Справа №583/2518/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Олійник О. В.Номер
провадження 22-ц/788/2030/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 25 вересня 2014
року

та на додаткове рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи:
Охтирська районна державна
адміністрація Сумської області,
Державне Управління екології та
природних ресурсів у Сумській області,
Громадська організація «Охтирське
товариство рибалок-любителів»,
Пологівська сільська рада Охтирського
району, Кардашівська сільська рада
Охтирського району, Височанська
сільська рада Охтирського району, про
усунення перешкод в користуванні
майном,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_4 до Охтирської районної
державної адміністрації, ОСОБА_3, треті
особи: Державне Управління екології та
природних ресурсів у Сумській області,
Громадська організація «Охтирське
товариство рибалок-любителів»,
Пологівська сільська рада Охтирського
району, Кардашівська сільська рада
Охтирського району, Височанська
сільська рада Охтирського району,
Управління Держземагенства в
Охтирському районі, про визнання
незаконним розпорядження, визнання
недійсним договору оренди,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 25 вересня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3 та
зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 2500 грн. витрат на
правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати в частині відмови у
задоволенні первісного позову та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким його позов задовольнити.

При цьому зазначає, що всупереч наказу
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Сумській
області № 36 від 18 березня 2014 року, яким
заборонено промислове та любительське
рибальство з 1 квітня по 29 червня 2014
року включно, відповідачі організували
незаконний масовий вилов риби з 10
червня 2014 року на орендованому ним
об'єкті водного фонду. Вказує, що
відповідачі використовують більшу
кількість вудочок, ніж дозволено на
одну людину, засмічують орендовану ним
земельну ділянку водного фонду,
зламали інформаційний стенд та
таблички, якими позначені місця для
вилову риби, чим порушуються його
права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильну правову
оцінку його доводів та доказів,
зібраних по справі, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення суду в частині відмови у
задоволенні його позову скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову.

При цьому зазначає, що сторони
договору оренди землі не дійшли згоди
щодо всіх обов'язкових істотних умов
договору оренди, не передали земельну
ділянку в оренду за актом прийому -
передачі, рішення щодо передачі
земельної ділянки в оренду приймалося
щодо суб'єкта підприємницької
діяльності, а договір оренди укладений
з фізичною особою, сам договір
суперечить приписам ст.47, 51 Водного
кодексу України оскільки містить
обмеження у користуванні земельною
ділянкою, які порушують права та
інтереси громадян, в тому числі і його,
до договору не було додано та не
виготовлено водного паспорту, плану -
схеми земельної ділянки, кадастрового
плану, акта визначення-меж в натурі, що
відповідно до приписів ст. 203
Цивільного кодексу України є підставою
для визнання договору оренди землі
недійсним.

Вважає, що розпорядження Охтирської
РДА № 289 від 13 травня 2004 року прийняте з
порушенням приписів Закону України
«Про оренду землі».

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення, ОСОБА_3, посилаючись на
незаконність рішення суду, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати і судові витрати покласти на
відповідачів. Вказує, що під час
розгляду справи ОСОБА_4 не просив
вирішити питання про відшкодування
понесених ним судових витрат, не
надавав з цього приводу докази.

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення, ОСОБА_4, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить додаткове рішення
скасувати в частині відмови в
стягненні з ОСОБА_3 на його користь
витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_7, відповідача
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8, які
підтримали доводи своїх апеляційних
скарг і заперечували проти скарг іншої
сторони, відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які заперечували проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_3, підтримали
скаргу ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 з 03 грудня 1999 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Охтирської міської ради Сумської
області як фізична особа - підприємець
з видами господарської діяльності
«рибальство, надання послуг у
рибальстві, роздрібна торгівля з
лотків та на ринках харчовими
продуктами» (а.с. 17-18 т. 1).

22 червня 2004 року ПП ОСОБА_3 отримав
дозвіл на спеціальне водокористування
для риборозведення, дію дозволу
продовжено до 01 січня 2015 року (а.с. 20 т. 1).

Розпорядженням голови Охтирської РДА
від 13 травня 2004 року № 289 ПП ОСОБА_3
надано в оренду строком на 25 років
земельну ділянку водного фонду площею
72 га, в тому числі 67,1 га під водою, 3,2 га
прибережної смуги, 1,7 га болото, за
межами населених пунктів із земель
Пологівської, Височанської,
Кардашівської сільських рад (а.с. 19 т. 1).

20 травня 2004 року між Охтирською
районною державною адміністрацією та
ПП ОСОБА_3 укладений договір оренди
вказаної земельної ділянки водного
фонду строком на 25 років та 09 червня 2004
року зареєстрований у Охтирському
районному відділі Сумської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України», про що у
Державному реєстрі земель по
Пологіївській сільській раді вчинено
запис № 11 (а.с. 11-12 т. 1).

Відповідно до п. 26 цього договору
орендарю встановлені обмеження щодо
використання земельної ділянки, а саме:
дотримуватися режиму використання
прибережної смуги, дотримання режиму
охоронної зони газопроводу, надання
громадянам прав відпочинку (купання),
напування тварин, любительського та
спортивного рибальства, вільного
проходу та проїзду.

У 2009 році ПП ОСОБА_3 розробив
водогосподарський паспорт на
орендований ним ставок (а.с. 112 т. 1), а в
2012 р. та 2013 році виконав роботи із
вселення водних біоресурсів, що
підтверджується відповідними актами
(а.с. 24 - 31 т. 1).

Судом також встановлено, що ФОП ОСОБА_3
за погодженням з Охтирською РДА
створено 10 пільгових місць для
безкоштовного рибальства ветеранам
Великої Вітчизняної війни, інвалідам І
групи, чорнобильцям І категорії,
учасникам бойових дій в Афганістані,
дітям до 16 років (а.с. 35 т. 1, а.с. 106 т. 2).

Умови загального водокористування на
ставку, всупереч вимогам ст. 51 Водного
кодексу України, орендарем ОСОБА_3 не
встановлені і не доведені до відома
населення.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що
вимога про зобов'язання відповідачів
дотримуватися визначеного ним порядку
лову риби є передчасною, оскільки у
встановленому законом порядку умови
загального водокористування орендарем
не встановлені, тому загальне
водокористування на орендованому
позивачем ставку відповідно до ч.6 ст.47
Водного кодексу України визнається
дозволеним без обмежень.

Щодо заборони відповідачам
організовувати і проводити збори, на
яких приймати протиправні рішення щодо
розпорядження об'єктом оренди, то суд
вважав, що дана позовна вимога
задоволенню не підлягає, оскільки
порушує конституційний принцип
свободи мирних зібрань і права
вільного вираження своїх поглядів,
переконань.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, місцевий суд виходив з того, що
ОСОБА_4 не довів, що розпорядження
голови Охтирської РДА і договір оренди
земельної ділянки, які він просить
визнати незаконним та недійсним,
порушують його права на загальне
водокористування.

Гідроспоруда, розташована на спірному
ставку перебуває на балансі
Пологівської сільської ради (а.с. 163 т. 2),
в оренду позивачу цією радою не
передавалась, отже у нього відсутній
обов'язок обслуговувавати її та
тримати у належному стані.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду узгоджуються з матеріалами справи
та вимогами закону.

Відповідно до частини 1, 4, 5 6 статті 47
Водного кодексу України загальне
водокористування здійснюється
громадянами для задоволення їх потреб
(купання, плавання на човнах,
любительське і спортивне рибальство,
водопій тварин, забір води з водних
об'єктів без застосування споруд або
технічних пристроїв та з криниць)
безкоштовно, без закріплення водних
об'єктів за окремими особами та без
надання відповідних дозволів.

На водних об'єктах, наданих в оренду,
загальне водокористування
допускається на умовах, встановлених
водокористувачем, за погодженням з
органом, який надав водний об'єкт в
оренду.

Водокористувач, який узяв водний об'єкт
у користування на умовах оренди,
зобов'язаний доводити до відома
населення умови водокористування, а
також про заборону загального
водокористування на водному об'єкті,
наданому в оренду.

Якщо водокористувачем або відповідною
радою не встановлено таких умов,
загальне водокористування визнається
дозволеним без обмежень.

Відповідно до частини 7 - 8 статті 51
Водного кодексу України, орендарі
водного об'єкта зобов'язані
передбачити місця для безоплатного
забезпечення права громадян на
загальне водокористування (купання,
плавання на човнах, любительське і
спортивне рибальство тощо).

При визначенні таких місць перевага
надається традиційно розташованим
місцям масового відпочинку.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та не спростовано
позивачем у справі, що умови загального
водокористування на ставку ним не
встановлені і не доведені до відома
населення.

Таким чином, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
загальне водокористування на
орендованому ставку визнається
дозволеним без обмежень до
встановлення орендарем у
встановленому законом порядку умов
загального водокористування, тому
вимога первісного позову про
зобов'язання відповідачів
дотримуватися визначеного ОСОБА_3
порядку лову риби, є передчасною.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач не довів, що відповідачі
чинять йому перешкоди у користуванні
орендованою земельною ділянкою та
завдали моральної шкоди. Крім того,
вимога про заборону відповідачам
організовувати і проводити збори є
безпідставною, не відповідає
передбаченому ст. 16 ЦК України способу
захисту порушених прав, порушує
конституційний принцип свободи мирних
зібрань і права вільного вираження
своїх поглядів, переконань.

З матеріалів справи вбачається, що 20
травня 2004 року між Охтирською районною
державною адміністрацією та ПП ОСОБА_3
укладений договір оренди земельної
ділянки водного фонду площею 72 га, в
тому числі 67,1 га під водою, 3,2 га
прибережної смуги, 1,7 га болото, за
межами населених пунктів із земель
Пологівської, Височанської,
Кардашівської сільських рад строком на
25 років та 09 червня 2004 року цей договір
зареєстрований у Охтирському
районному відділі Сумської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК при
Держкомземі України» про що у
Державному реєстрі земель по
Пологіївській сільській раді вчинено
запис № 11 (а.с. 11-12 т. 1).

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у разі його
розроблення згідно із законом.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент правочину стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203
ЦК України.

У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
судочинства, а також моральним засадам
суспільства.

Судом першої інстанції не встановлено
і з матеріалів справи не вбачається, що
оспорюваний правочин не відповідає
вимогам ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, а
отже відсутні передбачені ч. 1 ст.215 ЦК
України підстави для визнання його
недійсним.

З тексту оспорюваного договору оренди
земельної ділянки вбачається, що він
скріплений підписами сторін і печаткою
орендаря ПП ОСОБА_3 (а.с. 11-12 т. 1), тому
доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
те, що договір оренди укладений з
фізичною особою ОСОБА_3, а не з
приватним підприємцем ОСОБА_3, що
свідчить про його недійсність, є
безпідставними.

Не ґрунтуються на доказах і посилання
ОСОБА_4 у апеляційній скарзі, як на
підставу недійсності договору оренди,
на відсутність таких документів, як акт
прийому-передачі земельної ділянки,
водний паспорт, план-схема земельної
ділянки, кадастровий план, акт
визначення меж в натурі, оскільки
місцевим судом встановлено і з
матеріалів справи вбачається, що
земельна ділянка передана в оренду
позивачу за актом прийому - передачі
від 01 червня 2004 року ( а.с. 198, т.1 ), до
договору додано та виготовлено водний
паспорт (а.с. 112-125, 122-125, т.1), складений
план - схема земельної ділянки (а.с. 128,
т.1), кадастровий план ( а.с. 160, т.1), акт
визначення меж в натурі (а.с. 197, т.1).

Колегія суддів також вважає, що
розпорядження голови Охтирської РДА №
289 від 13 травня 2004 року «Про надання в
оренду земель водного фонду ПП ОСОБА_3.»
видане в межах своєї компетенції,
повноважень та з дотриманням
встановленої процедури, реалізоване
шляхом укладення оспорюваного
договору оренди земельної ділянки.

Отже, місцевий суд обґрунтовано не
вбачав передбачених законом підстав
для визнання його незаконним. Доказів
про протилежне позивач за зустрічним
позовом суду не надав.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що за змістом ст.3
ЦПК України та ст.15 ЦК України в порядку
цивільного судочинства підлягає
захисту саме порушене право.
Обов'язковою умовою задоволення позову
про визнання правочину недійсним є
встановлення судом факту порушення у
зв'язку із його вчиненням прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Як встановлено судом першої інстанції
і не спростовано ОСОБА_4, загальне
водокористування на орендованому
ставку визнане дозволеним без
обмеження.

Таким чином, позивач за зустрічним
позовом, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1
ст. 60 ЦПК України, не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що оспорюваний
правочин порушує його законні права чи
інтереси, зокрема на зайняття
рибальством.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що з заявлених підстав
зустрічний позов не підлягає
задоволенню.

Повідомлення Охтирської районної
державної адміністрації від 10
листопада 2014 року про скасування
погодження 10 безоплатних місць для
безкоштовного рибальства, яке ОСОБА_4
надав в суд апеляційної інстанції, не
було предметом розгляду в суді першої
інстанції, отримане ним вже після
ухвалення оскаржуваного рішення, тому
не впливає на його правильність і не є
підставою для скасування рішення.

Інші доводи апеляційних скарг, на думку
колегії суддів, висновків суду також не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції вирішив питання розподілу
судових витрат між сторонами на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, з
дотриманням вимог ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79, ч. 1
ст. 84, ст. 88 ЦПК України, ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах». Доводи апеляційних скарг про
протилежне не обгрунтовані.

За таких обставин, оскаржувані рішення
суду першої інстанції є законними і
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

У зв'язку з відмовою у задоволенні
апеляційних скарг, підстав для
вирішення питання компенсації
сторонам судових витрат за апеляційний
розгляд справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 25 вересня 2014 року
та додаткове рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
її проголошення і з цього дня на неї
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -