Справа № 466/2234/14
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6265/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді -
Копняк С.М.

суддів -
Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар -
Матяш С.І.

з участю представника апелянта - Вовк
І.В.

заявника -
ОСОБА_3

та представника заявника -
ОСОБА_4

заявника -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Львівської
міської ради на рішення
Шевченківського районного суду
м.Львова від 29 липня 2014 року у справі
за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи:
Львівська міська рада та Третя
Львівська державна нотаріальна
контора про встановлення факту,-

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 липня 2014 року заяву
ОСОБА_3, заінтересовані особи:
Львівська міська рада та Третя
Львівська державна нотаріальна
контора про встановлення факту
задоволено.

Встановлено факт родинних відносин між
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме,
визнано їх рідним братом та сестрою,
визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 рідним
племінником померлого ОСОБА_6.

Рішення суду оскаржила Львівська
міська рада.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що оскаржуване
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо встановлення
факту не пов»язується з наступним
вирішенням спору про право.

Оскільки із встановлення даного
факту випливає спір про право, на що суд
першої інстанції уваги не звернув,
рішення підлягає скасуванню, а заява -
залишенню без розгляду з роз»ясненням
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Просить рішення Шевченківського
районного суду м.Львова від 29 липня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
залишити заяву ОСОБА_3 без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Вовк І.В. в
підтримання мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, заперечення
заявника ОСОБА_3 та представника
заявника ОСОБА_4 проти мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що таку
слід відхилити з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11
Постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№11 роз»яснив, що у мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Приписами ст. 234 ЦПК України
визначено, що окреме провадження - це
вид непозовного цивільного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
юридичне значення для охорони прав та
інтересів особи або створення умов
здійснення нею особистих немайнових чи
майнових прав або підтвердження
наявності чи відсутності
неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» із змінами та
доповненнями в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян.

За приписами ч.1 ст. 259 ЦПК України у
рішенні суду про встановлення факту
повинно бути зазначено відомості про
факт, встановлений судом, мету його
встановлення, а також докази на
підставі яких суд установив цей факт.

Суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні проаналізувавши
зібрані письмові докази та пояснення
свідків по справі, зазначив відомості
про факт родинних відносин, а саме, що
заявник ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, оскільки мати заявника
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, була рідною сестрою
ОСОБА_6, що, в свою чергу,
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про шлюб та військовим
квитком ОСОБА_6 та констатував, що
встановлення даного факту необхідно
для прийняття спадщини.

Такі висновки суду є вірними та
відповідають положенням норм
матеріального права.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо
під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз»яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Колегія суддів не
погоджується з посиланнями
представника апелянта про наявність
спору про право, а відтак і
необхідність розгляду даної заяви у
позовному провадженні, оскільки
доказів про існування такого спору а ні
в суді першої інстанції, а ні в суді
апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскаржуване рішення
ухвалене судом на підставі наявних у
справі доказів, оцінених судом
належним чином, кожного окремо на їх
достовірність, допустимість та
достатність, взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановлених судом
обставин справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних у
справі доказів.

З висновками суду слід погодитись,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи,
вірно застосовано матеріальний закон
та дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстави
для її задоволення та скасування
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 29 липня 2014 року
відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1,
308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Львівської
міської ради - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Львова від 29 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.