печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Середи К.О.,

при секретарі:
Герасименко М.М.,

за участю представника
відповідача та третьої особи
Гашинського Д.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Державної казначейської
служби України, третя особа: Головне
управління Державної казначейської
служби у м. Києві про відшкодування
моральної шкоди та збитків, які
пов'язані з невиконанням рішень судів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва із
позовом до Державної казначейської
служби України, третя особа: Головне
управління Державної казначейської
служби у м. Києві про відшкодування
моральної шкоди та збитків, які
пов'язані з невиконанням рішень судів.
У своєму позові просить стягнути з
Державної казначейської служби
України моральну шкоду в розмірі 59000
грн. 00 коп. моральної шкоди, 210 грн. 00 коп.
витрат на оплату послуг з переказу
коштів, 21 грн. 00 коп. індексу інфляції, 30
грн. 00 коп. витрат на переказ коштів. В
обґрунтування позовних вимог вказує на
те, що бездіяльність Державної
казначейської служби України, яка
полягає у невиплаті належних позивачу
коштів призвела його до моральних і
фізичних страждань. За наведених
обставин просить задовольнити позов в
заявлений ним спосіб.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про місце, день і час розгляду справи
повідомлений належним чином, проте
подав письмову заяву про проведення
судового засідання за його
відсутності.

Представник Державної казначейської
служби України, який одночасно є й
представником Головного управління
Державної казначейської служби у м.
Києві, проти позову заперечив, просив
відмовити у його задоволенні.

За викладених підстав, враховуючи
положення ст.169 ЦПК України, письмову
згоду позивача та згоду представника
відповідача й третьої особи, суд визнав
за можливе провести розгляд справи у
відсутність позивача.

Вислухавши пояснення представника
відповідача й третьої особи,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 19 червня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Державної виконавчої
служби в Печерському районі м. Києва,
Головного управління Державного
казначейства України в м. Києві,
Державного казначейства України про
невиконання рішення суду та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди було задоволено
частково. Відповідно до вказаного
рішення суд стягнув з держави в особі
Головного управління Державного
казначейства України у м. Києві на
користь ОСОБА_2 3951,45 грн. - у
відшкодування заборгованості по
невиплаті щомісячних коштів згідно з
виконавчим листом від 17 червня 2003 року
та 3000 грн. моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
21 травня 2008 року вищевказане рішення
Печерського районного суду м. Києва від
19 червня 2007 року в частині
відшкодування заборгованості по
невиплаті щомісячних коштів згідно з
виконавчим листом № 2-113 Дніпровського
районного суду м. Києва від 17 червня 2003
року у сумі 3951,45 грн. було скасовано та
відмовлено в задоволенні позову в цій
частині, в іншій частині рішення
залишено без змін.

Печерським районним судом м. Києва 11
липня 2008 року на підставі рішення суду
від 19 червня 2007 року був виданий
виконавчий лист про стягнення з
держави в особі Головного управління
Державного казначейства України в м.
Києві на користь ОСОБА_2 суму завданої
моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

27 листопада 2012 року ОСОБА_2 направив
виконавчий лист для виконання до
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві.

06 червня 2013 року Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві повідомило позивача
про те, що листом Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві від 20 грудня 2012 року
вищевказаний виконавчий лист
направлено на адресу Державної
казначейської служби України для
виконання.

Листом Державної казначейської служби
України від 27 січня 2014 року було
повідомлено Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про те, що Державною
казначейською службою України на
виконання виконавчого листа
Печерського районного суду м. Києва від
11 липня 2008 року перераховано 30 грудня
2013 року на користь ОСОБА_2 3000 грн. у
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд бере до уваги той факт,
що рішення суду не виконувалось
тривалий час саме через дії
відповідача, з якого було стягнуто
кошти на користь позивача.

Відповідно до ст. 11 Закону «Про
державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Виконання рішення про стягнення коштів
з державного та місцевого бюджетів або
боржників затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року № 845 «Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
боржників».

Відповідно до п. 3, 4 Порядку рішення
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Міністерства фінансів,
про стягнення коштів боржників у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань).

Органи Казначейства: 1) забезпечують у
випадках, передбачених цим Порядком,
зберігання виконавчих документів та
ведення їх обліку. Після виконання
виконавчого документа суду в повному
обсязі такий документ повертається до
суду з відміткою про його виконання; 2)
вживають заходів до виконання
виконавчих документів протягом
установленого строку; 3) розглядають
письмові звернення (вимоги) осіб, які
беруть участь у справі, щодо виконання
виконавчих документів, а також
звернення (вимоги) прокурорів.

Згідно з п. 2 ст. 41, ст. 42 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів
казначейство здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету для
відшкодування шкоди, заподіяної
фізичним та юридичним особам внаслідок
незаконно прийнятих рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
їх посадових чи службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що виконання рішення суду про
стягнення коштів боржником, за яким є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України, на виконанні якої знаходиться
виконавчий лист.

У Рішенні Європейського суду з прав
людини «Пасльон проти України» №44235/05
від 11.03.2009 р. зазначається про тривале
невиконання остаточного рішення суду,
що є порушенням пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та статті 1
Першого протоколу. Такого ж висновку
дійшов Європейський суд у справах
«Швентковський проти України» №27589/05
від 30.10.2009 р. та у справі «Шмалько проти
України» №60750/00 від 20.07.2004 р.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що тривале невиконання
рішення суду з вини відповідача
спричинило позивачу моральну шкоду,
розмір компенсації якої слід визначити
в сумі 7 000 грн. з урахуванням принципів
розумності та справедливості. Заявлена
позивачем вимога про стягнення
компенсації в розмірі вартості путівки
для санаторно-курортного лікування
задоволенню не підлягає, оскільки стан
здоров'я позивача не пов'язаний з діями
відповідача і він потребує такого
лікування щорічно згідно з медичними
рекомендаціями.

Заявлені позивачем вимоги про
стягнення 210 грн. 00 коп. витрат на оплату
послуг з переказу коштів, 21 грн. 00 коп.
індексу інфляції, 30 грн. 00 коп. витрат на
переказ коштів, задоволенню не
підлягають, виходячи з того, що дані
позовні вимоги є необґрунтованими та
не доведеними у розумінні положень ст.
ст. 11, 60 ЦПК України, при цьому, позивач
визначив таку суму згідно із
середньорічним рівнем інфляції за 2012
та 2013 р. ще до здійснення такої виплати
відповідачем, тоді як нарахування має
здійснюватись відповідно до
щомісячного показника, в зв'язку з чим
суд позбавлений можливості
обчислювати розмір інфляційних втрат
виходячи за межі заявлених позивачем
вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України, третя
особа: Головне управління Державної
казначейської служби у м. Києві про
відшкодування моральної шкоди та
збитків, які пов'язані з невиконанням
рішень судів - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської
служби України за рахунок коштів
Державного бюджету України, шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
ОСОБА_2 7 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особою яка була
відсутня при проголошенні рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
К.О. Середа