Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 листопада 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
–          Дмитренко А. М. ,

при секретарі
–                    Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 23.04.2013 року
між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем
укладено кредитний договір, відповідно
до якого йому надано кредит в сумі 22 146
грн.40 коп. зі сплатою фіксованої
процентної ставки у розмірі 0,01 % річних
на строк до 23.04.2015 року, позичальник
зобов’язувався погашати своєчасно
заборгованість за кредитом та
відсотками, але своїх зобов’язань не
виконав, станом на 13.08.2014 року
заборгованість відповідача за
кредитним договором становить 26 780
грн.06 коп., яка складається із
заборгованості за тілом кредиту,
відсотків, комісії. 23.04.2014 року між ПАТ
«ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» укладено договір факторингу,
на підставі якого товариство прийняло
право грошової вимоги до відповідача
за вказаним кредитним договором.
Позивач просив суд стягнути з
відповідача вказану суму
заборгованості і судові витрати по
справі .

В судове засідання представник
позивача не з’явився, до суду
надіслано клопотання щодо розгляду
справи без участі представника ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», в якому
вказано на те, що позивач позов
підтримує, щодо ухвалення заочного
рішення не заперечує.

Відповідач до суду також не з’явився,
про час розгляду справи повідомлявся
належним чином за зареєстрованим
місцем його проживання, причини неявки
суду невідомі, заяви щодо розгляду
справи без участі відповідача до суду
не надходило, а тому на підставі ст.ст.
224-226 ЦПК України суд вважає за можливе
провести заочний розгляд даної справи
за письмовою згодою представника
позивача.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що між ПАТ «ОТП
Банк» та відповідачем 23.04.2013 року було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № НОМЕР_1, за
умовами якого банк надав позичальнику
строковий кредит у сумі 22 146 грн. 40 коп.
на строк 24 місяці на придбання товару
зі сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 0,01 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом , що
стверджується копією вказаного
кредитного договору.

Як вказано в п.1.4.5 кредитного договору,
за обслуговування кредиту позичальник
щомісяця сплачує комісію, розмір якої
визначений в Графіку платежів.

Позичальник зобов’язувався повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом, інші платежі,
визначені кредитним договором та
Додатком № 1 «Графік платежів», а також
виконувати інші умови договору /п.1.2.1
кредитного договору/.

Як передбачено п.1.4.1 вказаного вище
договору, позичальник зобов’язаний
повністю повернути банку суму
отриманого кредиту та виконати всі
інші зобов’язання за договором не
пізніше 23.04.2015 року.

Сума отриманого кредиту погашається
щомісяця в дату платежу та в розмірі,
зазначених в Графіку платежів.
Проценти за користування кредитом
сплачуються щомісяця одночасно з
погашенням суми отриманого кредиту.
Розмір щомісячних процентів, належний
до сплати, зазначений в Графіку
платежів /п.1.4.2 договору/.

В суді також було встановлено, що
відповідач не виконав умови договору
щодо своєчасної сплати кредиту та
відсотків за користування кредитом.

Так, станом на 13.08.2014 року
заборгованість позичальника за
кредитним договором згідно розрахунку
позивача становить 26 780 грн.06 коп., а
саме: 21223,24 грн.-заборгованість за тілом
кредиту, 1,76 грн.-сума несплачених
відсотків за користування кредитом,
5555,06 грн.-комісія.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України
зобов’язанням є правовідношення, в
якому одна сторона /боржник/
зобов’язана вчинити на користь другої
сторони /кредитора/ певну дію /передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо/ або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов’язку.

За ст.526 ЦК України зобов’язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
/неналежне виконання/.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов”язується надати грошові кошти
/кредит/ позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов”язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов’язаний повернути позикодавцеві
позику /грошові кошти у такій самій
сумі/ у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно зі ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов’язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов’язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов’язання або розірвання договору;
зміна умов зобов’язання; сплата
неустойки; відшкодування збитків та
моральної шкоди.

В ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо
договором встановлений обов’язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини,
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Право банку вимагати дострокового
повернення кредиту передбачено і п.1.5.4
кредитного договору.

В судовому засіданні також
встановлено, що 24.03.2014 року між ПАТ «ОТП
Банк» /клієнт/ та ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» /фактор/ було укладено договір
факторингу № 24/03/2014, згідно якого
клієнт /первісний кредитор/ передає, а
фактор /новий кредитор/ приймає право
грошової вимоги, що належить клієнту, і
стає кредитором за кредитними
договорами, укладеними між клієнтом і
боржниками, в розмірі портфеля
заборгованості, що стверджується
копією цього договору.

Як роз’яснено в п.2 договору
факторингу, портфель
заборгованості-сукупність невиконаних
грошових зобов’язань боржників перед
клієнтом, які складаються із
заборгованості боржників за тілом
/основною сумою/ кредиту, за
неоплаченими відсотками за
користування кредитом, за неоплаченою
комісією.

За п.6.2.3 договору право вимоги
переходить до фактора з моменту
підписання сторонами цього договору,
після чого фактор стає новим
кредитором по відношенню до боржників
стосовно їх заборгованості.

Відступлення права вимоги за цим
договором здійснюється без згоди
боржників /п.6.2.4 договору/.

В Додатку до договору факторингу під №
6163 вказано дані про боржника-Величко
ОСОБА_2, № кредитного договору -НОМЕР_1,
дата кредитного договору-23.04.2013 року,
сума виданого кредиту -22146,40 грн., сума
заборгованості -21223,24 грн., що слідує з
витягу з вказаного вище Додатку до
договору факторингу.

Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у
зобов’язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок, зокрема,
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов’язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вказано в ст.1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов’язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату, а клієнт відступає
або зобов’язується відступити
факторові своє право грошової вимоги
до третьої особи (боржника).

За ст.1078 ЦК України предметом договору
факторингу може бути право грошової
вимоги, строк платежу за якою настав
(наявна вимога), а також право вимоги,
яке виникне в майбутньому (майбутня
вимога).

Отже, на підставі вищенаведених
правових норм та відповідно до умов
договору факторингу до позивача, як
фактора, перейшло право вимоги до
відповідача за вказаним вище в рішенні
кредитним договором.

А тому суд вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача 26 780
грн.06 коп. заборгованості.

На підставі ст.ст. 79,88 ЦПК України, ст.4
Закону України “Про судовий збір”
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача на користь позивача і
судові витрати по справі, а саме:
судовий збір в сумі 267 грн.80 коп. згідно
платіжного доручення № 6624 від 19.08.2014
року.

Керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 526, 610, 611, 1048, 1049,
1050,1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88,
209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2/ на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» /м. Київ, вул. Фізкультури,
буд.28-Д, код 36789421/ 26 780 грн. 06 коп.
заборгованості та 267 грн.80 коп.
судового збору, всього 27 047 грн.86 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване
Білоцерківським міськрайонним судом
за письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яку може
бути подано до суду протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення воно
може бути оскаржене в апеляційному
порядку.

Суддя ОСОБА_3