Справа № 369/1813/13-ц Головуючий у І
інстанції Дубас Т.В.Провадження №
22-ц/780/6290/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
липня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

у січні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позов обґрунтовували тим, що 18 травня
2006 року між ОСОБА_1 та акціонерним
комерційним банком «Райффайзенбанк
Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк
Україна»), правонаступником якого є
закрите акціонерне товариство «ОТП
Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»),
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі
- ПАТ «ОТП Банк»), було укладено
кредитний договір за умовами якого
позичальник отримав 200 000 доларів США
зі сплатою 11% річних на строк до 18
травня 2021 року. За договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 20 липня 2011 року право вимоги за
указаним договором перейшло до ТОВ
«ОТП Факторинг Україна».

Посилаючись на те, що внаслідок
порушення відповідачем строку та
порядку погашення кредиту утворилася
заборгованість у розмірі 252 153, 21
доларів США, що еквівалентно 2 015460, 61
грн. за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку, та пеня в
розмірі 4616698,29 грн., позивач просив
стягнути указану суму із боржника.

В ході судового розгляду позивачем
було збільшено позовні вимоги, просив
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором в розмірі 252583,88
доларів США, що еквівалентно 2 018902 грн. 95
коп. за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку заборгованості
та пеню в розмірі 7 034625 грн. 15
коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 2
липня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором №МL- від 18
травня 2006 року у розмірі 252 583, 88 доларів
США, що еквівалентно 2 018 902, 95 грн., пеню
за період із 3 червня 2012 року по 3 червня
2013 року у розмірі 7 034 625, 15 грн., що
разом складає 9 053 528, 10 грн. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 05 листопада 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 02 липня 2013 року
змінено в частині пені за прострочення
виконання зобов'язання за період із 3
червня 2012 року по 3 червня 2013 року,
зменшено розмір пені із 7 034625,15 грн. до 1
000 000 грн. В іншій частині рішення
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду Київської
області від 05 листопада 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 11 червня 2014 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 02 липня 2013 року
залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 вересня 2014
року ухвалу апеляційного суду
Київської області від 11 червня 2014 року
в частині за позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення пені скасовано, справу у цій
частині передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

У решті рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 11 червня 2014
року залишені без змін.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 548 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов»язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов»язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Закон
дозволяє сторонам домовитись про зміну
розміру неустойки у бік її зменшення
або збільшення, крім випадків,
передбачених законом.

За змістом ч.3 ст.551 ЦК України суд
має право у випадку виникнення спору з
приводу розміру штрафних санкцій
(неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір штрафних
санкцій (неустойки), зменшити її розмір
в тому випадку, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через її не співмірність з розміром
основного зобов»язання.

При цьому розмір заборгованості
та штрафних санкцій, їх співмірність,
обставини, які дають суду право
застосувати або не застосувати ч.3 ст.551
ЦК України, є фактичними обставинами
справи, встановлення яких судом
відповідно до п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України є
обов»язковою умовою при розгляді
справи та ухваленні судового рішення у
справі про стягнення заборгованості за
кредитним договором та обов»язковими
для перевірки на стадії апеляційного
провадження (ст.ст.303,315 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України
суд сприяє всебічному і повному
з»ясуванню обставин справи: роз»яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов»язки, попереджує про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Звертаючись з апеляційною скаргою
ОСОБА_1 посилався на вказані норми
закону.

Ухвалюючи рішення суд першої не
мотивував відхилення доводів
відповідача щодо застосування ч.3 ст.551
ЦК України з огляду на ті обставини, що
несплачений кредит відповідача на
момент звернення банку до суду складав
2 018 902 грн. 95 коп., а пеня в межах позовної
давності 7 034 625 грн. 15 коп., що значно
перевищує суму основного боргу, не
надав оцінки доказам, наданих
відповідачем, на підтвердження
відповідних обставин.

Таким чином, судом першої
інстанції допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в
частині визначення розміру пені.

Враховуючи обставини справи,
доводи відповідача та вимоги ч.3 ст.551 ЦК
України колегія суддів вважає за
можливе зменшити розмір пені до 500 000
гривень.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.209,218,307,309,314,315,317 ЦПК України
колегія,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Скасувати
рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 02
липня 2013 року в частині позовних вимог
про стягнення пені і ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по пені
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» 500 000 (п»ятьсот тисяч) гривень
пені.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді