АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9476/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року

24 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Козлова С.П.,
Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства "Дніпропетровський трубний
завод" про поновлення на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року
та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог (а.с.226-228).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" про поновлення на
роботі, стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди (а.с.218-222).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.226-228).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням №806 ОСОБА_2 було
прийнято учеником токаря в цех
безшовних труб на ВАТ
"Дніпропетровський трубний завод ім.
Леніна" з 29 серпня 1984 року (а.с.6).

Наказом №202 від 02 червня 2008 року ОСОБА_2
була переведена на посаду майстра
механічної майстерні цеху безшовних
труб на ВАТ "Дніпропетровський трубний
завод".

Наказом №771 від 22 листопада 2013 року
ОСОБА_2 була звільнена з вищевказаної
посади за п.1 ст. 40 КЗпП України, у
зв'язку зі скороченням чисельності і
штату працівників підприємства ПАТ
"Дніпропетровський трубний завод".

Судом також встановлено, що наказом №125
від 01 червня 2011 року була змінена
організаційно-правова форма
діяльності ВАТ "Дніпропетровський
трубний завод ім. Леніна" шляхом його
реорганізації в ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод".

Під час розгляду справи судом
встановлено, що у відповідача мало
місце скорочення чисельності
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, при
цьому позивач була попереджена про
наступне звільнення за два місяці.
Означена обставина визнається
сторонами та підтверджена матеріалами
справи, зокрема відповідним листом
відповідача від 07.10.2013 року за вих. №1/59
(а.с.31).

Судом було встановлено, що позивачеві
адміністрацією ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" була запропонована інша
робота і вакансії, однак ОСОБА_2
відмовилася від неї. Означена
обставина також визнається сторонами,
та підтверджується листом відповідача
від 22.11.2013 року (а.с.49) та поясненнями
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитаних під
час розгляду справи та які надали
аналогічні за своїм змістом пояснення
щодо належного попередження позивача
про звільнення та запропонування їй
роботи на відповідних вакантних
посадах.

Адміністрацією відповідача до
профспілки ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" було надіслано
повідомлення №471/88 від 21.06.2014 року щодо
необхідності звільнення працівників
підприємства, у тому числі, ОСОБА_2 та
запитано згоду профспілки на такі дії
(а.с.32-33).

Згідно з наявною в матеріалах справи
копією виписки із протоколу засідання
профспілки від 22.10.2013 року за вих. №29
про відмову в наданні згоди на
звільнення позивача ОСОБА_2 (а.с.51-52)
причиною такою відмови є відсутність
економічно обґрунтованого наказу про
необхідність внесення змін до
структури штатного розкладу
підприємства, порушення
адміністрацією підприємства вимог
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності",
положень колективного договору в
частині не проведення відповідних
консультацій із профспілкою щодо
проведення змін в організації
структури підприємства, та порушення
відповідачем положень відповідних
галузевих угод щодо організації праці,
і відсутність інформації щодо
кваліфікації позивача та її
переважного права залишення на роботі.

Тобто в даному рішенні профспілка
посилається на нормативні акти, які не
регулюють правовідносини між
позивачем та відповідачем, а
стосуються відносин між відповідачем
та профспілкою. Рішення профспілки не
містить посилань на порушення
відповідачем п.1 ст. 40 КЗпПУ та ст. 49-2
КЗпПУ, профспілка не дослідила ті
обставини. ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" виконало згідно закону,
покладений на нього обов'язок
прийняття заходів щодо
працевлаштування ОСОБА_2 з метою
уникнення її звільнення за скороченням
штату, однак від переведення на
запропоновані вакантні посади ОСОБА_2
відмовилась.

З матеріалів справи вбачається, що під
час проведення на підприємстві
процедури скорочення штатів у зв'язку
зі змінами в організації виробництва
та праці проведено скорочення 847 посад.

Перевірками Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області щодо
додержання ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" законодавства про працю
під час проведення відповідачем
вивільнення працівників підприємства
на підставі ст. 40 КЗпП України не було
знайдено відповідних порушень, про що
було складено акти перевірок (а.с.168-179).

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 40,42,43 КЗпП
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" (з наступними змінами), суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
щодо не виконання адміністрацією ПАТ
"Дніпропетровський трубний завод"
вимог ст. 42 КЗпП України в частині
порушення переважного права позивача
залишення на роботі не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів,
оскільки посада майстра цеха безшовних
труб, яку обіймала позивач, є єдиною на
підприємстві й будь-яка перевага в
цьому випадку не могла бути
реалізована.

Тобто, з урахуванням скорочення
робочих місць, що відбулося внаслідок
структурних змін на підприємстві, та з
огляду на відсутність згоди позивача,
як працівника на переведення на
запропоновані вакансії, що маються на
підприємстві, такого працівника було
звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України. При
цьому, за відсутності обґрунтованої
відмови в наданні згоди на розірвання
трудового договору з боку виборного
органу профспілки, було використано
право, надане роботодавцю ч.7 ст. 43 КЗпП
України, та було звільнено позивача
після застосування всіх можливих
заходів, спрямованих на його
працевлаштування.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній про те,
що ні вона, а ОСОБА_5 був
працевлаштований на посаду майстра
дільниці з виготовлення зразків для
основних виробничих цехів, не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду, оскільки вказана посада майстра
передбачає вищу освіту відповідного
напрямку підготовки (спеціаліст,
бакалавр), а ОСОБА_2 має неповну середню
освіту. ОСОБА_5 у 2011 року закінчив
Національну металургійну академію
України і отримав повну вищу освіту за
спеціальністю "Обробка металів
тиском".

Не заслуговують на увагу також
посилання позивача в апеляційній
скарзі на висновки перевірки
діяльності ПАТ "Дніпропетровський
трубний завод" Обласною спілкою
профспілок щодо порушення норм
трудового законодавства, оскільки
відповідний акт перевірки, що
міститься в матеріалах даної цивільної
справи (а.с.119-122), не містить посилань на
порушення підприємством відповідних
норм трудового законодавства під час
звільнення позивача.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: