АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 435/7666/12 22-ц/774/1224/К/14
Справа №435/7666/12
Головуючий в суді першої
Провадження №22ц/774/1224/К/14
інстанції - Попов В.В.
Категорія № 27 ( 4)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивачів
- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" - Дороша Олександра
Григоровича,

представника третьої особи Органу
опіки та піклування Саксаганської
районної у м. Кривому Розі ради -
Маслової Наталії Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" на заочне
рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2, яка діє
особисто та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_3 до
ОСОБА_9, Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит",
Управління благоустрою та житлової
політики Криворізької міської ради м.
Кривого Рогу, треті особи - Приватний
нотаріус Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_10, Орган
опіки та піклування Саксаганської
районної у м. Кривому Розі ради про
визнання недійсним договору, угоди та
розпорядження -

В С Т А Н
О В И Л А:

В лютому 2010 року ОСОБА_2 яка діє
особисто та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_8, ОСОБА_3 звернулась до суду із
позовом до відповідачів про визнання
недійсним договору іпотеки та зняття
заборони щодо відчуження нерухомого
майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_2 зазначила, що вони з
відповідачем ОСОБА_9 з 1993 року
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
мають спільних дітей, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Наприкінці 2008-початку 2009 року вони
припинили шлюбні відносини, позивач
разом з дітьми мешкала у кв. АДРЕСА_3.
Зазначена квартира належить ОСОБА_9,
однак перебуває під заставою у банку в
забезпечення кредитного договору
№1083-пк-2006 від 30.11.2006 року. Разом з ним
чоловік оформив також договори іпотеки
№1083-пз-2006 та поруки - №1083-пп-2006. Для
оформлення договору та приватизації
ОСОБА_9 зняв позивачку та дітей на той
час обох неповнолітніх з
реєстраційного обліку у квартирі, а
згодом знов зареєстрував їх.

Після неодноразового уточнення
заявлених позовних вимог в останній
редакції від 23.01.2013 року, позивач
ОСОБА_2, та ОСОБА_3 (яка досягла
повноліття) просили суд: визнати
недійсним розпорядження органу
приватизації УЖКГ Криворізької
міської ради №С 1413 від 30.10.2006 р. та
свідоцтво про право власності на житло
1426, видане УЖКГ Криворізької міської
ради 14.11.2006 р., визнати недійсним
договір іпотеки №1083-пз-2006 від 30.11.2006,
укладений між її чоловіком та ПАТ "Банк
Фінанси і Кредит", зняти заборону щодо
відчуження нерухомого майна, а саме
квартири, що розташована за адресою
АДРЕСА_4, зобов'язати приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу, ОСОБА_10, внести
до державного реєстру іпотек відомості
про виключення запису № 4146096, щодо
вищевказаної квартири.

Справа слухалась судами неодноразово.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним розпорядження УЖКГ
виконкому Криворізької міської ради
№С 1413 від 30.10.2006 року та свідоцтво про
право власності на житло 1426, видане
УЖКГ Криворізької міської ради 14.11.2006
року.

Визнано недійсним договір іпотеки від
30.11.2006 року, укладений між ОСОБА_9 та ПАТ
"Банк Фінанси і Кредит".

Знято заборону щодо відчуження
нерухомого майна, а саме квартири, що
розташована за адресою АДРЕСА_4.

Зобов'язано приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального
округу, ОСОБА_10, внести до державного
реєстру іпотек відомості про
виключення запису № 4146096, щодо об'єкту,
а саме квартири, що розташована за
адресою АДРЕСА_4.

В апеляційній скарзі ПАТ "Банк Фінанси
і Кредит" ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, оскільки суд першої інстанції не
взяв до уваги, що позивач знала та
усвідомлювала правові наслідки
укладення кредитного та іпотечного
договорів, та дала на них свою письмову
згоду, а також була повідомлена про той
факт, що право на користування
предметом іпотеки має лише ОСОБА_9,
проте первісний позов ОСОБА_2, подала
лише 22.02.2010 року, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Також судом першої інстанції не
з'ясовано про участь у приватизації та
місце проживання ОСОБА_3 з моменту
народження ІНФОРМАЦІЯ_3 року по момент
реєстрації в спірній квартирі, тобто до
13.09.1996 року, а також про місце
проживання ОСОБА_3, з моменту
народження ІНФОРМАЦІЯ_4 року по момент
його реєстрації в спірній квартирі,
тобто до 05.12.2006 року.

Суд не звернув уваги на те, що згідно
копії паспорту ОСОБА_2, наданого для
кредитної справи, знаходиться штамп
встановленого зразка на якому
зазначено, що ОСОБА_2 знята з
реєстраційного обліку 03.11.2006 року,
зазначене підтверджено підписом
позивачки та дата 23.11.2006р., а отже
посилання ОСОБА_2 на те що її зняли з
реєстрації без її згоди є
безпідставними та недоведеними.

Крім того, судом невірно встановлено
обставини справи, щодо визнання
договору іпотеки №1083-пз-2006 від 30.11.2006
року недійсним, а саме не звернуто
уваги на те, що на час укладання
договору іпотеки №1083-пз-2006 від 30.11.2006
року ОСОБА_9 мав правовстановлючі
документи на спірну квартиру, що були
отримані в ході прнватизації,
включаючи розпорядження про
приватизацію від 30.10.2006 року, вони були
чинними, рішення суду, яке набуло
чинності, в частині визнання їх
недійсними чинності у встанвленому
законом порядку не було, отже правових
підстав для висновків суду про
відсутність у ОСОБА_9 права власності
на квартиру на час передачи в іпотеку, у
суду не було.

Отже, визнаючи іпотечний договір
недійсним, суд також не врахував, що у
разі визнання недійсним рішення про
приватизацію та скасування права
власності ОСОБА_9 на спірне майно,воно
набуває статус державного майна, що
призводить до переходу прав та
обов'язків іпотекодателя.

Також, судом не встановлено, які права
ОСОБА_2, як у особи яка не є власником
спірної квартири порушуються, що саме
по собі було підставою для відмови в
позові у зв'язку з недотриманням вимог
ст. 16 ЦК України.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими (п.п.1, 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України), виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи: 30 жовтня 2006 року
органом приватизації, - Управлінням
житлово-комунального господарства
Виконкому Криворізької міської ради
було видано розпорядження № С-1413 за
заявою від 25 жовтня 2006 року ОСОБА_9 про
те, що йому у приватну власність
передається квартира АДРЕСА_1 в якій
він мешкає (а.с. 161 т. 1). До заяви від 25
жовтня 2006 року ОСОБА_9 надавав довідку
видану 25 жовтня 2006 року Комунальним
житловим підприємством № 10, про те, що в
квартирі за адресою АДРЕСА_2 він мешкає
один (а.с. 158-159 т.1).

14 листопада 2006 року Управлінням
житлово-комунального господарства
Криворізької міської ради на ім'я
ОСОБА_9 згідно з розпорядженням від 30
жовтня 2006 року № С-1413, видано свідоцтво
№ С 1426 про право власності на
вищевказану квартиру (а.с. 111 т. 1).

30 листопада 2006 року між Банком
«Фінанси та Кредит», правонаступником
якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»
відповідач по справі (надалі - Банк), та
ОСОБА_9 був укладений договір про
відкриття кредитної лінії № 1083-ПК-2006
(а.с. 7-12 т. 1), в забезпечення якого між
Банком та ОСОБА_9 30 листопада 2006 року
укладений іпотечний договір № 1083-ПЗ-2006
з предметом іпотеки - квартири АДРЕСА_1
(а.с. 5-6 т. 1).

3 квітня 2009 року Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_11
(поручителя) про стягнення
заборгованості за невиконання умов
кредитного договору від 30 листопада 2006
року (а.с. 34-37 т. 2), після чого позивач
ОСОБА_2 25.02.2010 року, звернулася до суду з
даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач ОСОБА_2 та її неповнолітні діти
не приймали участі у приватизації
спірного житла, незаконно, без згоди
органу опіки та відома ОСОБА_2,
неповнолітній ОСОБА_8, та неповнолітня
на той час ОСОБА_3 (зараз позивач по
справі) відповідачем були зняті з
реєстраційного обліку із спірної
квартири, а після приватизації ним
житла та оформлення договору іпотеки,
ОСОБА_9 знову зареєстрував їх у
квартирі. Вважаючи, що правочин було
укладено всупереч правам та інтересам
неповнолітніх дійшов висновку що така
обставина є підставою для визнання
недійсним розпорядження про
приватизацію житла, свідоцтва про
право власності на житло, визнання
недійсним договору іпотеки та
виключення з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запису про державну реєстрацію заборон
відчуження вказаної квартири.

Але колегія не погоджується з
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 345 ЦК України
фізична або юридична особа може набути
право власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності. Приватизація
здійснюється у порядку, встановленому
законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р. (зі
змінами і доповненнями) в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, приватизація
здійснюється шляхом безоплатної
передачі громадянам квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
з розрахунку санітарної норми

21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена його
сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього
Закону передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які постійно мешкають у цій
квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому
числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло,
з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Як вбачається із матеріалів
справи на момент приватизації в
спірній квартирі АДРЕСА_1 був
зареєстрований лише ОСОБА_9, що
підтверджується довідкою житлового
підприємства (а.с. 113 т. 1) та свідоцтвом
№ С 1426 на право власності на житло (а.с.
111 т. 1). Дані про інших осіб та членів
сім'ї, в тому числі неповнолітніх, були
відсутні.

Тому були відсутні підстави для
надання згоди на приватизацію спірного
житла органів опіки та піклування.

Таким чином порушення майнових
прав неповнолітніх під час
приватизації житла позивачами не
доведено.

Орган приватизації не порушив
вимог законодавства при проведенні
процедури приватизації спірної
квартири, приватизація була проведена
на підставі наданих документів.

Виходячи із вищезазначеного вимоги
позивачів про визнання недійсним
розпорядження органу приватизації
УЖКГ виконкому Криворізької міської
ради №С 1413 від 30.10.2006 року та свідоцтва
про право власності на житло № С 1426,
видане органом приватизації УЖКГ
Криворізької міської ради 14.11.2006 року,
що було зареєстровано у КП
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» 15.11.2006 року в реєстрі
прав власності на нерухоме майно за
реєстраційним номером № 16738354 та в
реєстровій книзі № 247П стор. 533, запис №
533 безпідставні.

Колегія не знаходить також підстав для
задоволення позову в частині визнання
недійсним договору іпотеки і зняття
заборони щодо відчуження нерухомого
майна - квартири, що розташована за
адресою АДРЕСА_4 та зобов'язання
приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу, ОСОБА_10,
внести до державного реєстру іпотек
відомості про виключення запису № 4146096,
щодо вказаної квартири.

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства.

Як передбачено ст. 5 Закону України
«Про іпотеку», предметом іпотеки може
бути об'єкт нерухомого майна за умови,
що це нерухоме майно належить
іпотекодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи на
час укладання договору іпотеки 30
листопада 2006 року, ОСОБА_9 Банку були
надані дані про те, що він є єдиним
власником спірної квартири, - тобто
право власності, підтверджене довідкою
житлово-експлуатаційної організації
про те, що в квартирі крім ОСОБА_9 інших
осіб не зареєстровано, що свідчить про
те, що також були відсутні підстави для
надання згоди для укладання договору
іпотеки з боржником органів опіки та
піклування, при цьому питання щодо
відчуження житла не стояло.

Таким чином безпідставні вимоги
позивачів і в частині щодо визнання
недійсним договору іпотеки, зняття
заборони щодо відчуження та виключення
з державного реєстру іпотек.

Посилання позивача ОСОБА_2 щодо її
необізнаності про укладання договору
іпотеки та зняття з реєстрації
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що з боку ОСОБА_2 30
листопада 2006 року надавалась
нотаріально посвідчена згода на
укладання іпотечного договору та
передачу в іпотеку банк «Фінанси та
Кредит» її чоловіком ОСОБА_9 спірної
квартири в забезпечення зобов'язання
за договором про відкриття кредитної
лінії № 1083-ПК-2006 від 30 листопада 2006 року
з зазначенням того, що кредитний і
іпотечний договори укладаються її
чоловіком в інтересах сім'ї (ас. 109 т. 1), а
23 листопада 2006 року ОСОБА_2 власноруч
завірила копію свого паспорту з
відміткою про те, що вона була знята з
реєстраційного обліку у спірній
квартирі 3 листопада 2006 року.

Таким чином саме батьки неповнолітніх
даних щодо наявності неповнолітніх
дітей ні органам приватизації, ні Банку
не надали, правочини були вчинені на
підставі наданих документів і колегія
суддів вважає, що суд дійшов
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог, виходячи із всіх
вищезазначених обставин, і колегія
дійшла висновку про скасування рішення
суду в повному обсязі з відмовою в
заявленому позові в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1,2 ч. 1 ст. 309,
ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" - задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 18
грудня 2013 року скасувати в повному
обсязі і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_2, яка діє особисто та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_9,
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит", Управління
благоустрою та житлової політики
Криворізької міської ради м. Кривого
Рогу відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: