У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до Інституту помології ім. Л.П.
Симиренка Національної академії
аграрних наук України про визнання
незаконними наказу про звільнення з
роботи, стягнення вихідної допомоги,
поновлення на роботі, відшкодування за
час вимушеного прогулу, виплати премії
за 2009 рік та відшкодування моральних
збитків, за касаційною скаргою
Інституту помології ім. Л.П. Симиренка
Національної академії аграрних наук
України на рішення Городищенського
районного суду Черкаської області від
07 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного
суду Черкаської області від 02 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він працював
інженером-енергетиком в Інституті
помології ім. Л.П. Симиренка НААН
України з січня 2009 року (наказ №8/к від 21
січня 2009 року).

Перебуваючи у черговій відпустці,
написав заяву про звільнення з роботи
за ст. 38 п. 3 КЗпП України - невиконання
адміністрацією законодавства про
працю, умов колективного договору,
Закону України «Про охорону праці».

Невиконання адміністрацією вимог
Закону України «Про охорону праці»
призвело до створення загрози життю і
здоров'ю працівників та унеможливило
виконання ним своїх службових
обов'язків, як інженера-енергетика.
Свідченням цього є його службові
записки від 11 червня 2011 року та від 15
серпня 2011 року.

В заяві про звільнення просив вважати
днем звільнення - перший робочий день
після закінчення чергової відпустки,
щоб мати можливість передати
товарно-матеріальні цінності та
документацію.

17 жовтня 2011 року, вийшовши на роботу,
комісією передав підзвітні
товарно-матеріальні цінності та
документацію начальнику відділу
механізації та енергозбереження
Наталіч С.П. Після цього звернувся до
провідного спеціаліста з кадрових
питань Гаврик І.В. за отриманням
трудової книжки, в чому йому було
відмовлено.

По факту невидачі трудової книжки в
день звільнення ним була написана
відповідна заява на ім'я директора
Кучер М.Ф. Трудову книжку отримав 26
жовтня 2011 року і по запису в ній,
дізнався, що звільнений з роботи з 10
жовтня 2011 року за власним бажанням у
відповідності до ст. 38 КЗпП України,
тобто без поважних на те причин та під
час фактичного перебування у
відпустці. Ніякої інформації про
відмову в задоволенні заяви про
звільнення від 21 вересня 2011 року або
заперечень щодо її змісту не отримував.

Внаслідок порушених законних прав та
вимушеного звільнення, він зазнав
значних моральних страждань та
емоційно-вольових переживань,
дискомфорту. Втратив звичайні життєві
зв'язки, можливість продовжувати
активне громадське життя, змушений був
докладати додаткових зусиль для
організації свого життя.

З огляду на викладене, позивач просив
суд: визнати наказ № 60/к від 10 жовтня 2011
року про звільнення за власним
бажанням незаконним; не поновлюючи
його на роботі, змінити дату
звільнення, а саме: з дня постановлення
рішення, та формулювання причин
звільнення, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП
України; стягнути з відповідача на його
користь вихідну допомогу та середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 10
жовтня 2011 року по дату зміни запису в
трудовій книжці і проведення повного
розрахунку у зв'язку зі звільненням;
стягнути з відповідача премію, не
виплачену в 2009 році, в зв'язку з
ювілейною датою; стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 8 000,00 грн.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 28 березня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області
від 12 червня 2012 року, позовні вимоги
задоволено частково.

14 листопада 2012 року ухвалою Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційна скарга ОСОБА_1
задоволена частково. Рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 28 березня 2012
року та ухвала Апеляційного суду
Черкаської області від 12 червня 2012 року
скасовані, справа передана на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи позивач
неодноразово змінював та збільшував
позовні вимоги, та просив суд визнати
наказ №60/к від 10 жовтня 2011 року про
звільнення за власним бажанням
незаконним та скасувати його; поновити
на роботі в Інституті помології ім.
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на посаді
інженера-енергетика; стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 11
жовтня 2011 року по дату вирішення справи
в суді яка станом на 12 вересня 2013 року
становить 42 173,52 грн без утримання
податку з доходів фізичних осіб,
пенсійних та страхових внесків;
стягнути з відповідача на його користь
у відшкодування моральної шкоди 18 000,00
грн; стягнути з відповідача на його
користь витрати на правову допомогу в
сумі 5 505,60 грн і допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в межах одного місяця.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 12 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області
від 07 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ
№60/к від 10 жовтня 2011 року про
звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді
інженера-енергетика Інституту
помології імені Л.П.Симиренка
Національної академії аграрних наук
України.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11 жовтня 2011 року
по 26 жовтня 2011 року в розмірі 986,88 грн
без утримання податку з доходів
фізичних осіб, пенсійних та страхових
внесків.

Стягнуто з Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди
1 500,00 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат. В інших позовних
вимогах позивачу відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 квітня 2014 року рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 12 вересня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Черкаської області від 07 листопада 2013
року в частині позову про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу скасовано і справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 07 липня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області
від 02 жовтня 2014 року, позовну вимогу в
частині відшкодування середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
задоволено частково. Стягнуто з
Інституту помології імені
Л.П.Симиренка Національної академії
аграрних наук України на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11 жовтня 2011 року
по 12 вересня 2013 року в розмірі 39 639,68 грн
без утримання податку з доходів
фізичних осіб, пенсійних та страхових
внесків. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій із
ухваленням нового рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що підстави для
скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що позивач
працюючи в Інституті помології ім. Л.П.
Симиренка Національної академії
аграрних наук України на посаді
інженера-енергетика 10 жовтня 2011 року
був незаконно звільнений, та за
рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 12 вересня
2013 року, яке набрало законної сили,
поновлений на займаній посаді.

При визначені заробітку ОСОБА_1, суди
виходили із довідок № 275 від 06 вересня
2013 року, № 359 від 05 вересня 2013 року, № 376
від 06 вересня 2013 року про розмір
середньої заробітної плати за липень,
серпень 2011 року, і встановили, що
середньоденний заробіток позивача
перед звільненням становив 82,24 грн з
врахуванням тривалості робочого дня 8
годин та дійшли вірного висновку що на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 10 листопада 2011 року по 12
вересня 2013 року.

Доводи касаційної скарги, перевірені
вивченням матеріалів справи, висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують та не дають підстав
вважати, що при розгляді справи було
неправильно застосовано норми
матеріального права або порушено норми
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК
України, за наслідками розгляду
касаційної скарги суд касаційної
інстанції має право постановити ухвалу
про відхилення касаційної скарги і
залишення судового рішення без змін,
оскільки судом першої та апеляційної
інстанцій не було допущено
неправильного застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст.
332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Інституту помології
ім. Л.П. Симиренка Національної
академії аграрних наук України
відхилити.

Рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 07 липня 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Черкаської області від 02 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Т.Л. Ізмайлова