АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Вербової І.М.,Кирилюк Г.М.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

представника апелянта ОСОБА_2

представника заявника Якимчука С.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26 вересня 2013 року в справі за заявою
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк», зацікавлені особи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи», Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України у місті Києві, приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4
про заміну сторони виконавчого
провадження,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ «Омега
Банк», що змінило свою назву з ПАТ
«Сведбанк» звернулося до суду із
заявою про заміну стягувача ПАТ
«Сведбанк» на його правонаступника ТОВ
«Кредитні ініціативи» у виконавчому
провадженні, у зв'язку з переходом до
останнього прав кредитора боржника -
ОСОБА_4 відповідно до договору
факторингу від 28.11.2012 року.

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 26.09.2013 року заяву
задоволено. Замінено сторону
виконавчого провадження - кредитора
ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «Кредитні
ініціативи» по виконавчому напису №
7931, виданого 14.12.2010 року приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 щодо
задоволення вимог кредитора - ПАТ
«Сведбанк» з боржника ОСОБА_4 в розмірі
1 256 251,43 дол. США, 1 762 230,88 грн. та 18 000 грн.
за вчинення виконавчого напису шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
- квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4

Справа № 755/18447/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/15423/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Чех
Н.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Саліхов В.В.В апеляційній
скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою в задоволенні
заяви відмовити в повному обсязі.
Апелянт посилається на те, що ухвала є
незаконною, необґрунтованою. В
обґрунтування своїх доводів вказує, що
в матеріалах справи відсутні документи
на підтвердження прав вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» по спірному
договору іпотеки. Зазначає, що позивач
не має право стягувати з нього
заборгованість за кредитним договором,
оскільки таке право останній отримав
на підставі договору факторингу, а на
нього як на фізичну особу дії цього
договору не розповсюджуються.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про
задоволення заяви, суд першої
інстанції виходив з того, що наявні
підстави для задоволення заяви про
заміну сторони виконавчого
провадження.

З таким висновком суду погоджується і
колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що
23.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір
№2707/0608/98-029, за умовами якого Банк
зобов'язався надати позичальнику
грошові кошти у вигляді кредитної
лінії, що не поновлюється у розмірі 1 000
000,00 дол. США на строк до 23.06.2018 року (а. с.
7-11). З метою забезпечення виконання
зобов'язань за даним кредитним
договором 23.06.2008 року між ВАТ
«Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено
іпотечний договір № 2707/0608/98-029-Z-1, яким
іпотекодавець передає в іпотеку
іпотекодержателю належне йому на праві
власності майно: чотирьохкімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, має житлову 66,20 кв.м. (а. с. 12-16).
Свої зобов'язання за договором Банк
виконав у повному обсязі, а ОСОБА_4
перестав сплачувати гроші за кредитним
договором, внаслідок чого виникла
заборгованість. 14.12.2010 року приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_5 було видано
виконавчий напис № 7932, на підставі
якого звернуто стягнення на
вищевказаний предмет іпотеки (а. с. 4).
Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Маєвською Д.В. від 06.01.2011 року відкрито
виконавче провадження ВП № 23625769 щодо
примусового виконання вказаного
виконавчого напису (а. с. 5-6). 28.11.2012 року
між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
був укладений договір факторингу № 15
(а. с. 17-22). 28.11.2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
аналогічний договір, за яким банк
відступив останньому право вимоги
заборгованості по вищевказаному
кредитному договору (а. с. 23-27). ПАТ
«Сведбанк» рішенням Річних Загальних
зборів від 29.04.2013 року змінив своє
найменування на ПАТ «Омега Банк»
відповідно до статуту банку (а. с. 29-33).

Відповідно до ст. 378 ЦПК України у разі
вибуття однієї зі сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою сторони суд
змінює сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Питання про заміну сторони виконавчого
провадження вирішується в судовому
засіданні з повідомленням сторін та
заінтересованих осіб. Неявка сторін та
інших осіб не є перешкодою для
вирішення питання про заміну сторони
виконавчого провадження.

Такі положення закону узгоджуються з ч.
5 ст. 8 Закону України «Про виконавче
провадження», яка передбачає, що у разі
вибуття однієї зі сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована особа мають право
звернутися до суду із заявою про заміну
сторони її правонаступником. Для
правонаступника усі дії, вчинені до
його вступу у виконавче провадження,
обов'язкові тією мірою, якою вони були
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок, зокрема, передання ним своїх
прав іншій особі за правочином (
відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора в зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виходячи із цих норм, у разі передання
кредитором своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги)
чи правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження та
припиняється її статус як сторони
виконавчого провадження.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, правонаступник кредитора має
право звертатись до суду із заявою про
заміну сторони виконавчого
провадження з наданням йому
відповідного статусу.

Враховуючи наведене та наявність в
матеріалах справи зазначених обставин,
колегія суддів вважає, що висновок суду
про задоволення вищезгаданої заяви є
правильним .

Посилання апелянта на те, що в
матеріалах справи відсутні документи,
на підставі яких можливо зробити
висновок про наявність у ТОВ «Кредитні
ініціативи» прав на вказану вимогу,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки матеріали справи свідчать про
те, що при розгляді справи у суді першої
інстанції були оглянуті оригінали
договорів факторингу, на підставі яких
до вищезгаданої юридичної особи
перейшло право такої вимоги. Крім того,
вказані договори були оглянуті
апеляційним судом при розгляді
зазначеної апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів враховує, що
відповідно до п. 1 договору іпотеки від
23.06.2008 року № 2707/0608/98-029-Z-1 останнім
забезпечується належне виконання
іпотекодавцем вимог іпотекодержателя,
що випливають з вищевказаного
кредитного договору (а. с. 12). Відповідно
до п. 2.1 кредитного договору 23.06.2008 року
№2707/0608/98-029 забезпечення виконання
зобов'язання по погашенню
заборгованості за кредитом, сплаті
процентів за користування кредитом,
пені за несвоєчасну сплату процентів і
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом, відшкодування збитків у
зв'язку з порушенням умов даного
договору та інших витрат Банку,
пов'язаних з одержанням виконання,
виступає вищевказана іпотека (а. с. 7).
Таким чином, вказаний іпотечний
договір є невід'ємною складовою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Доводи апелянта про те, що у разі
наявності нотаріально завіреного
договору забезпечення кредиту
(іпотеки, застави) додатково
укладається договір відступлення прав
вимоги заставодержателя або
іпотекодержателя не спростовують
висновку суду першої інстанції,
оскільки суперечать вимогам ч. 1 ст. 24 ЗУ
«Про іпотеку» .

Необґрунтованими, на думку колегії
суддів, є посилання апелянта на
відсутність у позивача правових
підстав на стягнення будь-яких коштів з
позичальника, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
був укладений договір факторингу № 15
(а. с. 17-22). 28.11.2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
аналогічний договір, відповідно до
якого Банк передав у власність, а
Фактор - прийняв Права вимоги, в тому
числі по вищезгаданому кредитному
договору. П. 10.8 передбачено, що до
вказаного договору додаються додатки,
що складають його невід'ємну частину, а
саме: №7А, №7Б перелік кредитних
договорів та договорів забезпечення (а.
с. 23-27).

Доводи апелянта щодо порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи в суді апеляційної
інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
вимоги апелянта є недоведеними та
такими, що не знайшли своє
підтвердження при розгляді справи в
апеляційній інстанції, а тому не
заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи, а наведені
в апеляційній скарзі доводи висновок
суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 26 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
В.В. Саліхов

Судді:
І.М. Вербова

Г.М. Кирилюк