АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1 інстанції - Грегуль О.В.
Доповідач - Борисова
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М.,
Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» -
Муравйова Олега Олеговича на рішення
Деснянського районного суду міста
Києва від 24 вересня 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: служба у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, орган
опіки та піклування Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про виселення без
надання іншого житлового приміщення,
позбавлення права користування
квартирою, усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
квартирою шляхом зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому, з урахуванням
уточнених вимог, просив виселити без
надання іншого житла ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 з квартири
АДРЕСА_1; позбавити вказаних осіб права
користування квартирою, усунути
перешкоди у користуванні та
розпорядженні ПАТ «Універсал Банк»
власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1
шляхом зняття з реєстрації за
вищевказаною адресою відповідачів по
справі.

В мотивування вимог посилався на те, що
відповідачі чинять ПАТ «Універсал
Банк» перешкоди у користуванні та
розпорядженні його власністю, а саме:
квартирою АДРЕСА_1 від отримування
листів з вимогами про виселення
ухиляються, а тому вказані питання
можуть бути вирішені тільки через
звернення банку до суду.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 24 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
представник позивача ПАТ «Універсал
Банк» - Муравйов О.О. подав апеляційну
скаргу та посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, що судом проігнорований
факт неодноразового вручення
відповідачам вимоги про добровільне
виселення та не враховано положення
ст.40 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, за час розгляду справи
відповідачі неодноразово були
ознайомлені в судовому порядку з
вимогою позивача щодо добровільного
звільнення квартири.

Зазначив, що суд не розглянув всі
вимоги позивача, що є грубим порушенням
вимог норм процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ПАТ «Універсал
Банк» - Муравйов О. доводи своєї
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3,яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та треті особи: служба у справах дітей
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації, орган опіки
та піклування Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації в судове
засідання не з'явились, про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином, а тому колегія суддів
вважає можливим розглянути справу у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що позивач не надав
будь-яких конкретних доказів, які б
свідчили про отримання відповідачами
письмової вимоги про звільнення
АДРЕСА_1

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 18 березня 2008 року
між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір №050-2008-804,
відповідно до якого кредитор
зобов'язався надати позичальнику на
умовах цього договору грошові кошти в
сумі 60000 доларів США зі сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 13,45% річних.

18 березня 2008 року між ВАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №050-2008-805, відповідно
до якого кредитор зобов'язався надати
позичальнику на умовах цього договору
грошові кошти в сумі 10660 доларів США зі
сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 12,45% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами, 18 березня 2008
року між позивачем та ОСОБА_3 було
укладено договір іпотеки, за яким
позивачу було передано нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 в повне забезпечення
виконання зобов'язань, які виникають з
кредитних договорів (а.с.15-16).

Відповідно до витягу з розпорядження
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації від 11 березня
2008 року №292 було надано дозвіл на
укладення договору іпотеки другої
черги квартири АДРЕСА_1 право
користування якою має малолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якості
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 перед ВАТ «Універсал Банк», що
не порушує інтереси дитини.

Рішенням Деснянського районного суду в
м. Києві від 21 вересня 2009 року із ОСОБА_8
та ОСОБА_9 солідарно було стягнуто
заборгованість за кредитними
договорами в розмірі 611769,21 грн.

В ході виконання судового рішення та в
порядку виконавчого провадження
квартиру, що була предметом договору
іпотеки, було передано на реалізацію з
прилюдних торгів, і ПАТ «Універсал
Банк» придбав її у власність, що
підтверджується копією Протоколу
№1011231/1 проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна. (а.с.21).

04 квітня 2012 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_10 видано свідоцтво про
придбання позивачем майна з прилюдних
торгів, реєстровий номер №422.

08 серпня 2013 року Державною
реєстраційною службою ГУЮ в м. Києві
зареєстровано за ПАТ «Універсал Банк»
право власності на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1

Згідно довідки №753 від 24 липня 2013 року,
наданої ЖЕК №318 за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають сім'я із
чотирьох чоловік: ОСОБА_3 (попередня
власниця), ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з
11 листопада 2004 року; ОСОБА_4 (син
попередньої власниці), ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований з 11 листопада 2004 року,
ОСОБА_6 (сестра попередньої власниці),
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована з 11
листопада 2004 року; ОСОБА_5 (дочка
попередньої власниці), ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрована з 11 грудня 2008 року.

Щодо реєстрації ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4,
то вона була зареєстрована з 11 грудня
2008 року, тобто після укладення договору
іпотеки без згоди іпотекодержателя.

Звертаючись в суд з позовом про
виселення, позивач посилався на те, що
відповідачі в добровільному порядку
спірну квартиру не звільняють чим
порушують права ПАТ «Універсал Банк»
як власника квартири.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції необґрунтовано
посилався на те, що позивачем порушено
процедуру, передбачену ст.40 Закону
України «Про іпотеку», щодо письмового
попередження відповідачів про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця, з огляду на
таке.

Відповідно до ч.1 ст.3, ст.39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з ч.3 ст.109 ЖК УРСР звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Частинами 1, 2 ст.40 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
у порядку, встановленому законом. Після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу іпотеко
держателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п.43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання вимог ст.40 Закону
України «Про іпотеку» 23 квітня 2013 року
ОСОБА_12 направляв вимогу про
добровільне виселення всіх мешканців з
квартири АДРЕСА_1

13 серпня 2013 року, 20 вересня 2013 року та 25
вересня 2013 року позивач також
направляв ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 вимогу про добровільне
виселення всіх мешканців з квартири
АДРЕСА_1

Проте, ці вимоги відповідачами не
отримувалися та були повернуті
відправнику з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».
(а.с.27-35).

Крім того, представники ПАТ «Універсал
Банк» виїжджали на місце проживання
боржників для вручення повідомлення
про добровільне виселення, проте
останні не змогли потрапити до
квартири, оскільки вхідні двері
квартири АДРЕСА_1 були зачинені, на
стуки в двері та дзвінок всередині
ніхто не реагував, що підтверджується
актами складеними 25 вересня 2013 року та
02 жовтня 2013 року представниками ПАТ
«Універсал Банк».

В судовому засіданні 24 вересня 2014 року
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проти
задоволення позову не заперечували,
вказали, що вони продовжують проживати
в спірній квартирі, оскільки іншого
житла не мають (а.с.141).

Крім того, з червня 2014 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 були присутні в судових
засіданнях і знали про вимоги позивача,
але до ухвалення рішення судом 24
вересня 2014 року займане ними житло не
звільнили, а тому відмова суду у
задоволенні позову ґрунтувалася лише
на формальних підставах.

Враховуючи те, що позивач дотримався
процедури, визначеної законом щодо
направлення письмової вимоги про
виселення, а відповідачі в
добровільному порядку її не виконали,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовної вимоги про виселення
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 з
огляду на її доведеність та
обґрунтованість.

Також суд вважає, що вимога про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування житлом теж
підлягає задоволенню, оскільки у
відповідності до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється, зокрема,
у разі звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника, наслідком
якого є втрата права користування
житловим приміщенням.

Враховуючи те, що виникнення права
членів сім'ї власника квартири на
користування квартирою та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника квартири права власності на
цю квартиру, а отже, припинення права
власності на квартиру припиняє право
членів його сім'ї на користуванні цією
квартирою. Чинним законодавством
України не передбачено перехід прав та
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

З огляду на те, що право власності
ОСОБА_3 на спірну квартиру припинене у
зв'язку зі зверненням стягнення на дане
житлове приміщення, тому правомочність
користування квартирою, яка нерозривно
пов'язана із власністю є також
припиненою, та відповідно є припиненим
право користування зазначеною
квартирою членів сім'ї ОСОБА_8, оскільки
воно є похідним, тому вимога про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
квартири АДРЕСА_1 ґрунтується на
вимогах закону та підлягає також
задоволенню.

Крім того, перед судом ставилася вимога
про усунення перешкод у користуванні a
розпорядженні ПАТ «Універсал Банк»
його власністю - квартирою АДРЕСА_1 яка
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно до з ст.317 ЦК України власникові
належать право володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Умовами ст.319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

В силу ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані із
зняттям з реєстрації місця проживання,
вбачається, що положення ст.7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства.

Отже, оскільки такий спосіб захисту
своїх прав як усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні спірною
квартирою шляхом зняття з реєстрації
вирішується через вирішення питання
про право користування жилим
приміщенням, вимоги банку в цій частині
позову підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Таким чином з відповідачів ОСОБА_6,
ОСОБА_7 підлягають стягненню судовий
збір в розмірі 48,90 грн. з кожного та з
ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір
в розмірі 149,40 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, перевірених в судовому
засіданні, оцінивши докази,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» -
Муравйова ОлегаОлеговича -
задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 24 вересня 2014 скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: служба у
справах дітей Деснянської районної в м.
Києві державної адміністрації, орган
опіки та піклування Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про виселення без
надання іншого житлового приміщення,
позбавлення права користування
квартирою, усунення перешкод в
користуванні та розпорядженні
квартирою шляхом зняття з реєстрації -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 з житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
-квартирою АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні публічному акціонерному
товариству «Універсал Банк» квартирою
АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх
ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» 149 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» по 49 грн. 80 коп.
судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти.

Головуючий

Судді