У х в а л а

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової шкоди, завданої злочином за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 02 липня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської
області від 12 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»)
звернулося до суду із позовом, в
обґрунтування якого зазначало, що 14
липня 2008 року між ним та ТОВ
«Вікно-Тернопіль» було укладено
кредитний договір №04-11/57, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит в розмірі 260 тис. грн. Зі
сторони банку умови кредитного
договору та взяті зобов'язання по
видачі кредиту були виконані в повному
обсязі, на поточний рахунок
контрагента позичальника ПП
«Укрбудінвест плюс» загалом було
перераховано 260 тис. грн., однак ТОВ
«Вікно-Тернопіль» за отриманий кредит
та відсотки за користування ним не
розрахувався.

Ухвалою Чортківського районного суду
Тернопільської області від
27 лютого 2014 року закрито кримінальне
провадження №0000285 від 08 листопада
2013 року щодо обвинувачення ОСОБА_3,
директора ТОВ «Вікно-Тернопіль» у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2
ст.366, ч.2 ст.222 КК України, та звільнено
його від кримінальної
відповідальності на підставі ст.49 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності притягнення винної
особи до кримінальної
відповідальності.

При розгляді даного кримінального
провадження встановлено, що ОСОБА_3 у 2008
році, обіймаючи посаду директора ТОВ
«Вікно-Тернопіль», вчинив зловживання
службовим становищем, завдавши ПАТ
«Промінвестбанк» матеріальних збитків
на суму 344 213,79 грн., а також шахрайство з
фінансовими ресурсами. Оскільки
неправомірні дії, розмір шкоди та вина
відповідача встановлені ухвалою
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 27 лютого 2014
року, між злочинними діями ОСОБА_3 та
спричиненою шкодою є
причинно-наслідковий зв'язок, позивач
просив стягнути з ОСОБА_3 260 тис. грн. у
відшкодування майнової шкоди, завданої
злочином.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 02 липня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 12 серпня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ
«Промінвестбанк» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Судами установлено, що 14 липня 2008 року
між банком та ТОВ
«Вікно-Тернопіль» в особі директора
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№04-11/57, відповідно до умов договору
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 260 тис. грн., а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, встановлені
договором.

У відповідності до п.3.1. договору кредит
надається банком позичальнику шляхом
оплати протягом дії цього договору
розрахункових документів (платіжних
доручень) позичальника безпосередньо з
позичкового рахунку №5400,
відкритого Банком в філії «Відділення
Промінвестбанку в м. Чорткові
Тернопільської області», код банку 338921,
на рахунки контрагентів позичальника
відповідно до цільового призначення
кредиту.

Згідно з платіжними дорученнями №00496
від 11 липня 2008 року на суму 50 тис. грн.,
№00497 від 14 липня 2008 року на суму 50 тис.
грн., №00504 від 17 липня 2008 року на суму 50
тис. грн., №00516 від 18 липня 2008 року на
суму 50 тис. грн., №00518 від 21 липня 2008 року
на суму 60 тис. грн., на поточний рахунок
контрагента позичальника ПП
«Укрбудінвест плюс» було перераховано
грошові кошти в загальній сумі 260 тис.
грн., які ТОВ
«Вікно-Тернопіль» отримало в якості
кредиту.

Як вбачається із змісту ухвали
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 27 лютого 2014
року, ОСОБА_3 відповідно до рішення
зборів №2 учасників ТОВ
«Вікно-Тернопіль» від 24 травня 2007 року,
перебуваючи на посаді директора ТОВ
«Вікно-Тернопіль», будучи службовою
особою, наділеною
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
функціями, 7 липня 2008 року у приміщенні
ТОВ «Вікно-Тернопіль», що в смт. Велика
Березовиця Тернопільського району
Тернопільської області склав завідомо
неправдиві фінансові звіти ТОВ
«Вікно-Тернопіль», які підписав та
завірив печаткою товариства: за 2006 рік;
за перший квартал 2007 року; станом на 30
червня 2007 року; станом на перше
півріччя 2007 року; станом на дев'ять
місяців 2007 року; за 2007 рік; за перший
квартал 2008 року; за перше
півріччя 2008 року. Цього ж дня директор
ТОВ «Вікно-Тернопіль» ОСОБА_3
вищевказані фінансові звіти, у яких
містилась завідомо неправдива
інформація, надав у Чортківське
відділення ПАТ «Промінвестбанк», що в
м.Чорткові по вул.С.Бандери, 37, з метою
одержання кредиту ТОВ
«Вікно-Тернопіль». В подальшому на
підставі поданих ним завідомо
неправдивих фінансових звітів ТОВ
«Вікно-Тернопіль», 14
липня 2008 року між Чортківським
відділенням ПАТ «Промінвестбанк» та
ТОВ «Вікно-Тернопіль» було укладено
кредитний договорі №04-11/57.

Відповідно до умов вказаного
кредитного договору банк надав
ТОВ «Вікно-Тернопіль» кредит в
розмірі 260 тис. грн. Однак ТОВ
«Вікно-Тернопіль» кредитні кошти у
визначений договором термін не
повернуло та не сплатило відсотки за
користування кредитними коштами в
розмірі 84 213,79 грн.,
внаслідок чого ПАТ «Промінвестбанк»
було спричинено матеріальну шкоду на
суму 344 213, 79 грн. Даною ухвалою суду
ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст.366, ч.2 ст.222 КК
України, на підставі ст.49 КК України, у
зв'язку із закінченням строків
давності, кримінальне провадження
№0000285 стосовно нього закрито.
Цивільний позов ПАТ «Промінвестбан»
залишено без розгляду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
необгрунтованості позовних вимог.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що преюдиційну силу може мати
лише вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, яким встановлено
протиправність дій особи, що призвели
до спричинення шкоди, причинний зв'язок
між протиправною поведінкою особи та
завданою шкодою, а також яким
встановлено вину особи.

Проте повністю погодитися з таким
висновком апеляційного суду не можна
погодитися не можна.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача, а
підставою - посилання на належне йому
право, юридичні факти, що призвели до
порушення його права, та правове
обґрунтування необхідності його
захисту.

ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до
суду з позовом, в якому просило
стягнути із ОСОБА_3 260 тис. грн. у
відшкодування майнової шкоди, завданої
злочином на підставі ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК
України.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Промінвестбанк» зазначало, що вина
ОСОБА_3 у нанесені банку шкоди
встановлена ухвалою Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 27 лютого 2014 року, якою останнього
звільнено від кримінальної
відповідальності за нереабілітуючими
підставами, що не звільняє його від
відповідальності та обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду
на підставі ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільно-правова деліктна
відповідальність - це забезпечений
державним примусом обов'язок
відповідальної особи відшкодувати
потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти
висновку про те, що загальною підставою
деліктної відповідальності є
протиправне, винне діяння заподіювача
шкоди (цивільне правопорушення), яке
містить такі складові: протиправна
поведінка особи, настання шкоди,
причинний зв'язок між ними та вина
заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві
вважається поведінка, яка порушує
імперативні норми права або
санкціоновані законом умови договору,
внаслідок чого порушуються права іншої
особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода,
що виражається у зменшенні майна
потерпілого в результаті порушення
належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи та завданою шкодою є
обов'язковою умовою відповідальності,
яка передбачає, що шкода стає
об'єктивним наслідком поведінки
заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди (умислу або
необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є
підставою для звільнення особи від
відповідальності, якщо інше не
встановлено законом.

Проте апеляційний суд у порушення
вимог ст. 303, 315 ЦПК України на зазначене
уваги не звернув, не навів мотивів, які
б спростовували вказані доводи
апеляційної скарги, пославшись лише на
відсутність вироку щодо відповідача.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду не може вважатися законною й
обґрунтованою та в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд до
апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного
суду Тернопільської області
від 12 серпня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко