АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5236/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3426/14
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Карнауха П.М., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі:
Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 29 вересня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування моральної та
майнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому просила
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її
користь 865 грн. в рахунок відшкодування
завданої матеріальної шкоди та 6500 грн.
моральної шкоди, завданої внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позову вказувала, що
15.02.2014 року близько 18 год. собака
відповідача бійцівської породи, яка
вигулювалась без намордника та
повідка, напала на її собаку породи
«спанієль», а потім на неї. Під час
нападу собака відповідача звалила її з
ніг, порвала верхній одяг та вкусила за
руку, спричинивши травму та фізичний
біль, внаслідок чого вона зазнала
сильний психологічний стрес.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 29 вересня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500
грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 62
грн. 85 коп. понесених судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1,
який, посилаючись в апеляційній скарзі
на незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення місцевим судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Інші учасники судового розгляду
апеляційних скарг на рішення суду
першої інстанції не подавали.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд постановляє
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається та
не заперечується сторонами, що 15 лютого
2014 року в порушення Правил тримання
собак і котів ОСОБА_1 вигулював собаку
породи «американський стаффордширский
тер'єр» без намордника, за що
постановою адміністративної комісії
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради від 07 квітня 2014 року був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 154 КУпАП
України.

Під час вигулу собака відповідача
напала на собаку позивачки, внаслідок
чого позивачці було спричинено укушену
рану I пальця правої кісті та вона
пережила психологічний стрес, що
потягло душевні та фізичні страждання.

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції вірно виходив з положень
статей 1166, 1167, 1187 ЦК України, відповідно
до яких шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Під дією джерела підвищеної
небезпеки розуміється діяльність,
здійснення якої створює підвищену
небезпеку завдання шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність, пов'язану з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, завдану діяльністю, що є
джерелом підвищеної небезпеки, настає
у разі її цілеспрямованості (наприклад,
використання транспортних засобів за
їх цільовим призначенням), а також при
мимовільному проявленні шкідливих
властивостей об'єктів, що
використовуються в цій діяльності (п.п.
4, 5 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки»).

Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Отже, з огляду на презумпцію вини
відповідача, який не довів суду
обставин дії непереборної сили або
умислу потерпілої, що дають підстави
для звільнення його від
відповідальності за шкоду, завдану
внаслідок порушення правил утримання
собаки бійцівської породи, що створило
підвищену небезпеку для оточуючих осіб
через неможливість повного контролю за
поведінкою тварини з боку володільця,
суд першої інстанції правомірно
присудив відповідачеві відшкодувати
завдану позивачці моральну шкоду,
розмір якої визначено з урахуванням
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань
потерпілої та вимог розумності і
справедливості.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом
неправильно застосовано норми
матеріального права та порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не бере до уваги,
як такі, що не ґрунтуються на законі,
доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не
є належним відповідачем у справі.

За правилами ст. 1187 ЦК України особою,
яка зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є володілець даного джерела, тобто
особа яка правомірно володіє об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Оскільки, вигулюючи собаку, належну
його синові - ОСОБА_3, відповідач вчинив
дії щодо правомірного володіння
джерелом підвищеної небезпеки але не
забезпечив належного контролю за
поведінкою собаки, покладення на нього
вказаної відповідальності є
обґрунтованим та законним.

Протиправність діяння відповідача
підтверджена постановою
адміністративної комісії виконкому
Київської районної в м. Полтаві ради
від 07 квітня 2014 року, яка сторонами по
справі не оскаржувалась.

Помилкове застосування судом щодо
постанови адмінкомісії положень ч. 4 ст.
61 ЦПК України на законність та
правильність прийнятого по справі
рішення не впливає і встановлених
судом обставин не спростовує.

Наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача, який
вигулював собаку без намордника, та
заподіяною позивачці моральною шкодою,
яка полягає не лише в спричиненні
укушеної рани м'яких тканин правої
кісті, а й в душевних стражданнях
внаслідок неконтрольованих дій собаки
потенційно небезпечної породи,
доводиться наявними у справі доказами.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку. Порушень норм матеріального та
процесуального права, які є підставою
для зміни чи скасування оскаржуваного
судового рішення по справі не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 29 вересня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути

оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
П.М. Карнаух

О.Ю. Кузнєцова

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко