Справа № 344/2456/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2547/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В.,
Проскурніцького П.І.

секретаря Гавриляк Є.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, позивачки ОСОБА_2,
її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до Івано-Франківської міської
ради, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача - ОСОБА_2 та
Угорницька сільська рада, про
скасування свідоцтва про право
власності на жилий будинок за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

18.02.2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
позовом до Івано-Франківської міської
ради про скасування свідоцтва про
право власності на жилий будинок від 29
грудня 1989 року, виданого виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради на підставі рішення виконкому
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів №198 від 09 липня 1987
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 29 грудня 1989 року їй
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради було
видано свідоцтво про право власності
на жилий будинок з приналежними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1. В даному
свідоцтві зазначено, що воно видано на
підставі рішення виконкому
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів №198 від 09 липня 1987
року. Згідно вказаного рішення
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради народних депутатів,
розглянувши рішення виконкому
Угорницької сільської ради народних
депутатів №27 від 18.06.1987 року, вирішив
оформити право власності на 236
домоволодінь громадян АДРЕСА_1 згідно
додатку №1 на 7-и аркушах. У додатку №1
«Список громадян власників будинків по
АДРЕСА_1» під номером 23 за адресою
АДРЕСА_1 зазначено прізвище власника
«ОСОБА_7». 23 січня 1988 року ОСОБА_7, яка є
її сестрою, подарувала їй вказаний
житловий будинок, що підтверджується
договором дарування житлового будинку
від 23.01.1988 року, посвідченим секретарем
виконавчого комітету Угорницької
сільської ради народних депутатів
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області Юрцунів В.Г.
та зареєстрованим в реєстрі за №2. Коли
в подальшому вона отримувала свідоцтво
про право власності на жилий будинок,
її запевнили, що це свідоцтво є
належним документом, що підтверджує
реєстрацію її права власності на
будинок. У 2013 році вона виявила, що
насправді право власності на жилий
будинок з приналежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, їй належить не
на підставі договору дарування від 23
січня 1988 року та свідоцтва про право
власності на жилий будинок від 29 грудня
1989 року, яке вона вважала реєстраційним
документом - додатком до Договору
дарування, а на підставі тільки
свідоцтва про право власності на жилий
будинок від 29 грудня 1989 року, що видане
на підставі рішення виконавчого
комітету. За наведених обставин
позивачка просить суд поновити їй
строк звернення з позовом до суду та
скасувати свідоцтво про право
власності на жилий будинок від 29 грудня
1989 року.

Ухвалами Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 23
травня 2014 року до участі в справі у
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
на стороні відповідача залучено
Угорницьку сільську раду та допущено
ОСОБА_2.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2014 року задоволено позов
ОСОБА_5. Скасовано свідоцтво про право
власності на жилий будинок від 29 грудня
1989 року, який знаходиться в АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_5, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд
неправильно поновив строк позовної
давності на звернення в суд з даним
позовом з посиланням на ч. 5 ст. 267 ЦК
України, оскільки позивачем не подано
жодного доказу про те, що строк
позовної давності пропущено нею з
поважних причин. Як вбачається з
матеріалів справи, позивач отримала
свідоцтво про право власності на жилий
будинок 29.12.1989 року. В свідоцтві чітко
зазначено на підставі яких документів
воно видано, а тому посилання суду, що
позивач дізналася про порушення свого
права лише у 2014 році з відповідних
витягів архіву є абсолютно
безпідставними.

Також безпідставними, на думку
апелянта, є посилання позивача та суду
на помилкову реєстрацію права
власності на підставі рішення від
09.07.1987 року, а не на підставі договору
дарування від 23.01.1988 року, оскільки
посадові особи виконкому
Івано-Франківської міської ради та
ОБТІ Івано-Франківської області діяли
виключно в межах своєї компетенції та
діючого на той час законодавства.

Апелянт стверджує, що всупереч ст. 227 ЦК
УРСР, чинного на момент укладення
договору дарування від 23.01.1988 року,
вказаний договір не було зареєстровано
у відповідності до законодавства в
Обласному бюро технічної
інвентаризації, а тому його слід
вважати нікчемним.

Крім того апелянт вказує, що на момент
набуття права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_2
перебувала з ним в зареєстрованому
шлюбі, а тому вказане домоволодіння є
спільною сумісною власністю подружжя.
Таким чином оскаржуване рішення
порушує його право власності на 1/2
цього домоволодіння, так як скасування
свідоцтва про право власності на жилий
будинок від 29.12.1989 року дає позивачу
підстави на звернення до Реєстраційної
служби з заявою про оформлення права
власності на підставі договору
дарування від 23.01.1988 року, що в свою
чергу позбавляє його майнового права.

З наведених підстав апелянт просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та закрити провадження у
справі або залишити позовну заяву без
розгляду.

У засіданні апеляційного суду апелянт
та його представник підтримали доводи
скарги з наведених в ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги не визнали, рішення суду першої
інстанції вважали законним і
обґрунтованим.

Представник відповідача
Івано-Франківської міської ради та
представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
-Угорницької сільської ради в судове
засідання не з'явилися, про час та день
розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, їх представників, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції установлено та
вбачається з матеріалів справи, що на
підставі договору купівлі-продажу від
03.12.1981 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_7
купила належний ОСОБА_9 житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, та
складається в цілому з одного жилого
цегляного будинку жилою площею 57,96 кв.м,
літньої кухні, сараю, гаражу та
розташований на землі радгоспу
«Перемога» (а.с. 121-122).

ОСОБА_7 в свою чергу 23.01.1988 року згідно
договору дарування житлового будинку
подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар
жилий будинок з надвірними спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1, і
розташований на присадибній ділянці
присадибних земель дослідного
господарства «Перемога» (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету
Угорницької сільської ради народних
депутатів №27 від 18.06.1987 року «Про
розгляд матеріалів для оформлення
права власності на жилі будинки»
вирішено одобрити матеріали, зібрані
на жилі будинки, які належать
громадянам і розташовані на території
Угорницької сільської ради, а також
представити Івано-Франківському
міськвиконкому для прийняття рішення
про оформлення права особистої
власності на будинки з видачею
свідоцтв та їх реєстрації (а.с. 101).

В подальшому виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів розглянув рішення
Виконавчого комітету Угорницької
сільської ради народних депутатів №27
від 18.06.1987 року та рішенням №198 від
09.07.1987 року «Про оформлення права
власності на житлові будинки громадян
в АДРЕСА_1» вирішив оформити право
власності на 236 домоволодінь громадян
АДРЕСА_1 згідно додатку №1 на 7-ми
аркушах, в тому числі належному ОСОБА_7
будинку АДРЕСА_1, та зобов'язав облбюро
техінвентаризації разом з міським
житлово-експлуатаційним об'єднанням
видати свідоцтва про право власності
згідно цього рішення (а.с. 102-103).

На підтвердження набуття права
власності на вказаний будинок
Міськжитлоексплуатаційним об'єднанням
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів 29.12.1989 року ОСОБА_2
було видано свідоцтво про право
власності на жилий будинок (а.с. 6).

Право власності на жилий будинок було
зареєстровано за ОСОБА_2
Івано-Франківським ОБТІ 29.12.1989 року, про
що було зроблено запис в реєстрову
книгу №4 за реєстровим №606, що
підтверджується відміткою на
вищевказаному свідоцтві.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
набула право власності на жилий
будинок з приналежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування від 23.01.1988 року, а не
рішення виконкому Івано-Франківської
міської ради народних депутатів №198
від 09.07.1987 року, тому реєстрація права
власності на житловий будинок за
позивачем мала бути здійснена не на
підставі рішення виконкому, а на
підставі договору дарування жилого
будинку. Крім того, у додатку №1 до
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів №198 від 09.07.1987 року
«Список громадян власників будинків по
АДРЕСА_1» під номером 23 за адресою
АДРЕСА_1 зазначено прізвище власника
«ОСОБА_7», тоді як свідоцтво про право
власності на жилий будинок видано
позивачу ОСОБА_5. Свідоцтво про право
власності на жилий будинок від 29 грудня
1989 року не відповідає вимогам
законодавства, яке діяло в момент його
видачі, що в свою чергу порушує права
позивача, як власника нерухомого майна,
а тому вказане свідоцтво, як незаконний
акт індивідуальної дії органу
місцевого самоврядування з метою
поновлення порушених прав ОСОБА_2 слід
скасувати.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

З аналізу наведених статей слідує, що
право на позов має особа, права, свободи
або інтереси якої порушені, не
визнаються або оспорюються.

Згідно матеріалів справи та
установлено судом першої інстанції
позивач сама, позиваючись до
Івано-Франківської міської ради,
оспорює своє свідоцтво про право
власності на жилий будинок, яке видане
їй 29 грудня 1989 року виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради на підставі рішення виконкому
Івано-Франківської міської ради
народних депутатів №198 від 09 липня 1987
року. При цьому позивачем ОСОБА_2 не
надано суду доказів, що її права
порушені, не визнаються або
оспорюються.

Відтак, судом залишено поза увагою
вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15
ЦК України, і не встановлено, чи
порушено право позивача видачею їй
свідоцтва про право власності на жилий
будинок, а також не з'ясовано, у чому
саме полягає порушення її законних
прав.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Оскільки оскаржуване рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2014 року ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права, що в силу п. 1 та 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення, то воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення. По суті встановленого судом в
позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2014 року скасувати, ухваливши
нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
Івано-Франківської міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2 та Угорницька
сільська рада, про скасування
свідоцтва про право власності на жилий
будинок відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Бойчук І.В.

Проскурніцький П.І.