Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/525/14-ц
Доповідач Забродський М. І.
20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду Житомирської
головуючого судді:
суддів: Шевчук А.М.
судового засідання
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 21 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю ТК «Полісся -
Продукт» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

в с т а н
о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом та просив
поновити його на посаді
бухгалтера-адміністратора у
Товаристві з обмеженою
відповідальністю ТК «Полісся -
Продукт», стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу та моральну
шкоду в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав,
що з 12 квітня 2010 року по 18 листопада 2013
року він перебував у трудових
відносинах з відповідачем, працював на
посаді бухгалтера-адміністратора. За
час роботи жодного разу не був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності.

Після закінчення щорічної відпустки
18 листопада 2013 року він вийшов на
роботу, проте не зміг приступити до
виконання своїх трудових обов'язків,
оскільки на його робочому місці
перебувала інша людина. При цьому на
робочому комп'ютері був змінений
пароль.

Починаючи з 19 листопада 2013 року
працівники охорони товариства фізично
не допускали його до приміщення, де
розташоване робоче місце.

Тому він звертався із письмовою
заявою до директора товариства з
приводу усунення порушення його
трудових прав. Проте 12 грудня 2013 року
поштовим повідомленням він отримав
наказ директора ТОВ ТК «Полісся -
Продукт» №ПОІК 2617/15 від 27 листопада 2013
року про звільнення з посади
бухгалтера-адміністратора з 18
листопада 2013 року за прогул без
поважних причин відповідно до п.4 ч. 1 ст.
40 КЗпП України.

В цьому наказі міститься
посилання на акт службового
розслідування від 25 листопада 2013 року з
яким він не ознайомлений, а у видачі
його копії відмовлено.

Вважає, що причини звільнення не
відповідають дійсним обставинам
справи є незаконним з порушенням його
трудових прав.

Такі дії відповідача завдали йому
моральних страждань, оскільки він
позбавлений можливості заробляти на
життя та втратив душевний спокій.

Рішенням від 21 серпня 2014 року
Корольовського районного суду м.
Житомира від 21 серпня 2014 року
відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову
в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішеннясуду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим.

Зокрема, суд першої інстанції зробив
безпідставний висновок про те, що
обставини вчинення прогулу
підтверджуються запискою та
поясненням керівника відділу
роздрібної торгівлі, табелем обліку
робочого часу за листопад 2013 року,
наказом генерального директора
товариства від 26 листопада 2013 року,
актом службового розслідування, актом
про відмову ОСОБА_2 надати письмове
пояснення щодо відсутності на роботі,
оскільки ці докази не підтверджують
вчинення ним прогулу.

Зокрема, службова записка була
складена 21 листопада 2013 року, тобто
через три дні після нібито вчиненого
ним прогулу.

Табель обліку робочого часу також був
складений після звільнення 02 грудня 2013
року одноосібно ОСОБА_3

Сама ОСОБА_3, яка склала
доповідну записку і табель не була
допита судом через неявку з поважних
причин.

Таким чином, вважає, що через відмову
у допиті свідка судом першої інстанції
були порушені засади змагальності
сторін, не забезпечивши реалізацію
його права щодо подання доказів.

Крім того, 18 листопада 2013 року
роботодавцем будь-яким чином не
фіксувалося вчинення ним прогулу.

Суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що інших доказів вчинення
ним дисциплінарного проступку 18
листопада 2013 року не було. Висновок в
акті службового розслідування
зроблений особами, які не були
безпосередніми свідками обставин, про
які зазначено в цьому акті.

Усі допитані в судовому засіданні
свідки вказували про свою
необізнаність щодо не допуску його до
робочого місця, а отже не спростували
його доводів.

Суд першої інстанції не врахував,
що будь-яких доказів прогулу, у тому
числі актів про відсутність його на
робочому місці відповідачем не надано,
тому звільнення його є незаконним.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга є необгрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
ОСОБА_2 з 12 квітня 2010 року перебував у
трудових відносинах з ТОВ ТК
«Полісся-Продукт».

Наказом директора від 27 листопада 2013
року, на підставі акту службового
розслідування від 26 листопада 2013 року
він був звільнений з посади
бухгалтера-адміністратора з 18
листопада 2013 року за прогул без
поважних причин, відповідно до п.4 ст. 40
КЗпП України(а.с.40).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноважений ним
органом за прогул ( в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Пленум Верховного Суду України в п.п.18
та 24 постанови №9 від 06 листопада 1992
року, з послідуючим змінами, «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснив, що при розгляді
справ про поновлення на роботі судам
необхідно з'ясовувати, з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом(розпорядженням), і
перевіряти їх відповідність законові.

При розгляді позовів про поновлення на
роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП
України, суди повинні виходити з того,
що передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Колективним договором ТОВ ТК
«Полісся-продукт», який схвалений
загальними зборами 14 вересня 2011 року,
встановлено режим роботи товариства.
Робочий день починається з 9-00 години, а
кінець роботи о18-00 годині. Перерва для
відпочинку та обіду встановлена з 13-00
до 14-00 години. Вихідними днями є субота
і неділя(а.с.41-59).

17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
директора товариства з проханням
надати йому щорічну основну відпустку
тривалістю 24 календарні дні починаючи
з 23 жовтня 2013 року по 15 листопада 2013
року(а.с.22). Така відпустка йому була
надана.

Проте по закінченні її позивач 18
листопада на роботу не вийшов.

21 листопада 2013 року керівник відділу
роздрібної торгівлі товариства ОСОБА_3
звернулася до директора товариства із
службовою запискою в якій довела до
його відома те, що позивач з 18 листопада
2013 року не з'являється на робоче
місце(а.с.23).

Будучи допитана в суді апеляційної
інстанції, як свідок, ОСОБА_3 пояснила,
що ОСОБА_2 з 18 листопада 2013 року не
перебував на роботі у товаристві.
Протягом роботи в товаристві він
допускав випадки не виходу на роботу.
Відтак вона, як керівник структурного
підрозділу в якому працює позивач,
змушена довести до відома директора
товариства про відсутність на роботі
ОСОБА_2

22 листопада 2013 року був виданий наказ
№25 про проведення службового
розслідування, щодо відсутності на
роботі ОСОБА_2 з 18 листопада 2013 року та
створено комісію в складі трьох
чоловік(а.с.24).

Комісією встановлено, що ОСОБА_2 в
період з 18 по 22 листопада 2013 року та 25-26
листопада 2013 року був відсутній на
роботі без поважних причин, що
підтверджується Актом службового
розслідування(а.с.27-29).

На прохання членів комісії 25 листопада
2013 року надати пояснення, щодо причин
відсутності на роботі в період з 18
листопада 2013 року по 25 листопада 2013
року, ОСОБА_2, відмовився, що
стверджується Актом(а.с.30).

27 листопада 2013 року позивач був
звільнений з посади бухгалтера -
адміністратора з 18 листопада 2013 року за
прогул без поважних причин відповідно
до п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с.7).

Звільнення відбулося з дотриманням
ст.43-1 КЗпП України, оскільки в
товаристві не створена профспілкова
організація, про що сам пояснив ОСОБА_2

Позивач не довів у суді що він протягом
з 18 листопада 2013 року по 25 листопада 2013
року був відсутній на роботі з поважних
причин.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно вважав, що звільнення ОСОБА_2
з роботи проведено у відповідності до
вимого трудового законодавства.

При розгляді справи судом першої
інстанції були дотримані вимоги
цивільного процесуального закону,
всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані
обставини справи та надана їм належна
оцінка.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують і на
правильність його рішення не
впливають. Підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308, 313,314,315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 21 серпня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
її проголошення.

Головуючий:
Судді: