17102014 ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 районний суд
Київської області м. Київ вул.
Справа № 369/5725/14-ц
провадження № 2/369/2606/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17.10.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Ковальчук Л.М.,

при секретарі
Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
коштів за договором позики і поруки,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення коштів за
договором позики і поруки, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 за договором позики №
б/н від 01 листопада 2010 року передав
позичальнику ОСОБА_5 гроші в сумі 8100
грн.. На підтвердження при фактичному
одержанні вказаної суми позичальником
надано розписку від 01 листопада 2010 року
на суму 8100 грн.. У розписці ОСОБА_4
зобов»язався повернути кошти до 01
листопада 2012 року, однак в зазначений
термін і до даного часу ОСОБА_4 свого
зобов»язання не виконав. Для
забезпечення зобов»язань по Договору
позики № б/н від 01 листопада 2010 року між
ОСОБА_1 і ОСОБА_4 12 жовтня 2011 року
укладено Договір поруки, згідно якого
останній зобов»язався нести солідарну
обмежену грошову відповідальність
перед ОСОБА_1 за зобов»язаннями у
розмірі 500 грн.. Відповідно до умов п.п.
5.4.1. Договору поруки № б/н від 12 жовтня
2011 року він, ОСОБА_1, вручив особисто під
розпис 16 листопада 2012 року
повідомлення про невиконання
відповідачем своїх зобов»язань за
Договором позики № б/н від 01 листопада
2010 року, однак отримав відповідь від
ОСОБА_5 про неможливість виконання
зобов»язання у зв»язку з відсутністю
коштів для повернення позики.

Відповідно до умов п. 4 Договору позики
№ б/н від 01 листопада 2010 року при
неповерненні суми позики своєчасно,
тобто до 01 листопада 2012 року,
позикодавець вправі буде пред»явити
цей договір до стягнення в строки і у
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Згідно умов п. 7.3. Договору поруки № б/н
від 12 жовтня 2011 року якщо спір не може
бути вирішений шляхом переговорів, він
вирішується в судовому порядку за
встановленою підвідомчістю та
підсудністю такого спору, визначеному
відповідним чинним законодавством
України.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з
посиланням на вимоги ст. ст. 11, 526, 553, 554,
610, 1046, 1047, 1049 ЦК України просив стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу
за договором поруки у розмірі 500 грн., та
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики у
розмірі 7 600 грн. та судовий збір.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав і просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з”явився, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, надав суду заяву, в якій позов
визнав і просив розглянути справу у
його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5
не з»явився, про дату, час і місце
розгляду справи відповідач
неодноразово повідомлявся належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
дійсні обставин справи, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню частково, у
решті позову до ОСОБА_4 слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов”язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов”язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій же сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій же
кількості, такого ж роду та такої ж
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 01
листопада 2010 року за Договором позики
ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_1 8100 грн.
відповідно до умов п. 1 даного договору.
Передачу грошей було здійснено до
підписання цього договору.

Відповідно до умов п. 2 Договору позики
сторони за цим договором домовились
про те, що: а) договір позики є
безпроцентним; б) остаточний
розрахунок щодо повернення суми позики
має бути здійснено не пізніше 01
листопада 2012 року. При цьому: в) сторони
домовились, що позичальник буде
повертати суму позики рівними
частинами, шляхом щомісячного її
погашення. Для цієї мети сторони можуть
додатково підписати графік погашення
суми позики; г) виконання зобов»язання
за договором має бути здійснено
готівкою у межах м. Києва за місцем
проживання позикодавця або за іншою
адресою, вказаною позикодавцем.

Згідно умов п. 3 Договору позики
позичальник вправі повернути повну
суму позики, а позикодавець
зобов»язується прийняти повернуті
грошові кошти і раніше визначеного у п.
2 цього договору кінцевого терміну.

Відповідно до умов п. 4 Договору позики
при неповерненні суми позики своєчасно
(тобто до 01 листопада 2012 року)
позикодавець вправі буде пред»явити
цей договір до стягнення в строки і у
порядку, передбачені чинним
законодавством України, та вимагати
при цьому повернення йому частини
позики, що залишилась несплаченою, з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також сплати
п»ятидесяти відсотків від
простроченої суми.

Також в забезпечення виконання
зобов»язань за Договором позики від 01
листопада 2010 року відповідач ОСОБА_5
видав письмову боргову розписку, в якій
зазначив, що за даним договором позики,
укладеним 01 листопада 2010 року, він
позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 8 100 грн.,
які він передав йому за місцем своєї
роботи в присутності свідків ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, і ОСОБА_5 вказану позику
зобов»язався повернути ОСОБА_1 до 01
листопада 2012 року.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов”язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов”язання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_5 не виконує належним
чином взяті зобов”язання по
поверненню грошових коштів за
Договором позики від 01 листопада 2010
року, а тому з відповідача ОСОБА_5 на
користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути
7600 грн., як заявлено позивачем ОСОБА_1 у
позовній заяві, які взяті відповідачем
ОСОБА_5 у борг в позивача ОСОБА_1, про що
зазначено в Договорі позики від 01
листопада 2010 року і в борговій розписці
ОСОБА_5 від 01 листопада 2010 року.

Заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_4 на його користь суму
боргу за договором поруки у розмірі 500
грн. не можуть бути задоволені судом з
наступних підстав.

Згідно вимог ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов»язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов»язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 12
жовтня 2011 року між ОСОБА_4, як
поручителем, і ОСОБА_1, як кредитором,
був укладений Договір поруки,
відповідно до умов п. 1 якого предметом
цього договору є надання обмеженої у
розмірі 500 грн. грошової поруки
поручителем перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_5 своїх
майнових (грошових) зобов»язань перед
кредитором з оплати/повернення
кредитору суми позики у розмірі 8100 грн.
за Договором позики б/н від 01 листопада
2010 року, які мають бути
погашені/повернуті боржником до 01
листопада 2012 року.

Згідно умов п. 2 Договору поруки у
випадку невиконання поручителем
грошових обов»язків за боржника перед
кредитором, поручитель відповідає
солідарно з боржником за виконання
грошових зобов»язань по основному
договору в межах 500 грн..

До суду відповідач ОСОБА_4 подав заяву,
в якій надав свої пояснення, в яких
зазначив, що свою грошову
заборгованість перед позивачем за
Договором поруки від 12 жовтня 2011 року в
розмірі 500 грн. він визнав, але через
відсутність коштів не має можливості
їх сплатити. Суд приєднав дані письмові
пояснення до матеріалів справи і
вважав, що визнання відповідачем
позову суперечитиме закону, і тому
продовжив судовий розгляд.

Так, за правилами ст. 553 ЦК України
договір поруки є таким способом
забезпечення виконання зобов»язань,
який полягає у залученні третьої
особи-поручителя до основного
зобов»язання, яке виникло між
боржником та кредитором. Причому, за
загальним правилом тягар пошуку
поручителя покладається на боржника.
Отже, боржник при знайденні поручителя
отримує від нього згоду на те, щоб він
поручився за нього перед кредитором.
При цьому боржник не стає стороною в
договорі поруки, який укладається між
кредитором боржника та поручителем.
Але виходячи з вищезазначеного,
договір поруки не може укладатися без
відома боржника. З матеріалів справи
неможливо було суду дійти висновку, що
позичальник ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4
згоду на те, щоб він поручився за нього
перед ОСОБА_1, суду також не надано
представником позивача доказів, що
договір поруки укладався з відома
позичальника ОСОБА_5.

За таких обставин суд відмовляє у
задоволенні вимог до ОСОБА_4.

Судові витрати слід стягнути з
відповідача ОСОБА_5 на користь позивача
відповідно до вимог ст. 88 ЦК України, а
тому з ОСОБА_5 на користь позивача
ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 553, 554, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК
України, ст. ст. 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 7 600 грн. за договором позики, а
також понесені витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

У решті позову до ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.