Справа № 152/2152/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року
Шаргородський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючої судді
Соколовської Т.О.

при секретарі
Рошак К.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Шаргороді в
залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

01.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що його батьки ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому
шлюбі, проте разом не проживають. Він є
повнолітнім і знаходиться на повному
матеріальному утриманні матері. На
даний час він навчається на першому
курсі Центру професійно - технічної
освіти № 1 м. Вінниці, потребує
додаткових матеріальних витрат, батько
матеріальної допомоги не надає, а
матері одній важко утримувати сина.

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2
на його користь аліменти у розмірі 500
гривень щомісячно, починаючи з дня
подачі позову до суду і до досягнення
сином 23 років.

В судове засідання сторони не
з'явилися, але від них поступили заяви
про розгляд справи у їх відсутності.
Згідно поданих заяв позивач позов
підтримує, відповідач позов визнає.

За таких обставин, суд,
відповідно до ухвали судді від 12.12.2014
року проводить розгляд справи у
відсутності сторін без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1
(а.с.4)

Відповідач з сім'єю не проживає.
Позивач є повнолітнім, в даний час
навчається на першому курсі Центру
професійно - технічної освіти № 1 м.
Вінниці, потребує додаткових
матеріальних витрат. Термін навчання з
01.09.2014 року по 30.06.2015 року (а.с.5).
Відповідач ОСОБА_2 матеріальної
допомоги на утримання сина не надає,
він знаходиться на повному утриманні
матері.

Даному факту відповідають
сімейні правовідносини, які
регулюються ст. 51 Конституції України,
ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини,
ст.5 Протоколу№7 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ст.ст. 181-182, ст.ст.199, 200 СК України.

Статтею 51 Конституції України
передбачені права дітей на матеріальне
утримання з боку батька та права на їх
повноцінне життя та всебічний
розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27
Конвенції про права дитини
(ратифікована Постановою ВР України
№789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки
зобов'язані утримувати дітей до
повноліття та несуть відповідальність
за виховання, розвиток і утримання
дитини; у всіх діях щодо дітей …
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини; кожна дитина має право на
рівень життя, необхідний для фізичного,
духовного і соціального розвитку
дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод встановлено, що
кожен із подружжя у відносинах між
собою і в їхніх відносинах зі своїми
дітьми користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають із вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця
стаття не перешкоджає державам вживати
таких заходів, що є необхідними в
інтересах дітей.

Згідно із ст.ст. 181-182, ст.ст.199, 200
СК України, відповідно до яких якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється в разі
припинення навчання. У разі ухилення
батьків від виконання цього обов'язку
кошти на утримання дітей стягуються з
матері, батька дитини в частці від їх
доходу і (або) у твердій грошовій сумі
за рішенням суду. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів
суд, відповідно до ст. 182 СК України,
враховує матеріальне становище
платника аліментів і приходить до
висновку, що, оскільки відповідач
ОСОБА_2 є працездатною особою, не надав
суду доказів своєї
неплатежеспроможності та хвороби, то
відповідно повинен сплачувати
аліменти на утримання сина у розмірі 500
гривень щомісячно, починаючи з 01.12.2014
року і до закінчення навчання, тобто до
30.06.2015 року а в разі припинення навчання
сином ОСОБА_1, стягнення аліментів
припинити.

Позов в частині стягнення
аліментів до досягнення двадцятитрьох
річного віку, у разі навчання
задоволенню не підлягає, оскільки
згідно довідки навчального закладу
термін навчання позивача ОСОБА_1
визначений з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року
(а.с.5).

Оскільки право повнолітньої
дитини, яка продовжує навчатися на
матеріальне утримання відповідачем
порушено, то воно підлягає судовому
захисту, а позов задоволенню.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК
України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»
підлягає стягненню з відповідача
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60,79, 213-215, 367 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 180-184,199,200 СК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти
на його утримання у розмірі 500 гривень
щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року і до
закінчення навчання - до 30.06.2015 року. У
разі припинення навчання сином ОСОБА_1,
стягнення аліментів припинити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів
- у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Шаргородський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Т.О.СОКОЛОВСЬКА