Номер провадження: 22-ц/785/9546/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання права власності
в порядку спадкування,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду (а. с. 2-4), в якому просила
визнати за нею право власності на 1/6
частину квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 55,6 кв. м. та на 1/2 частину
земельної ділянки для садівництва по
АДРЕСА_3, площею 0,06 га., в порядку
спадкування за законом після смерті
батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
та стягнути з відповідачки витрати на
правову допомогу у розмірі 4 000 грн. та
витрати на судовий збір у розмірі 1 000
грн.

Свої позовні вимоги позивачка, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовувала тим, що з метою
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
вона звернулась до Шостої одеської
державної нотаріальної контори з
відповідною заявою про прийняття
спадщини, однак у видачі свідоцтва про
право на вказану спадщину їй було
відмовлено в зв'язку з ненаданням
спадкоємцем правовстановлюючих
документів на зазначену нерухомість.
Оригінали правовстановлюючих
документів на спірне майно знаходяться
у відповідача, ОСОБА_4, однак остання у
добровільному порядку надати їх
позивачу або нотаріусу відмовляється,
та таким чином порушує її права.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивачка та її представник заявлений
позов підтримали з викладених у ньому
підстав, просили суд його задовольнити.
Представник позивача звернувся до суду
з заявою про зменшення позовних вимог
та виключення з їх переліку вимоги про
стягнення витрат на правову допомогу,
однак позивач заявила, що підтримує
первинні позовні вимоги в повному
обсязі, а за такого відмова
представника позивача від зазначених
вимог судом не була прийнята, оскільки
суперечила волі самої позивачки.
Представник відповідачки в судовому
засіданні вказував на викладені у
письмових запереченнях, наданих до
суду, обставини та додатково зазначив,
що на його думку сторона позивача
звертаючись до суду обрала неналежний
спосіб захисту свого порушеного права
та пред'явила свої вимоги до
неналежного відповідача, оскільки
відповідач жодним чином не оскаржує та
не перешкоджає реалізації права
позивача на прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6 Відповідачка викладені
її представником заперечення
підтримала, на питання суду про
наявність у неї правовстановлюючих
документів на спірне майно повідомила,
що не знає де знаходяться ці документи.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 06.10.2014 року позов
ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,6
кв. м., що набуте нею в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано
за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,06 га для
садівництва, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 сплачений нею
судовий збір в розмірі 121,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн. В
задоволенні інших вимог позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
через свого представника подала
апеляційну скаргу на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
06.10.2014 року, в якій просить скасувати
рішення суду від 06.10.2014 року та ухвалити
нове рішення, яким в позові відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права
при постановлені рішення.

Позивачкою рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні
представник відповідачки підтримав
апеляційну скаргу, позивачка та її
представник заперечували проти
задоволення апеляційної скарги.
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена, що підтвердив
в судовому засіданні її представник,
причини неявки суду не повідомили,
клопотання про відкладення розгляду
справи від неї на адресу суду не
надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи частково позов
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що згідно
матеріалів спадкової справи № 331/12 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,
заведеної Шостою одеською державною
нотаріальною конторою 23.05.2012 року,
копія якої була надана відповідною
установою у відповідь на ухвалу суду
про забезпечення доказів, ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1 від 17.05.2012 року, видане
повторно); 23 травня 2012 року позивач, та 04
вересня 2012 року відповідач, звернулись
до вказаної нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини, як
спадкоємці першої черги спадкування -
діти померлого (на підтвердження
родинних зв'язків сторонами було
надано відповідно: позивачем -
свідоцтво про народження серії НОМЕР_3
від 11.11.1953 року та свідоцтво про
укладення шлюбу серії НОМЕР_2,
відповідачем - свідоцтва про
народження серії НОМЕР_4, та на запит
нотаріуса було отримано копію актового
запису про укладення ОСОБА_7 та ОСОБА_8
шлюбу). На день смерті нині померлому
ОСОБА_6 на праві власності належала 1/3
частина квартири АДРЕСА_2 (загальна
площа квартири 55,6 кв. м.) та земельна
ділянка для садівництва, загальною
площею 0,0600 га що розташована за
адресою: АДРЕСА_3 (що випливає з
долучених до спадкової справи копій
правовстановлюючих документів: витягу
про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 3942036 від
30.06.2004 року, Свідоцтва про право
власності на житло № 8-15139 від 26.03.2004
року, розпорядження органу
приватизації № 183691 від 26 березня 2004
року та державного акту про право
приватної власності на землю серії 1-ОЮ
№ 082114 від 27.12.2000 року).

При зверненні до суду позивачем не було
надано до матеріалів справи постанову
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину, про що
було зазначено відповідачем у
відповідних запереченнях.

Однак, відповідно до долученої до
матеріалів справи копії постанови про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
15.08.2014 року Державним нотаріусом Шостої
одеської державної нотаріальної
контори було відмовлено позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, та земельну ділянку АДРЕСА_3,
які належали ОСОБА_6, через ненадання
позивачем до нотаріальної контори
оригіналів правовстановлюючих
документів на зазначене нерухоме
майно.

Згідно пояснень сторін у судовому
засіданні, право на спадкування
позивачем належної частки майна
померлого сторонами не заперечується.

Судом першої інстанції звернуто окрему
увагу, на те, що відповідач подала
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
та відповідні оригінали
правовстановлюючих документів, а в
судовому засіданні вже пояснила що
немає останніх.

За такого, попри посилання відповідача,
та її представника на те, що нею жодних
перешкод у реалізації позивачем її
права на спадщину не чиниться, та попри
її посилання на відсутність будь-яких
пропозицій зі сторони позивача щодо
надання відповідних документів,
вбачається, що у період розгляду справи
судом, коли обом сторонами були відомі
фактичні обставини, наміри та вимоги,
сторони не змогли дійти згоди щодо
вжиття належних заходів з метою
реалізації права позивача на отримання
відповідного свідоцтва про право на
спадщину. Вжиті судом заходи щодо
примирення сторін, зокрема надання
строку на укладення мирової угоди за
клопотанням представника позивача (з
29.09.2014 року по 01.10.2014 року) позитивного
результату не принесли. Тому,
враховуючи посилання відповідача за
текстом її письмових заперечень від
05.08.2014 року: «Але при цьому позивачка не
зазначає, яке майно залишилося після
смерті матері, не вказує яким чином
воно було прийнято у спадщину або було
переоформлено за життя матері, не
вказує, що від матері мені у спадщину
нічого не надходило. Натомість
позивачка намагається отримати у
власність частку квартири, що належала
батьку і не вказуючи при цьому, що все
майно матері відійшло їй.», а також
відсутність ясних пояснень
відповідача та її вагання на питання
суду щодо місця знаходження спірних
документів, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що відповідачем
хоча відкрито і не заперечується право
позивача на спадкування зазначеного
нерухомого майна, її дії та зазначені
пояснення свідчать про невизнання нею
права позивача на відповідну спадщину.

Таким чином, враховуючи останні
пояснення відповідача щодо втрати
правовстановлюючих документів на
спірне майно, приймаючи до уваги наявну
серед матеріалів справи копію
постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії з видачі позивачу
відповідних свідоцтв про право на
спадщину за законом, наявність серед
матеріалів справи особистої заяви
відповідача про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_6, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, в
частині визнання за позивачем права
власності на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної
ділянки для садівництва АДРЕСА_3,
площею 0,06 га., як таке, що набуто
позивачем в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо вимог позивача про стягнення на її
користь компенсації витрат на правову
допомогу в розмірі 4 000 грн., то суд
зазначив наступне: відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. При цьому,
розподіл судових витрат, повний
перелік яких наведено у ст. 79 ЦПК є за
своєю природою вимогою будь-кого з
сторін, натомість суд, вирішуючи справу
зобов'язаний вирішити й таке питання.

Так, позивачем не надано належного
документального підтвердження
понесених нею витрат на правову
допомогу, зокрема не надано копії або
витягу з договору про надання правової
допомоги, не надано квитанції про
сплату таких коштів, не надано
відповідного розрахунку-обґрунтування
часу роботи особи, яка надавала правову
допомогу позивачеві, об'єктивна
необхідність пред'явлення яких
випливає зі змісту положень ст. ст. 84, 88
ЦПК України, положень закону України
«Про граничні розмірі відшкодування
витрат на правову допомогу», а за
такого позов, в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
компенсації судових витрат -
задоволенню не підлягає.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розподіл судових витрат суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню 121,80 грн., судового
збору, (що було сплачено позивачем за
вирішення питання про витребування
доказів по справі) та з відповідача на
користь державного бюджету - в розмірі
243,60 грн., що випливає з задоволення
судом майнових вимог, щодо яких
позивачем не було сплачено судового
збору (несплата позивачем якого
помилково була пропущена судом при
вирішенні питання про відкриття
провадження по справі).

За таких обставин, суд першої
інстанції, керуючись ст. ст. 392, 1218, 1258, 1267
ЦК України, п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», ст. ст. 10, 11, 14, 60, 79, 88, 208,
213-215 ЦПК України, частково задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_5

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, частково задовольнивши
позовні вимоги позивачки.

Тому судова колегія погоджується
з висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам матеріального і
процесуального права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону та на підставі встановлених
обставин справи, наданих доказів,
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивачки.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що сторони є спадкоємцями за
законом першої черги після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та
прийняли спадщину, звернувшись із
відповідними заявами до Шостої
одеської державної нотаріальної
контори (а. с. 33-55).

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6
ввійшли права на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1 загальною площею 55,6 кв. м. та на
земельну ділянки для садівництва по
АДРЕСА_3, площею 0,06 га. (а. с. 47-50).

Відповідно до постанови Шостої
одеської державної нотаріальної
контори від 15.08.2014 року про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, позивачці
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину з підстав ненадання
останнюю до нотаріальної контори
оригіналів правовстановлюючих
документів на спадкове майно (а. с. 57).

Як встановлено судом першої інстанції
відповідачка подала нотаріусу заяву
про прийняття спадщину та надавала
відповідні оригінали
правовстановлюючих документів,
зазначені обставини не спростовано
відповідачкою відповідними доказами.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців); до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги
позивачки, виходячи з рівності часток
сторін у спадщині після смерті
спадкоємця - ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняття сторонами
спадщини та відмови нотаріусом
позивачці в оформленні права на
спадщину.

Також судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідачки на користь
позивачки та держави судових витрат,
оскільки ці висновки узгоджуються з
вимогами ст. 88 ЦПК України.

Рішення суду, в частині відмови
позивачці в стягненні з відповідачки
на її користь витрат на правову
допомогу, позивачкою не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що позивачкою надано до суду
постанову нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, яка
винесена після звернення позивачки з
позовом до суду, судова колегія не
приймає до уваги.

Оскільки, нотаріусом 15.08.2014 року таку
постанову було винесено та позивачці
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину до закінчення
розгляду справи, при цьому до звернення
позивачки з позовом до суду нотаріусом
листом від 22.05.2014 року було
рекомендовано звернутися позивачці до
суду (а. с. 36), а тому, враховуючи ці
обставини, право позивачки підлягає
судовому захисту.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги з
приводу того, що відповідачкою не
оспорюється право позивачки на
спадкування, оскільки враховуючи вище
встановлені обставини у справі,
позивачка позбавлена можливості
оформити своє право на спадщину в
позасудовому порядку, в зв'язку з
відсутністю у неї оригіналів
правовстановлюючих документів на
спадкове майно. Як вбачається з
заперечень на позовну заяву (а. с. 22)
відповідачкою не спростовано
знаходження вказаних документів у
відповідачки, остання зазначає в
запереченнях, що позивачка не
представила докази того, що вона
зверталася до неї з проханням надати їй
документи та, що вона відмовила їй у
цьому. Судом першої інстанції
приймалися заходи щодо вирішення спору
між сторонами, шляхом укладення
мирової угоди, однак мирової угоди між
сторонами укладено не було, що
вбачається з рішення суду першої
інстанції, а також з апеляційної
скарги.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія також не приймає до уваги, так
як вони враховуючи наведене, не
спростовують висновки суду.

Таким чином, враховуючи викладене,
надані докази, доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони не
спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що апеляційну скаргу
представника ОСОБА_4 необхідно
відхилити, а рішення Київського
районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Одеси від 06.10.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич