У Х В А Л А

22 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Мазур Л.М., Остапчука Д.О., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до
Сільськогосподарського підприємства
«Світанок», Виконавчого комітету
Косяківської сільської ради
Таращанського району Київської
області, про визнання незаконним
рішення, часткове скасування свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виділення в натурі частини майна та
визнання права власності на майно,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив:

- вилучити у відповідача наступне
майно: комбайн СК-5 вартістю 1 190 грн 15
коп., зерноочисну машину СМ 4.5 - 241 грн 35
коп., зернозагрузчик СМ-60 - 135 грн 12 коп.,
трактор МТЗ-80, інв. № 5 - 1 273 грн
96 коп., причіп реєстраційний № НОМЕР_1 -
473 грн 83 коп., косилку КЗН 2.1 - 85 грн 90 коп.,
причіп 2 ПТС - 462 грн, сівалку СЗТ 3.6 - 202
грн, автомобіль ГАЗ (САЗ)-53 61.26 - 1 500 грн,
причіп (пульман) «ПТС 4» - 318 грн 45 коп.,
котки малі 7 шт. - 168 грн 54 коп.,
автомобіль КАМАЗ реєстраційний НОМЕР_2
- 3 915 грн, трактор Т-16, ін. № 14 - 2 077 грн,
свинарник, інв. № 24 - 7 615 грн,
сіносховище - 10 502 грн та визнати за
позивачем право власності на вказане
майно;

- визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Косяківської
сільської ради Таращанського району
Київської області від 02 квітня

2010 року № 14 у частині визнання за
Сільськогосподарським підприємством
«Світанок» (далі - СП «Світанок») права
власності на нежитлову будівлю -
сіносховище, що розташоване по АДРЕСА_1
та скасувати свідоцтво про право
власності на вказане нерухоме майно
серії САС № 410461, видане

06 квітня 2010 року на підставі вказаного
рішення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на
підставі рішення загальних зборів
співвласників майнових паїв
колишнього КСП «Світанок» від 04
травня 2010 року на рахунок належного
позивачу майнового паю, що складає 30 303
грн 15 коп. виділено йому вказане рухоме
та нерухоме майно, яке на час звернення
до суду перебуває у незаконному
володінні відповідача.

Вказував, що сіносховище є майном
громадян - співвласників майна
колишнього КСП «Світанок» і на момент
прийняття рішення у березні 2010
року про виділ йому майна в натурі
вказане нерухоме майно перебувало у
власності пайовиків і загальними
зборами співвласників майна
колишнього КСП «Світанок» не
приймалося рішення про передачу
вказаного сіносховища у власність СП
«Світанок».

Рішенням Таращанського районного суду
Київської області

від 30 травня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_6
право власності на комбайн СК-5
вартістю 1 190 грн 15 коп., зерноочисну
машину СМ 4.5 - 241 грн 35 коп.,
зернозагрузчик СМ-60 - 135 грн 12
коп., трактор МТЗ-80, інв. № 5 - 1 273 грн 96
коп., причіп реєстраційний № НОМЕР_1 - 473
грн 83 коп., косилку КЗН 2.1 - 85 грн
90 коп., причіп 2 ПТС - 462 грн, сівалку СЗТ
3.6 - 202 грн, автомобіль ГАЗ (САЗ)-53
61.26 - 1 500 грн, причіп (пульман) «ПТС 4» - 318
грн 45 коп., котки малі 7 шт. - 168 грн 54 коп.,
автомобіль КАМАЗ, реєстраційний
НОМЕР_2 - 3 915 грн, трактор Т-16, ін. № 14 - 2
077 грн, свинарник, інв. № 24 - 7 615 грн.
Зобов'язано СП «Світанок» виділити
ОСОБА_6 на рахунок його майнового паю
згідно із свідоцтвом про право
власності на майновий пай серії КИ №
2105053, виданим 26 березня 2010 року у натурі
вказане майно. У задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року, рішення
Таращанського районного суду
Київської області від 30 травня
2013 року у частині задоволення позову
скасовано, у цій частині позову
відмовлено. В іншій частині рішення
суду залишено без змін.

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 13 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. ст. 2, 50 Закону України «Про
власність», ст. ст. 7, 9, 23 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство», підпункту «а» пункту 1
Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки», ст. ст. 41. 58 Конституції
України.

Заявник просив поновити строк на
звернення до суду.

Згідно частин 1, 3 ст. 356 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень
подається протягом трьох місяців з дня
ухвалення судового рішення, щодо якого
подано заяву про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання, на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява. У разі
пропущення встановленого строку, з
причин, визнаних поважними, суд за
клопотанням особи, яка подала заяву про
перегляд судового рішення, може
поновити цей строк.

Зі змісту заяви вибачається, що причини
пропуску строку звернення до суду є
поважними, а тому вказаний строк має
бути поновлений.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:-

ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 жовтня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду справи за позовом про
визнання права власності на майно;

- ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду справи за позовом про
визнання недійсним рішення загальних
зборів співвласників пайового майна,
виділ в натурі нерухомого та рухомого
майна, визнання незаконним та
скасування рішення сільської ради,
витребування майна.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 13 лютого 2014 року, яку просить
переглянути заявник, керувався тим, що
позивачем не дотримано порядку
виділення в натурі майнового паю, що
віднесено до компетенції зборів
співвласників майнових паїв
колишнього КСП, тому вирішення спору у
судовому порядку є передчасним.

Скасовуючи судові рішення про
задоволення позову та передаючи справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, суд касаційної інстанції в
ухвалі від 17 жовтня 2012 року керувався
тим, що суди не з'ясували, кому і на якій
підставі належить спірне майно; чи
існували у позивача перешкоди для
оформлення прав власності на спірне
майно; не перевірили законність виділу
та передачі позивачу спірного майна; не
встановили, чи не порушує оформлення
права власності на спірне майно права
та інтереси інших осіб. Тобто спір по
суті не вирішений і судом касаційної
інстанції не висловлено жодної
правової позиції щодо розгляду спору.

Скасовуючи рішення суду апеляційної
інстанції та залишаючи в силі рішення
суду першої інстанції про відмову у
позові, суд касаційної інстанції в
ухвалі від 11 грудня 2013 року керувався
тим, що хоча позивач і уклав договори
купівлі-продажу, однак у встановленому
законом порядку відповідне свідоцтво
про право власності не отримав, а за
відсутності у позивача
правовстановлюючого документа, його не
можна вважати повноправним
співвласником майнового фонду, а тому
підстав вважати незаконними рішення
загальних зборів співвласників
майнового фонду щодо виділу спірного
майна відповідачеві, проведених без
участі позивача, немає.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає неоднакове
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки обставини справ не є
подібними, доводи заявника стосуються
переоцінки доказів.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року слід
відмовити.

Керуючись статтями 354, 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6 задовольнити.
Поновити ОСОБА_6 строк на звернення до
суду із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до Сільськогосподарського
підприємства «Світанок», Виконавчого
комітету Косяківської сільської ради
Таращанського району Київської
області, про визнання незаконним
рішення, часткове скасування свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
виділення в натурі частини майна та
визнання права власності на майно, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Л.М. Мазур В.А.
Нагорняк Д.О. Остапчук Г.В. Юровська