АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1- й інстанції: Наборозняк
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів -Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 травня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новобудова» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

26 березня 2014 року ТОВ «Новобудова»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
у якому з урахуванням уточнень просив
стягнути з нього суму боргу за
житлово-комунальні послуги у розмірі 17
139, 95 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1,
уклав з ТОВ «Новобудова» 02 серпня 2005
року договір про надання
житлово-комунальних послуг, однак
своєчасно за надані житлово-комунальні
послуги не сплачує. Станом на 28 лютого
2014 року у ОСОБА_2 утворилась
заборгованість за житлово-комунальні
послуги у розмірі 17 149, 95 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 26 травня 2014 року позов
ТОВ «Новобудова» задоволено і стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Новобудова»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги станом на 28 лютого 2014 року у
розмірі 17 139, 95 грн. та судовий збір у
розмірі 229, 4 грн.

24 липня 2014 року ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив його скасувати. В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що ТОВ
«Новобудова» разом з АТ ХК
«Київміськбуд» не зверталось до
Київської міської ради щодо визначення
експлуатуючої організації житлового
будинку по АДРЕСА_1, а тому не є належним
позивачем. Також апелянт вказав, що до
укладеного з ним договорові не були
внесені зміни що збільшення тарифів. На
думку апелянта, він не повинен
сплачувати за житлово-комунальні
послуги, так як є лише власником
квартири, житлово-комунальні послуги
не споживає. Апелянт вважає, що позивач
при розрахунку заборгованості
застосовував завищені тарифи.
Додатково апелянт зазначив, що ТОВ
«Новобудова» не звертався до суду із
заявою про видачу судового наказу, а
суд першої інстанції помилково не
застосував при вирішенні спору строк
позовної давності.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити.

Представник ТОВ «Новобудова» за
довіреністю - Чендакова І.О. апеляційну
скаргу просила відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що згідно з
розпорядженням АТ ХК «Київміськбуд» №
31 від 21 серпня 2004 року
житлово-експлуатаційній організації
ТОВ «Новобудова» на баланс було
передано житловий будинок по АДРЕСА_1.

ТОВ «Новобудова» згідно статуту
здійснює санітарне та технічне
обслуговування будинків та
прибудинкових територій, наданні
мешканцям, організаціям та
підприємствам комунальних та інших
платних послуг, збір квартирної плати,
плати за надання комунальних послуг,
плати за пайову участь у витратах на
утримання будинків, укладання
договорів з організаціями та
підприємствами та здійснення обліку і
контролю за виконанням договірних
обов'язків, виконуючи при цьому функції
технічного нагляду,
матеріально-технічне забезпечення
робіт з утримання житлових будинків та
прибудинкової території.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на квартиру від 24.06.2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Новобудова» несло витрати по
забезпеченню належного обслуговування
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується
укладеними ним договорами: договором
про надання послуг диспетчерського
зв'язку від 01.08.2004 року, договором про
постачання теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.08.2004 року, договором
про надання послуг з вивезення та
знешкодження твердих побутових
відходів від 01.04.2009 року, договором на
виконання робіт з технічного
обслуговування та ремонту ліфтів від
01.08.2004 року, договором на постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі від 29.09.2004 року
та ін.

Згідно з наданим позивачем розрахунком
заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ
«Новобудова» по оплаті за
житлово-комунальні послуги і витрати
на утримання будинку і прибудинкової
території за період з липня 2009 року по 28
лютого 2014 року становить 17 139, 95 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції керувався ст. 67 ЖК України,
ст. 526 ЦК України та правильно виходив з
того, що ОСОБА_2 отримує
житлово-комунальні послуги і послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території, а тому повинен за них
сплачувати. Також суд першої інстанції
вказав, що строк позовної давності
переривався вчиненням відповідачем
дій, що свідчать про визнанням ним
свого боргу перед ТОВ «Новобудова».

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
ТОВ «Новобудова» разом з АТ ХК
«Київміськбуд» не зверталось до
Київської міської ради щодо визначення
експлуатуючої організації житлового
будинку по АДРЕСА_1, колегія суддів
виходить з того, що виконавець
житлово-комунальних послуг був
визначений ПАТ «ХК «Київміськбуд» за
власним бажанням як забудовником
відповідно до Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
25 квітня 2005 року № 60.

Також колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги в тій
частині, що до укладеного між сторонами
договору про надання комунальних
послуг і послуг з утримання будинку і
прибудинкової території від 02 серпня
2005 року не були внесені зміни в частині
збільшення тарифів, так як п. 2.9
договору передбачено, що у разі зміни
цін, тарифів на житлово-комунальні
послуги згідно нормативного акту
розпорядчого органу влади, тариф
підлягає сплаті за новими розцінками з
дати його введення та сплачується
споживачем у наступному за введенням
тарифу місяці.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
ОСОБА_2 не повинен сплачувати за
житлово-комунальні послуги, так як є
лише власником квартири,
житлово-комунальні послуги не
споживає, оскільки проживання у
належній апелянту квартирі інших осіб
за його згодою не звільняє його від
обов'язку як власника сплачувати за
спожиті житлово-комунальні послуги.

На думку колегії суддів, є
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги про пропуск ТОВ «Новобудова»
строку позовної давності з огляду на
таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 264 цього Кодексу передбачено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що у
вересні 2009 року ОСОБА_2 було сплачено за
спожиті житлово-комунальні послуги 1 184,
64 грн., у той час як було нараховано 134, 87
грн., у лютому 2011 року сплачено 1269, 26
грн., у той час як нараховано 585, 44 грн., у
лютому 2012 року сплачено 1 195, 00 грн., у
той час як нараховано 694, 03 грн., у серпні
2012 року сплачено 453, 29 грн., у той час як
нараховано 666, 68 грн.

Судом апеляційної інстанції з метою
перевірки доводів апеляційної скарги
про пропуск позивачем строку позовної
давності витребовувались у ОСОБА_2
квитанції про сплату зазначених вище
сум. На виконання ухвали суду ОСОБА_2
було надано лише дві квитанції від 14
лютого 2012 року і 03 серпня 2012 року про
сплату за спожиту воду згідно
показників лічильника; інших квитанцій
надано не було з посиланням на те, що
він сплачував лише за спожиту воду,
інших квитанцій у нього немає.

Разом з тим, згідно довідки ТОВ
«Новобудова» від 02 грудня 2014 року суми
у розмірі 1 269, 26 грн. і 1 195, 00 грн. були
сплачені ОСОБА_2 через установу банку
на розподільчий рахунок КП «Головний
інформаційно-обчислювальний центр» та
рознесені на статтю: утримання
будинків та прибудинкових територій як
погашення боргу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про вчинення відповідачем
дій у вересні 2009 року і лютому 2011 року
дій, що свідчать про визнання ним свого
боргу шляхом часткового погашення
заборгованості.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК
України позовна заява щодо вимог,
визначених у ч. 1 ст. 96 цього Кодексу,
може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630,

З матеріалів справи вбачається, що 15
серпня 2012 року ТОВ «Новобудова»
звернувся до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за житлово-комунальні
послуги за період з липня 2009 року по
червень 2012 року (том ІІ а.с. 31-32), в
результаті розгляду якої був виданий 08
жовтня 2012 року судовий наказ.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 30 січня 2013 року за заявою
ОСОБА_2 вказаний судовий наказ було
скасовано (том І а.с. 5).

В даному випадку перебіг позовної
давності був перерваний у зв'язку з
поданням заяви про видачу судового
наказу в межах строку позовної
давності (плата за спожиті
житлово-комунальні послуги за липень
2009 року мала бути внесена до 20 серпня 2009
року), тобто ухваленням судового
рішення в порядку наказного
провадження.

Отже, рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 26 травня 2014 року є
законним і обґрунтованим. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 26 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді