Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Новоселицького
районного управління юстиції
Чернівецької області про визнання
мирової угоди у справі за позовом
ОСОБА_3 до сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" про
стягнення боргу за договором позики, за
касаційною скаргою Новоселицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Чернівецькій області на ухвалу
Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 16 травня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 11 червня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Новоселицького районного
управління юстиції Чернівецької
області звернувся до суду із поданням
про визнання мирової угоди від 29 грудня
2005 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
(далі - СТОВ) "Тарасівці" про стягнення
149 394 грн у рахунок сплати боргу за
договором позики, стягнутого на
підставі рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 26 жовтня 2005 року.

Ухвалою Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 16
травня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 11 червня 2014
року, визнано мирову угоду від
29 грудня 2005 року, укладену між
сторонам виконавчого провадження щодо
виконання виконавчого листа від 02
березня 2006 року про стягнення зі СТОВ
"Тарасівці" на користь ОСОБА_3 149 394 грн у
рахунок сплати боргу за договором
позики на наступних умовах: СТОВ
"Тарасівці" передає ОСОБА_3 у власність
в рахунок погашення боргу згідно з
рішенням Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 26 жовтня
2005 року: комплекс нежитлових
будівель, що розташовані за АДРЕСА_1, до
складу якого входять: приміщення
прохідної млину під літ. "А", приміщення
млину під літ. "Б", приміщення
маслобійні під літ. "В"; обладнання
маслобійні; обладнання млину;
екскаватор ЕО 2126; трактор МТЗ-80; трактор
МТЗ-80; трактор МТЗ-80; автомобіль САЗ 3107.

У касаційній скарзі Новоселицька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Чернівецькій області (далі -
Новоселицька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Чернівецькій області) просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні подання ВДВС
Новоселицького районного управління
юстиції Чернівецької області про
затвердження мирової угоди.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи подання ВДВС
Новоселицького районного управління
юстиції Чернівецької області і
затверджуючи мирову угоду від 29 грудня
2005 року, укладену між сторонам
виконавчого провадження щодо
виконання виконавчого листа від 02
березня 2006 року про стягнення з СТОВ
"Тарасівці" на користь ОСОБА_3 боргу за
договором позики, суд першої інстанції,
з яким погодився і суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що укладена
сторонами мирова угода не суперечить
закону і не порушує права інших осіб, в
тому числі і держави.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що постановою державного
виконавця ВДВС Новоселицького
районного управління юстиції
Чернівецької області від 04
жовтня 2005 року відкрито виконавче
провадження з виконання ухвали
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 28 травня
2005 року про накладення арешту на
майно та грошові кошти, що належать
СТОВ "Тарасівці".

Згідно з актом опису і арешту майна від
07 жовтня 2005 року накладено арешт на
приміщення прохідної млину під літ. "А",
приміщення млину під літ. "Б",
приміщення маслобійні під літ. "В";
обладнання маслобійні; обладнання
млину; трактор МТЗ-80; трактор МТЗ-80.

На підставі рішення Новоселицького
районного суду Чернівецької області
від 26 жовтня 2005 року стягнуто з СТОВ
"Тарасівці" на користь ОСОБА_3 149 394 грн у
рахунок сплати боргу за договором
позики.

Постановою державного виконавця ВДВС
Новоселицького районного управління
юстиції Чернівецької області від 07
березня 2006 року відкрито виконавче
провадження щодо виконання
виконавчого листа, виданого
02 березня 2006 року Новоселицьким
районним судом Чернівецької області
про стягнення з СТОВ "Тарасівці" на
користь ОСОБА_3 149 394 грн у рахунок
сплати боргу за договором позики.

Постановою ВДВС Новоселицького
районного управління юстиції
Чернівецької області від 09 жовтня 2006
року всі виконавчі провадження про
стягнення з СТОВ "Тарасівці" грошових
коштів об'єднано у зведене виконавче
провадження.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України мирова
угода укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову.

Відповідно до частин першої та другої
статті 372 ЦПК України мирова угода,
укладена між сторонами, або відмова
стягувача від примусового виконання в
процесі виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб.

Тобто положеннями статей 175, 372 ЦПК
України передбачено, що суд повинен
перевірити чи відповідають умови
мирової угоди положенням закону, її
зміст, чіткість викладення її умов, чи
стосується угода предмета спору, чи всі
умови мирової угоди визначені у межах
позову, стосуються предмета позову і
засновані на взаємних поступках, чи
ліквідується спір, що виник між
сторонами, в результаті такої мирової
угоди, а також дотримання сторонами і
державним виконавцем строків для
звернення до суду для затвердження
такої мирової угоди.

Розглядаючи подання державного
виконавця ВДВС Новоселицького
районного управління юстиції
Чернівецької області про затвердження
мирової угоди, суд першої інстанції не
звернув уваги, що зазначена мирова
угода укладена між сторонами 29 грудня
2005 року, а подана державним виконавцем
до суду лише 13 червня 2013 року, не
з'ясував причини звернення до суду з
пропуском триденного строку, не
дослідив доказів щодо поважності
причин його пропуску, не врахував
положення статті 72 ЦПК України, в якій
зазначено, що право на вчинення
процесуальної дії втрачається із
закінченням строку, встановленого
законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначають Закон України "Про
виконавче провадження" та Інструкція
про проведення виконавчих дій,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5.

Згідно з частиною першою статті 33
Закону України "Про виконавче
провадження" у разі якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Положеннями статті 44 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено
черговість задоволення вимог
стягувачів у разі недостатності
стягнутої суми для задоволення всіх
вимог стягувачів, а саме у разі якщо
сума, стягнута з боржника, недостатня
для задоволення всіх вимог за
виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею:1) у першу
чергу задовольняються забезпечені
заставою вимоги щодо стягнення з
вартості заставленого майна; 2) у другу
чергу задовольняються вимоги щодо
стягнення аліментів, відшкодування
збитків та шкоди, завданих внаслідок
кримінального або адміністративного
правопорушення, каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з
втратою годувальника; 3) у третю чергу
задовольняються вимоги працівників,
пов'язані з трудовими правовідносинами
та зобов'язання за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; 4) у четверту
чергу задовольняються вимоги
стягувачів за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вимоги щодо збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; 5) у п'яту чергу
задовольняються вимоги щодо податків
та інших платежів до бюджету, вимоги
органів страхування з обов'язкового
страхування (крім вимог щодо збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування); 6) у шосту чергу
задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги (частина
друга статті 44 Закону України "Про
виконавче провадження".

Суд першої інстанції на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, залишив
поза увагою, що стягнення з СТОВ
"Тарасівці" боргу підлягає на підставі
зведеного виконавчого провадження, не
з'ясував належним чином, чи порушуються
права інших стягувачів у зведеному
виконавчому провадженні внаслідок
затвердження мирової угоди від 29
грудня 2005 року, укладеної між СТОВ
"Тарасівці" і ОСОБА_3, суд не надав
оцінки довідці від 15 травня 2014 року,
виданій Новоселицькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Чернівецькій області, в
якій зазначено що за СТОВ "Тарасівці"
рахується податковий борг до бюджету в
сумі 24 700 грн, а також борг по сплаті
єдиного соціального внеску в розмірі 13
000 грн, не дослідив інформацію, надану
управлінням Пенсійного фонду України в
Новоселицькому районі Чернівецької
області щодо наявності заборгованості
СТОВ "Тарасівці" по сплаті коштів на
виплату та доставку пенсій, в тому
числі і пільгових.

Отже, суд першої інстанції не з'ясував
всі обставини справи, не дослідив всі
докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
частини другої статті 338 ЦПК України
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Новоселицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Чернівецькій області задовольнити
частково.

Ухвалу Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 16
травня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Чернівецької області від
11 червня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С.
Висоцька

М.К. Гримич

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська