У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Нагорняка В.А., Леванчука
А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк» про стягнення
орендної плати та відшкодування
збитків; за зустрічним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк» до ОСОБА_4 про
розірвання договору оренди,
зобов'язання укласти акт
прийому-передачі приміщення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 20 січня
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 27 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк»
(далі - ПАТ «Державний ощадний банк»)
про стягнення орендної плати та
відшкодування збитків.

Позивачка вказувала на те, що 15 вересня
2011 року між нею та ПАТ «Державний
ощадний банк» було укладено договір
оренди приміщень площею 61,9 кв. м та 13,6
кв. м по АДРЕСА_1 у м.
Кам'янець-Подільському. Після
пропозиції орендаря в травні 2013 року
про дострокове розірвання договору
оренди, вона не прийняла приміщення
через неналежний його стан. Вартість
необхідних витрат на ремонт становила 9
242 грн. 29 квітня 2013 року вона уклала
договір оренди вказаних приміщень з ПП
«Нове місто і Ко», але через те, що ПАТ
«Державний ощадний банк» не було
передано їй приміщення, вона немала
можливості передані його новому
орендарю, тому з цих підстав вказаний
договір з іншим підприємством було
розірвано.

Позивачка просила стягнути з ПАТ
«Державний ощадний банк України» пеню
в подвійному розмірі орендної плати та
упущену вигоду в розмірі неодержаної
орендної плати, яку вона могла б
одержати від ПП «Нове місто і Ко».

У листопаді 2013 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» звернулось до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про розірвання договору оренди,
зобов'язання її скласти акт
прийому-передачі приміщення,
посилаючись на протизаконну відмову
ОСОБА_4 від підписання цього акта і
приймання нею об'єкта оренди після
отримання повідомлення банку про
розірвання договору та усунення ним
недоліків після цього, що були в
приміщенні.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 січня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 27 березня 2014
року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Позов ПАТ «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_4 про
розірвання договору оренди задоволено.
Розірвано з дня набрання рішення
законної сили договір оренди
нежитлового приміщення від 15 вересня
2011 року площею 61,9 кв. м та 13,6 кв. м по
АДРЕСА_1 у м. Кам'янець-Подільському. У
задоволенні позову про зобов'язання
укласти акт прийому-передачі вказаного
приміщення відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
правильно виходив з того, що ОСОБА_4 не
довела своїх позовних вимог, а тому
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судами попередніх
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 27 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Нагорняк В.А. Леванчук
А.О. Маляренко А.В.