У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука
Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_2, про стягнення сум
вкладів, відсотків, пені та відсотків
річних від суми боргу, за касаційною
скаргою представника Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» - Чуха Юрія Васильовича на
рішення Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 11 вересня
2014 року та рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Удовиченко Є.В.
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк АвальРа»), у якому
уточнивши його просив стягнути з
відповідача на його користь 18 000 Євро
депозитного вкладу, 4500 Євро відсотків
по депозиту, 3285 Євро пені за
несвоєчасне повернення коштів та 3417,53
Євро річних від простроченої суми за
депозитним договором № 20/02-02/29 від 24
червня 2008 року, стягнути з ПАТ
«Райффайзен Банк АвальРа» на його
користь 14000 доларів США депозитного
вкладу, 3360 доларів США
відсотків по депозиту, 2555 доларів США
пені за несвоєчасне повернення коштів
та 2563,91 доларів США річних від
простроченої суми за депозитним
договором № 20/02-02/19 від 24 червня 2008 року.

На обґрунтування своїх вимог посилався
на ті обставини, що 24 червня 2008 року між
сторонами були укладені договори на
вклад Універсальний, за яким позивач
передав банку 18 000 Євро строком на 12
місяців з відсотковою ставкою 25 %
річних, 14 000 доларів США строком на 12
місяців з відсотковою ставкою 24 %
річних, однак після закінчення строку
дії договорів відповідач не повернув
вклади та нараховані відсотки, тому
позивач просив задовольнити позов.

11 вересня 2014 року рішенням
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
на користь ОСОБА_1. в рахунок повернення
депозитного вкладу по договору на
вклад Універсальний № 20/02-02/29 від 24
червня 2008 року 18 000 Євро, в рахунок
відсотків за вкладом - 4500 Євро, пені - 3 285
Євро та 3 % річних від суми
неповерненого боргу - 3 417,53 Євро.

Стягнуто з «Райффайзен Банк Аваль» на
користь ОСОБА_1. в рахунок повернення
депозитного вкладу по договору на
вклад Універсальний № 20/02-02/19 від 24
червня 2009 року 14 000 Доларів США, в
рахунок відсотків по цьому вкладу 3360
доларів США, пені - 2 555 доларів США, 3 %
річних від суми неповернутого боргу - 2
563,91 доларів США. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

16 жовтня 2014 року рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області рішення суду першої інстанції
змінено та стягнуто з відповідача на
користь позивача в рахунок повернення
депозитного вкладу по договору на
вклад Універсальний № 20/02-02/29 від
24 червня 2008 року 18 000 Євро, в рахунок
відсотків за вкладом - 4500 Євро, пені - 3 285
Євро та 3 % річних від суми
неповерненого боргу - 1975,06 Євро; в
рахунок повернення депозитного вкладу
по договору на вклад Універсальний
№ 20/02-02/19 від 24 червня 2009 року 14 000
Доларів США, в рахунок відсотків по
цьому вкладу 3360 доларів США, пені - 2 555
доларів США, 3 % річних від суми
неповернутого боргу -1562,40 доларів США.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду першої інстанції та рішення
апеляційного суду та ухвалити нове,
яким відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції та
змінюючи це рішення, суд апеляційної
інстанції, надавши належну оцінку
обставинам справи та зібраним у справі
доказам, правильно виходили з того, що
між сторонами були укладені договори
банківського вкладу, які відповідають
вимогам чинного законодавства, однак
відповідач по закінченню строку їх дії
не виконав взятих на себе зобов'язань з
повернення суми вкладів позивачу та
нарахованих відсотків, чим порушив
умови договорів, що є підставою для
стягнення всіх належних позивачу сум.

При цьому судами правильно
застосовані ст. ст. 207, 256, 257, 258, 267, 525, 626,
627, 629, 631, 638, 1058, 1059, 1060, 1074 ЦК України,
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм процесуального права (ст. ст. 10, 60,
212, 213 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про те, що між
сторонами відсутні договірні
зобов'язання, договори не відповідають
вимогам чинного законодавства,
встановлення відсоткової ставки у
розмірі 24 % та 25 % річних за вкладом є
нікчемною умовою договорів, вина банку
у простроченні виконання зобов'язань
за договорами відсутня та позивачем
пропущено строк позовної давності щодо
стягнення пені та 3 % річних є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи та
зводяться до оцінки доказів, зроблених
судами по справі.

За таких обставин касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 11 вересня
2014 року в частині, що залишена без змін
рішенням апеляційного суду, та рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2014
року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» - Чуха Юрія
Васильовича відхилити, рішення
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 11 вересня
2014 року в частині, що залишена без змін
рішенням апеляційного суду, та рішення
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області від 16 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук