Номер провадження: 22-ц/785/9128/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 26 квітня 2013 року по цивільній
справі за позовом Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_3, третя особа Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови та за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови,

в с т а н о в и л а:

У березні 2008 року Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради
звернулася до суду з позовом, який
згодом був уточнений та остаточно
поданий до ОСОБА_3, третя особа
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації про приведення
приміщення в попередній стан згідно з
проектом забудови, посилаючись на те,
що відповідачу неодноразово були
надані приписи про припинення
проведення самовільної реконструкції,
а також 12 серпня 2008 року було прийнято
розпорядження № 1244 «Про приведення
самовільно реконструйованої квартири
АДРЕСА_1, згідно з проектом забудови»,
але він не реагував на вказані приписи,
в зв'язку з чим позивач просив суд
зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти
привести реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1 у попередній стан згідно з
проектом забудови, а саме: відновити
стіну між туалетом та коридором, стіну
між туалетом та кухнею, зрізати
металеві швелери, які виходять на зовні
зі стіни будинку та відновити
зіпсовану зовнішню стіну будинку,
оскільки він самовільно провів вказані
роботи.

01 жовтня 2008 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про приведення
приміщення в попередній стан, згідно з
проектом забудови, в якому просила суд
зобов'язати відповідача привести
самовільно реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1 у попередній стан, згідно з
проектом забудови, посилаючись на те,
що проведена відповідачем самовільно
реконструкція квартири порушує її
права.

В судовому засіданні представник
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради позов підтримав
та просив його задовольнити.

ОСОБА_4 та її представник в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позови не визнав.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позови підтримав.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 26 квітня 2013 року позов
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_3, третя
особа Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови та за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови
задоволений.

Зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти
привести самовільно реконструйовану
квартиру АДРЕСА_1, в попередній стан,
згідно з проектом забудови, а саме:
відновити стіну між кімнатою 13,8 кв.м. та
коридором площею 5,16 кв.м., та стіну між
туалетом площею 2,92 кв.м., і кухнею
площею 7,27 кв.м., зрізати металеві і
швелери які виходять на зовні зі стіни
будинку та відновити зіпсовану
зовнішню стіну.

На рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 26 квітня 2013 року, ОСОБА_5,
представником ОСОБА_3, у травні 2013 року
була подана апеляційна скарга, яка 15
квітня 2014 року ухвалою апеляційного
суду Одеської області була відхилена,
рішення Приморського районного суду
від 26 квітня 2013 року залишено без змін
(а.с. 358-363 т. 1).

На рішення суду ОСОБА_2 сторона, яка не
була залучена до участі у справі, але
вважає що рішення суду порушує її права
подала апеляційну скаргу у
відповідності до вимог ст. 318 ЦПК
України, в якої просить рішення суду
скасувати, постановити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на те, що судом неповно
з'ясовані обставини справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а також, що судом порушенні
норми матеріального права та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи в межах заявлених
вимог і апеляційного оскарження,
доводи скарги та заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про відмову в задоволенні
позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції
України, статті 358 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, у тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; встановити коло осіб;
перевірити наявність чи відсутність
певних обставин за допомогою доказів
шляхом їх оцінки; оцінити подані
сторонами докази та дійти висновку про
наявність або відсутність певних
юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин, та правильне
встановлення коло осіб, за участю яких
необхідно розглянути справу. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяти
здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Задовольняючи позовні вимоги
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради та ОСОБА_4 про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 без затвердження у
встановленому законом порядку
проектної документації, та без дозволу
на виконання робіт, а також з
порушенням вимог Положення про порядок
реконструкції вбудованих,
вбудовано-прибудованих і прибудованих
приміщень в м. Одесі, затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
17.04.2001р № 2153-ХХІІІ, здійснив
реконструкцію квартири АДРЕСА_1

Також ОСОБА_3 було порушено вимоги п. 1.1.
Положення про порядок надання дозволу
на виконання будівельних робіт,
затвердженого наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 05.12.2000р.
№ 273. Згідно з яким, дозвіл на виконання
будівельних робіт є документом, що
посвідчує право забудовника
(замовника) та генерального підрядника
на виконання будівельних робіт, у
відповідності до затвердженої
проектної документації, підключення до
інженерних мереж та споруд і т.д.
Подання документів до інспекції
держархбудконтролю для одержання
дозволу на виконання будівельних робіт
здійснюється забудовником
(замовником).

Проте, суд першої інстанції зробив
такий висновок з порушенням норм
процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який є
співвласником квартири АДРЕСА_1,
самовільно проводив роботи по
реконструкції вказаної квартири, зі
знесенням міжкімнатних перегородок та
улаштуванням балкону, чим значно
погіршує технічний стан будинку, а саме
на момент обстеження квартири НОМЕР_1
було встановлено знесення стіни між
кімнатою площею 13,8 м. кв. та коридором
площею 5,16 м. кв. та стіни між туалетом
площею 2,92 м. кв. і кухнею площею 7,27 м.кв.,
а також з метою облаштування балкону
встановлені металеві швелери, які
виходять зі стіни будинку.

Також з матеріалів справи вбачається,
що відповідно до договору
купівлі-продажу від 15 листопада 2002 року
квартиру АДРЕСА_1 у рівних частинах
придбали у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
який був посвідчений державним
нотаріусом другої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за №1-5762.
Право особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1, що виникло у ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на підставі договору купівлі-продажу
від 15.11.2002р., було зареєстровано ОМБТІ
та РОН 18.11.2002р. у реєстровій книзі №452пр
під реєстром №92 стр. 163.

Також необхідно зазначити що, суд
першої інстанції зобов'язуючи одного
співвласника квартири ОСОБА_3 за
власні кошти привести самовільно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в
попередній стан, згідно з проектом
забудови, не встановив встановлення
належності спірної квартири іншому
співвласнику ОСОБА_2, не впевнився в
тому, що позов заявлено до всіх
належних відповідачів.

Законодавець, виключивши можливість
апеляційного суду скасувати у такому
випадку рішення суду з направленням
справи на новий розгляд, не змінив
положення ст. 303 ЦПК України, згідно з
якою апеляційний суд перевіряє
законність та обгрунтованість рішення
лише в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. І не наділив
апеляційний суд правом скасувати
рішення, після чого, залучивши таку
особу до участі у справі, вирішити спір
як суд першої інстанції.

Скасування рішення в такому випадку не
позбавляє права позивача на
пред`явлення позову і до цієї особи.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про те, що судом неповно з'ясовані
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також, що судом порушенні норми
матеріального права, судом апеляційної
інстанції до уваги не приймаються, з
тих підстав, що вона, як співвласник
квартири, стосовно якої вирішено
питання про приведення квартири в
попередній стан участі не приймала, та
до неї позовні вимоги не заявлялися.

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Більш того, у відповідності до ст. 318 ч. 2
ЦПК України, у зв'язку з тим, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
задоволенню з тих підстав, що судом
були вирішені її права та обов'язки, без
залучення її до розгляду справи, також
підлягає скасуванню ухвала
апеляційного суду Одеської області від
15 квітня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 305, 307, 309 ч.
1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 26 квітня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_3, третя особа Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
обласної державної адміністрації про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови та за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
приведення приміщення в попередній
стан згідно з проектом забудови -
відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 318 ЦПК України
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 15 квітня 2014 року -
скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва