№
Малиновський районний суд м. Одеси у
головуючого судді - Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитом,
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить стягнути на його
користь з відповідача суму
заборгованості за кредитом в розмірі
106101,87 грн., а також судовий збір.
Позов обґрунтований такими
обставинами. Відповідно до укладеного
29.10.2012 року відповідач отримав кредит у
розмірі 100000 грн. з щомісячною сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 33 % на рік з кінцевим терміном
повернення не пізніше 29.10.2016 року.
Відповідач зобов'язання за договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим заборгованість за кредитом з
урахуванням 3 % річних становить 106101,87
У судове засідання представник
позивача не з'явилася, подала до суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності та згоду на заочний
розгляд справи.
Відповідач у судові засідання не
з'являвся, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив, заяву про розгляд справи за
його відсутності не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача,
викладеної в письмовій заяві, суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у матеріалах справи доказів, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позов належить
задовольнити, зважаючи на такі
обставини.

Відповідно до договору № R4B від
29.10.2012 року Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» (надалі - ПАТ «ВТБ
Банк») зобов'язалося надалти ОСОБА_1
кредит у сумі 100000 грн. за умови
щомісячної сплати процентів за
користування кредитом у розмірі 33 % на
рік з кінцевим терміном повернення не
пізніше 29.10.2016 року.

Відповідно до п. 3.9 цього договору
кредит надається шляхом безготівкого
перерахування коштів на поточний
рахунок позичальника, операції за яким
можуть здійснюватися з використанням
платіжних засобів № 1379 у
відділенні «Одеська регіональна
дирекція»ПАТ «ВТБ Банк». Днем видачі
кредиту вважається день
безготівкового перерахування коштів.
Позивач повністю виконав взяті на себе
зобов'язання щодо видачі кредиту, що
підтверджується копією меморіального
ордеру в матеріалах справи та випискою
про рух коштів на рахунку.

Згідно з п. 7.1 договору у разі
прострочення позичальником
зобов'язань з повернення кредиту та/або
сплати процентів за його користування
та/або інших платежів згідно з умовами
договору, позичальник зобов'язаний
сплатити на користь банку пеню за кожен
день прострочення у розмірі 0,5 % від
суми прострочених зобов'язань за кожен
порушення виконання зобов'язань,
включаючи день погашення.

Судом встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за договором не виконав,
суму кредиту в зазначений договором
строк не повернув, проценти за
користування кредитом не сплачував.

Враховуючи викладене, відповідач
порушив істотні умови укладеного
договору щодо здійснення платежів за
користування кредитом. У зв'язку з цим
виникла заборгованість перед
позивачем, яка становить загальну суму
у розмірі 106101,87 грн., що підтверджується
відповідним розрахунком в матеріалах
справи та складається з наступного:

- 86876,66 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5078,68 грн. - прострочена
заборгованість за кредитом;

- 245,89 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 8049,05 грн. - прострочена
заборгованість за процентами за
користування кредитом;

- 5756,96 грн. - сума пені;

- 34,38 грн. - сума 3% від прострочених
платежів з повернення кредиту за
період з 29.01.2013 року по 22.10.2013 року
відповідно до ст. 625 ЦК України;

- 60,25 грн. - сума 3% від
прострочених платежів зі сплати
процентів станом за період з 29.01.2013 року
по 22.10.2013 року відповідно до ст. 625 ЦК
України;

Таким чином, між сторонами виникли
договірні зобов'язання із приводу
надання кредиту, які регулюються
главою 71 ЦК України та загальними
положеннями ЦК України про
зобов'язання та договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та Цивільного кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання. на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» є
законними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 612, 625, 629,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН
НОМЕР_1, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства «ВТБ БАНК»
(01004, м. Київ, вул. Т. Шевченка/вул.
Пушкінська, 8/26, МФО 321767, Код )
заборгованість за договором № R4B
від 29 жовтня 2012 року у розмірі 106101 (сто
шість тисяч сто одна) грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ БАНК» судовий збір у розмірі 1061
(одна тисяча шістдесят одна) грн. 02 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду до
апеляційного суду Одеської області
через Малиновський районний суд м.
Одеси, яка подається протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка не
була присутня в судовому засіданні, з
дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.В.
Тополева