У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Фермерського господарства «Бірюк» до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків, за
касаційною скаргою Фермерського
господарства «Бірюк» на рішення
Драбівського районного суду
Черкаської області від 22
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 12
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Фермерське
господарство «Бірюк» (далі - ФГ «Бірюк»)
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та
ОСОБА_3 18 грудня 2005 року був укладений
договір оренди земельної ділянки
площею 4,3972 га, розташованої в
адміністративних межах Нехайківської
сільської ради Драбівського району
Черкаської області, строком дії до
грудня 2010 року.

Після закінчення строку дії договору,
позивач вважав, що договір поновлений
на тих же умовах, оскільки заперечень
щодо поновлення договору від
відповідача не надходило. У зв'язку з
тяжкою хворобою ОСОБА_3 (орендодавця), 01
січня 2011 року між сторонами підписано
додаткову угоду до договору оренди,
який підписаний спадкоємцем
орендодавця - ОСОБА_4 Відповідач,
уклавши 01 січня 2011 року додаткову угоду
до договору оренди земельної ділянки
на 5 років з ФГ «Бірюк», порушуючи норми
чинного законодавства, у 2013 році уклала
договір оренди землі з СТОВ «Пальміра»,
у зв'язку з чим позивач не закінчив
повний цикл робіт з вирощування
соняшника. Ураховуючи, що згідно
довідки відділу статистики від 18
березня 2014 року, середня врожайність
насіння соняшнику у 2013 році по
Драбівському району Черкаської
області становила 28,4 центнерів з
гектара, позивач вважав, що фермерське
господарство втратило 12 тонн 48 кг
насіння соняшника, вартість якого за 1
тонну становила 3 075 грн, тому йому
заподіяно збитки на суму 38 400 грн 60 коп.,
які він просив стягнути з відповідача.

Рішенням Драбівського районного суду
Черкаської області від 22
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 12 червня 2014 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ФГ «Бірюк» просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що згідно постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року, додаткова угода від 01 січня 2011
року не тягне автоматичного поновлення
основного договору оренди землі,
оскільки право оренди виникає з
моменту державної реєстрації цього
права, у відповідності до положень ст.
ст. 61, 212, 213 ЦПК України, дійшли
правильних висновків, що між сторонами
договірних відносин щодо оренди землі
за додатковою угодою від 01 січня 2011
року не має.

При цьому суди попередніх інстанцій
правильно виходили з того, що умовами
договору оренди земельної ділянки від
10 жовтня 2005 року не передбачено
автоматичної пролонгації його дії та
він припиняється у разі закінчення
строку, на який було його укладено та,
встановивши, що клопотань щодо
поновлення строку його дії від сторін
не надходило, обґрунтовано вважали, що
договір припинив свою дію у зв'язку із
закінченням строку його дії.

Підстави для відшкодування шкоди у
разі самовільного зайняття земельних
ділянок, псування, забруднення земель
чи вчинення інших порушень земельного
законодавства, передбачено ст. ст. 211, 212
ЗК України.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що відсутні будь-які
докази, які б свідчили про те, що
позивачу завдано шкоду діями
відповідача, правильно вважали, що
позов безпідставний та задоволенню не
підлягає.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фермерського
господарства «Бірюк» відхилити.

Рішення Драбівського районного суду
Черкаської області від 22
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Черкаської області від 12
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Г.І. Мостова

Судді:
В.О.
Кузнєцов

М.І. Наумчук