09.12.2014 Справа № 756/8616/14-ц
Номер справи 756/8616/14-ц
провадження 2/756/3685/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
Оболонський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді
- Кричиної А.В.

при секретарях
-
Ганзюку Є.Д., Булизі І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та
піклування Оболонської районної у м.
Києві державної адміністрації про
відібрання дитини і визначення місця
проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідачки про відібрання дитини і
визначення місця проживання дитини,
згідно якого, просив суд визначити
місце проживання дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1;
відібрати дитину від матері - ОСОБА_2 та
повернути її за постійним місцем
проживання з позивачем. Свої позовні
вимоги мотивує тим, що у шлюбі у сторін
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3.
З вересня 2012 року сторони проживають
окремо та до жовтня 2012 року донька
проживала з обома батьками по черзі. В
грудні 2012 року відповідачка поїхала до
Німеччини та перебувала там біля трьох
місяців. ОСОБА_3 в цей час проживала
разом з батьком. Мати дитини в участі в
матеріальному утриманні та вихованні
дитини не приймала, постійно виїжджала
до Німеччини для влаштування
особистого життя. 22.03.2014 року
відповідачка прийшла провідати доньку,
яка в той час хворіла та забрала дитину
до себе, повідомивши позивача про те, що
вона буде піклуватись про доньку до її
одужання поки позивач займається своїм
працевлаштуванням на нове місце
роботи. Однак, мати доньку не повернула
за її постійним місцем проживання. З
22.03.2014 року позивач не бачив доньку,
місце її знаходження йому невідоме,
своєї згоди на зміну місця проживання
або на виїзд за межі Києва, області або
держави не надавав. 11.04.2014 року позивач
звернувся з заявою про злочин до
Оболонського РУ ГУ МВС України у м.
Києві. На його заяву надано лист від
12.05.2014 року № 52/Ф-1384, в якому
повідомляється, що ОСОБА_2 разом з
дитиною перебуває в м. Житомирі за
відомою позивачеві адресою, де
створені належні умови проживання,
навчання та медичне обслуговування.
При цьому у листі адреса місця
знаходження дитини не повідомлялась та
позивачеві не відома. Бездіяльність
працівників міліції позивач оскаржив,
звернувшись до суду. Ухвалою
Оболонського районного суду м. Києва
від 04.06.2014 року скаргу ОСОБА_1
задоволено та зобов'язано слідчого СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві вчинити за заявою ОСОБА_1
процесуальні дії, передбачені ст. 214 КПК
України. Крім цього, позивачем створені
належні умови для забезпечення
життєдіяльності дитини, як санітарні
так і технічні, що підтверджується
актами, затвердженими Службою у
справах дітей Оболонською районного у
м. Києві державною адміністрацією.

Дитина відвідувала дошкільний
навчальний заклад № 98 Подільського
району м. Києва з 01.09.2012 року по 01.03.2014
року, до того моменту поки відповідачка
не забрала документи з вказаного
закладу. Донька перебуває на обліку в
Центрі первинної медико-санітраної
допомоги № 2 Оболонського району м.
Києва з народження. Позивач забезпечив
дитину медичним страхуванням.
Відповідачка не працевлаштована, має
намір виїхати на проживання до
Німеччини.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд позов задовольнити, при цьому
зазначили, що ОСОБА_2 як мати приділяє
недостатньо уваги вихованню та догляду
за дитиною, оскільки її більше хвилює
налагодження особистого життя. Позивач
вважає, що відповідачка зловживаючи
своїми батьківськими правами, вивезе
дитину до Німеччини та позбавить його
можливості спілкування з дитиною,
налаштує дитину проти нього. Він не
хоче втрачати дитину. Крім того позивач
створив всі належні умови для
повноцінного проживання, виховання та
медичного догляду за донькою, вважає,
що з ним їй буде краще ніж з матір'ю, яка
більше піклується про себе, а не про
дитину.

Відповідачка в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечувала,
пояснила, що в неї з відповідачем
шлюбні відносини не склались, через що
в них на теперішній час конфліктні
стосунки. Донька дійсно деякий час
проживала за місцем проживання
позивача, оскільки їй необхідно було
вирішити питання щодо одруження та
отримання дозволу на постійне
проживання в Німеччині, однак вона як
мати також приймала в той час та
приймає тепер всі заходи для належного
піклування, догляду та виховання
доньки. Вона неодноразово просила
позивача надати дозвіл на виїзд дитини
на постійне місце проживання у
Німеччині, оскільки враховуючи діагноз
хвороби дитини, саме в цій країні їй
можливо надати належне медичне
обслуговування. Вона вважає себе
хорошою матір'ю, також любить свою
доньку, та зазначила, що саме з нею,
дитина зможе отримати належне
матеріальне утримання та повноцінне
моральне виховання в повній сім'ї. Вона
буде створювати всі можливі умови для
реалізації позивачем своїх
батьківських прав, щодо участі у
вихованні доньки.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
підтримав, при цьому зазначив, що
Комісія з питань захисту прав дитини
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації вважає
доцільним визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_3 разом з матір'ю.
Відповідачку зобов'язано не чинити
перешкод у спілкуванні батька з дочкою.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, відповідачки,
представника третьої особи, свідків:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог з
наступних підстав.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 13.11.2012 року шлюб між
сторонами було розірвано. (а.с. 9) Від
шлюбу вони мають малолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 8) Як зазначили
сторони в судовому засідання донька
зареєстрована за місцем реєстрації
відповідачки, а саме - АДРЕСА_1.

Згідно листа Оболонського районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві від 07.05.2014 року № Ф-63 позивачу
відмовлено у реєстрації місця
проживання його доньки ОСОБА_3 за його
місцем реєстрації, оскільки не
досягнуто згоди між батьками. (а.с. 13)

Згідно Висновку Оболонської районної в
м. Києві державної адміністрації від
17.07.2014 року № 104-4528 про визнання місця
проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3
Комісія з питань захисту прав дитини
вважає доцільним визначити місце
проживання малолітньої дитини разом з
матір'ю та не заперечує проти виїзду
дитини за кордон разом з матір'ю. (а.с.
61-63)

Як вбачається з довідок дошкільного
навчального закладу № 98 управління
освіти Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації ( а.с. 14, 90, 91) та
квитанцій на оплату послуг даного
закладу ( а.с. 15, 17), які сплачені
позивачем, батьки приймають участь у
вихованні дитини, по черзі приводять і
забирають її з дитячого садочка, дитина
охайна, розвинена відповідно до віку,
життєрадісна, активна.

Усі свідки, що надали пояснення в
судовому засідання, як з боку позивача
так і відповідачки зазначали, що
позивач є хорошим батьком, а
відповідачка гарна мати, вони
переймаються забезпеченням,
вихованням та потребами своєї дитини.

В матеріалах справи містяться
документи, які характеризують як
позивача так і відповідачку позитивно.
Зазначене підтверджується і побутовим
характеристиками ( а.с. 27, 28, 89), і
характеристиками з місць роботи ( а.с. 29,
88).

Як позивач так і відповідачка
забезпечили доньці належні побутові
умови, що підтверджується актами
обстеження умов проживання
малолітньої ОСОБА_3 ( а.с. 11,12, 113).

Між позивачем та відповідачкою
склались неприязнені, конфліктні
стосунки, що викликані недовірою один
до одного, маніпулюванням дитиною при
вирішенні питань участі кожного з
батьків у вихованні та забезпеченні
життєвих потреб доньки. Зазначене
підтверджується поясненнями сторін,
свідків, зверненнями позивача до
правоохоронних органів з приводу
перешкоджання йому відповідачкою у
зустрічах та можливості спілкування з
донькою. ( а.с. 21, 22, 23, 47-48, 49, 51, 52-55).

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та
дитина мають право безперешкодного
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 3 ст. 157 СК України той з
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із
батьків, з яким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітної дитини беруться
до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихільність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоровя та інші обставини, що
мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що обидва з батьків
належним чином виконують свої
батьківські обов'язки. З пояснень
свідків та пояснень самих сторін
вбачається прихильність дитини до
кожного з них.

Обидва з батьків мають самостійний
дохід, не зловживають спиртними
напоями або наркотичними засобами, не
встановлено і аморальної їх поведінки,
яка б могла зашкодити розвиткові
дитини.

Згідно ст. 162 СК України якщо один з
батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина, або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише
тоді, коли залишення її за попереднім
місцем проживання створюватиме
реальну небезпеку для її життя та
здоров'я або обставини змінилися так,
що повернення суперечить її інтересам.

На правовідносини, що виникли між
сторонами не розповсюджується дія ст.
162 СК України, оскільки під час розгляду
справи в суді встановлено, що
переважний час після розірвання шлюбу
малолітня ОСОБА_3 проживала разом з
матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, де вона і
зареєстрована. Між сторонами не було
узгоджено про постійне місце
проживання дитини з батьком. Судом не
встановлено, що проживання дитини з
матір'ю створює небезпеку для її життя
та здоров'я або суперечить її
інтересам.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини, проаналізувавши докази у їх
сукупності, суд не вбачає підстав для
задоволення вимог позивача, оскільки
вони не знайшли свого підтвердження
під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 151,153, 157, 159, 161, 163, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити в
повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до
Апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
розгляду справи Апеляційним судом
м. Києва.

Суддя