну ділянку. У
подальшому позивач вказує на те, що він
з відповідачем зможе дійти згоди щодо
використання спільного сумісного
нерухомого майна. При цьому, фактично
обґрунтовує факт набуття права
спільної сумісної власності на вказане
у позовній заяві майно. Більш того,
позивач фактично заявляє вимогу про
визнання відповідачем права власності
на 1/2 ідеальну частину житлового
будинку, надвірних будівель та
земельної ділянки. Посилання позивача
на ст. 120 СК України, ст.ст. 368, 377 ЦК
України також, виходячи зі змісту
позовної заяви, є незрозумілим, та
ускладнює визначення з питанням
предмету позову ''(а.с. 12).

Постановляючи оскаржувану ухвалу від
14.11.2014 року, суддя суду першої інстанції
з посиланням на статтю 121 ЦПК України
зазначив, що оскільки ОСОБА_5 не були
усунуті недоліки позовної заяви, які
вказані в ухвалі судді від 03.11.2014 року,
то позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
визнання права власності на частину
майна подружжя необхідно вважати
неподаною та повернути позивачу.

Заслуговують на увагу апеляційного
суду доводи апеляційної скарги
відносно того, що висновки
вищезазначених ухвал не узгоджуються з
приписами норм процесуального права,
які регламентують спірні
правовідносини.

Зокрема, відповідно до ч. 2 статті 119 ЦПК
України позовна заява повинна містити:
1) найменування суду, до якого подається
заява; 2) ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст
позовних вимог; 4) ціну позову щодо
вимог майнового характеру; 5) виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; 6)зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; 7) перелік документів, що
додаються до заяви.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від
12.06.2009року „Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", позовна заява
подається до суду в письмовій формі і
за змістом повинна відповідати вимогам
статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим
суди мають звертати особливу увагу,
зокрема, на те, що у позовній заяві
повинні не лише міститися позовні
вимоги, а й бути викладені обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
і зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину. Якщо заява не
відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК
України або не сплачено судовий збір,
суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК
України постановляє ухвалу, в якій
повинні бути зазначені конкретні
підстави залишення заяви без руху, в
тому числі й розмір несплачених
судових витрат, і надає строк для
усунення недоліків.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 12.06.2009 року „Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулюють провадження у справі до
судового розгляду", готуючи справу до
розгляду, суд повинен визначити:
обставини, які мають значення для
справи, та факти, що підлягають
встановленню і покладені в основу
вимог і заперечень; характер спірних
правовідносин і зміст правової вимоги;
матеріальний закон, який регулює
спірні правовідносини; вирішити
питання про склад осіб, які братимуть
участь у справі; з'ясувати, які є докази
на підтвердження зазначених фактів;
визначити коло доказів відповідно до
характеру спірних правовідносин і
роз'яснити, якій із сторін слід довести
певні обставини; вжити заходів для
забезпечення явки в судове засідання, а
також сприяти врегулюванню спору до
судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 статті 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

З правового аналізу статті 119 ЦПК
України вбачається, що приписи
вказаної статті регламентують форму і
зміст позовної заяви, яка подається до
суду. При цьому, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суддя
перевіряє відповідність форми та
змісту поданої позовної заяви вимогам
статті 119 ЦПК України, а не надає
правову оцінку обставинам, викладеним
у позовній заяві з позиції розгляду
справи по суті, оскільки вказане
питання вирішується судом після
відкриття провадження у справі, коли
заявлені позовні вимоги розглядаються
судом по суті.

Виходячи з приписів вищезазначених
норм закону, суд не вправі через
неподання доказів при пред'явленні
позову залишати заяву без руху, а в
подальшому через неподання доказів
повертати її позивачу.

Враховуючи вищенаведене, є
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги відносно того, що позовна заява
ОСОБА_5 була безпідставно залишена без
руху ухвалою судді суду першої
інстанції від 03.11.2014року з причини того,
що, як вказано у зазначеній ухвалі,
описову частину позовної заяви
викладено в незрозумілій, в правовому
сенсі редакції, а також з причини того,
що ускладнено визначення з питанням
щодо предмету позову. Оскільки, як
вбачається з вимог заявленого позову
(а.с.1-2), позивач ставить питання про
визнання права власності на частину
майна подружжя.

Приймаючи до уваги наведене, а також ту
обставину, що ухвала від 03.11.2014року про
залишення без руху позову ОСОБА_5 є
безпідставною, знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду даної справи доводи апелянта
відносно того, що оскаржувана ним
ухвала від 14.11.2014року про визнання
неподаною позовної заяви ОСОБА_5 та
повернення її позивачу підлягає
скасуванню, оскільки її висновки не
узгоджуються з нормами процесуального
права, які регламентують спірні
правовідносини.

За даних обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала судді суду першої інстанції від
14.11.2014року підлягає скасуванню, з
направленням справи до суду першої
інстанції для належного вирішення
питання щодо відкриття провадження у
даній справі.

Відповідно до положень ч.1 статті 219 ЦПК
України, суд може з власної ініціативи
або за заявою осіб, які беруть участь у
справі, виправити допущені у судовому
рішенні описки чи арифметичні помилки.
На підставі вказаної норми закону
апеляційний суд вважає за необхідне
виправити описку в ухвалі від
28.11.2014року про відкриття апеляційного
провадження у даній справі та в ухвалі
від 05.12.2014року про призначення справи
до апеляційного розгляду, а саме: у
словосполученні '' у справі за скаргою
ОСОБА_5'' виправити описку ''за скаргою''
і вважати: ''у справі за позовом ОСОБА_5''.

Керуючись статтями: 219, 303, 304, 307; п.4 ч.1
статті 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 14 листопада 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для належного вирішення
питання щодо відкриття провадження у
даній справі.

Виправити описку в ухвалі від
28.11.2014року про відкриття апеляційного
провадження у даній справі та в ухвалі
від 05.12.2014року про призначення справи
до апеляційного розгляду, а саме: у
словосполученні ''у справі за скаргою
ОСОБА_5'' виправити описку ''за скаргою''
і вважати: ''у справі за позовом ОСОБА_5''.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: