АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції - Піхур О.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Першого
заступника прокурора Шевченківського
району м.Києва на рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 14 жовтня 2014 року по справі за
позовом Першого заступника прокурора
Шевченківського району м.Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання недійсним рішення,
державних актів на право власності на
земельну ділянку, договору дарування,
відновлення становища, яке існувало до
порушення права,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року Перший заступник
прокурора Шевченківського району м.
Києва звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Київської міської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання не дійсним рішення,
державних актів на право власності на
земельну ділянку, договору дарування,
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтував тим, що земельна ділянка
площею 0,10 га по АДРЕСА_1 знаходиться в
парковій зоні, що встановлено під час
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
частині екологічного контролю зелених
насаджень. А отже, згідно ст. 51 ЗК
України вказана ділянка віднесена до
земель рекреаційного призначення,
тобто охоплюється забороною та
обмеженнями, що передбачені законом
для їх використання. Київською міською
радою при прийнятті рішення про
виділ земельної ділянки , в порушення
ст.. 20 ЗК України, не було змінено
цільового призначення земельної
ділянки в порядку, встановленому
законодавством України, що у
відповідності до ст.. 21 вказаного
кодексу є підставою для визнання
недійсним рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування про надання ( передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам. Рішення VI сесії XXIV
скликання Київської міської ради від
24.06.2004 року №326-2/1536 в частині (пункт 7
щодо передачі громадянину ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1) було
прийнято з порушенням вимог закону та
Конституції України, а тому підлягає
визнанню незаконним в частині у
судовому порядку. На підставі
незаконного Рішення виготовлено
державний акт на право власності на
землю за № 01-7-00503, який 27.10.2004 видано
ОСОБА_2 та згідно з ч. 1 ст. 115 ЗК України
повинен бути визнаним недійсним. Також
підлягає визнанню недійсним договір
дарування вказаної земельної ділянки,
укладений в подальшому між
відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та
виданий на його підставі державний акт
на право власності на спірну земельну
ділянку. З метою захисту порушеного
права позивач просив відновити
становище, яке існувало до порушення,
шляхом повернення спірної земельної
ділянки в розпорядження Київської
міської ради.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 14 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду, позовні вимоги задовольнити,
мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам не
дав належної оцінки, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В суді апеляційної інстанції
апелянт апеляційну скаргу та позовні
вимоги підтримав і просив їх
задовольнити.

Представники відповідачів
проти апеляційної скарги заперечували,
просили рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відповідно до ст.. 10 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України та іншими
законами.

Відповідно до ст.. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування
в межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог щодо визнання рішення VI
сесії XXIV скликання Київської міської
ради від 24.06.2004 року №326-2/1536 в частині
пункт 7 щодо передачі громадянину
ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
Київська міська рада діяла в межах
своїх повноважень та у відповідності
до чинного законодавства, а тому
підстав для визнання рішення сесії
Київради та актів про право власності
на земельну ділянку відсутні.

Відповідно до ст.. 61 ч.3 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 16
травня 2013 року ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2013 року встановлено
законність прийняття Київською
міською радою рішення від 24.06.2004 року
№326-2/1536.

Віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади чи органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель і затверджують проекти
землеустрою.

Оскільки судом не встановлено
підстав для визнання рішення Київської
міської ради щодо відведення спірної
земельної ділянки недійсним, а
державні акти на право власності на
земельну ділянку є похідними від
зазначеного рішення, то суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову і в частині щодо визнання
недійсним державних актів про право
власності на земельну ділянку.

Судом також не вбачається підстав
для визнання недійсним договору
дарування спірної земельної ділянки, а
також для повернення її у власність
територіальної громади, оскільки крім
іншого, позивачем обрано в цій частині
не той спосіб захисту, так як Київська
міська рада не була учасником договору
дарування, то не може бути застосована
реституція щодо повернення предмету
договору третій особі, а даному випадку
повинен бути пред'явлений
віндикаційний позов.

Суд першої інстанції повно і
всебічно з 'ясував обставини справи,
дав їм належну оцінку та прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Першого
заступника прокурора Шевченківського
району м.Києва відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді