Справа № 712/5643/14ц
Провадження № 2/712/1557/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі -
ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства теплових
мереж «Черкаситеплокомуненерго»
Черкаської міської ради третя особа:
Територіальна державна інспекція
праці в Черкаській області про
стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, про стягнення
заробітної плати. В обґрунтування
своїх вимог вказує, що з 28 січня 2008 року
він працював у відповідача на посаді
водія автотранспортних засобів. 14
травня 2013 року звільнений за власним
бажанням. За період з січня 2010 року по
жовтень 2013 року включно відповідач
нараховував позивачу заробітну плату
відповідно до тарифної сітки,
встановленої Колективним договором
КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за 2010
рік та Колективним договором КПТМ
«Черкаситеплокомуненерго» за 2011-2015р.р.,
зокрема, додатком № 2 до нього. За даною
тарифною сіткою заробітна плата та
інші виплати нараховуються в
коефіцієнті до мінімальної заробітної
плати. Стверджує, що відповідач
використовував не діючий в країні на
певний період нормативно встановлений
розмір мінімальної заробітної плати, а
закріплений в колективних договорах її
показник у розмірі 744грн. Вважає, що при
нарахуванні та здійсненні оплати праці
та інших трудових виплат йому на основі
тарифної сітки, встановленої
колективними угодами, відповідач мав
використовувати показник мінімальної
заробітної плати не у розмірі 744 грн., а
встановлений законодавчо розмір
мінімальної заробітної плати за певний
період. Оскільки дана норма
відповідачем не виконувалася, оплата
праці його здійснювалася ним не в
належному розмірі. Розмір недоплачених
позивачу грошових сум за період з січня
2010 року по січень 2013 року включно
складає близько 30 тисяч гривень.
Здійснити конкретний розрахунок
заборгованості він не може, так як
відповідач на неодноразові звернення
не надає останньому розрахунок
заробітної плати із зазначенням
кількості відпрацьованих годин та
застосованих коефіцієнтів. Просив суд
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість по заробітній платі за
період з січня 2010 року по жовтень 2013
року в розмірі 30 000 грн.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
зменшив просили стягнути з відповідача
на користь позивача заборгованість по
заробітній платі в розмірі 21 570,88 грн.

Представники відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, вказуючи, що згідно
проведеного розрахунку з врахуванням
державних гарантій у вигляді
поступового підвищення рівня
мінімальної заробітної плати,
застосовуючи передбачені галузевою
угодою відповідні коефіцієнти та
проведеного перерахунку індексації
заробітної плати сума заборгованості з
заробітної плати за спірний період
складає 5 766, 16 грн. без відрахування
податків та обов'язкових платежів. При
винесенні рішення, просили суд
обов'язково зазначити на кого
покладений обов'язок по відрахуванню з
стягнутої заробітної плати податків та
обов'язкових платежів.

Представник третьої особи в судовому
засіданні при вирішені спору
покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини, які регулюються
нормами трудового законодавства.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач ОСОБА_1 працював у КП ТМ
«Черкаситеплокомуненерго» на посаді
водія автотранспортних засобів. 14
травня 2013 року звільнений за власним
бажанням.

У силу ст. 116 ч. 1 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник у день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

З січня 2010 року по жовтень 2013 року
відповідач при нарахуванні заробітної
плати використовував тарифну сітку, що
ґрунтувалась на мінімальній
заробітній платі в сумі 744 грн.,
порушуючи таким чином вимоги трудового
законодавства.

Відповідно до ст. 38 Бюджетного
кодексу України розмір мінімальної
заробітної плати встановлюється в
законі про Державний бюджет України на
відповідний рік. Підприємства,
установи, організації усіх форм
власності і господарювання та фізичні
особи не мають право змінювати
законодавчо встановлений розмір
мінімальної заробітної плати, а усі їх
послуги з цього приводу є нікчемними,
оскільки прямо протирічить правовій
нормі і окремого визнання недійсними
не потребують.

Згідно вимог ст. 2 ЗУ «Про оплату
праці», положень Галузевої угоди та
колективного договору підприємства
заробітна плата ОСОБА_1 складається: із
основної заробітної плати/тарифної
ставки або відрядних розцінок/;
додаткової заробітної
плати/щомісячної премії/; інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Форми і системи оплати праці,
норми праці., розцінки, тарифні сітки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі із дотриманням норм і
гарантій, передбачених законодавством,
генеральною та галузевими угодами ( ст.
15 ЗУ «Про оплату праці» ).

Згідно ст. 97 Кодексу законів про
працю України тарифні сітки, як і інші
питання щодо порядку і форми оплати
праці встановлюються підприємствами,
установами, організаціями у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами. А
тому, при здійсненні нарахування та
оплати праці, інших трудових виплат
позивачу на основі тарифної сітки,
встановленої колективними угодами
відповідача, останній повинен був
використовувати і, показник
мінімальної заробітної плати не у
розмірі 744 грн., а встановлений
законодавчо розмір мінімальної
заробітної плати за певний період.

Частина 6 статті ст. 95 КЗпП
України передбачає, що заробітна плата
підлягає індексації у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до статті 33 Закону
України "Про оплату праці" у період між
переглядом розміру мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації
згідно з чинним законодавством, яка
здійснюється на підставі Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів
населення - встановлена законами та
іншими нормативно-правовими актами
України механізм підвищення грошових
доходів населення, що дає можливість
частково або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг, об'єктом якого є оплата праці
(грошове забезпечення) як грошовий
дохід громадян, одержаний ними в
гривнях на території України і який не
має разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 р. №
1078). Суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, входять до складу фонду
додаткової заробітної плати згідно з
підпунктом 2.2.7 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13 січня 2004 р. № 5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. А тому,
можна зробити висновки, індексація є
складовою частиною заробітної плати, є
додатковою заробітною платою.

Із наданого суду розрахунку
відповідача вбачається, що останній
при його здійсненні врахував
виплачену позивачу індексацію, та
врахував коефіцієнт за видами робіт
у розрахунку діючої годинної
тарифної ставки 1,48 .

За таки х обставин суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,208,212,214-215,218,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 233 КЗпП
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Комунального
підприємства теплових мереж
«Черкаситеплокомуненерго» Черкаської
міської ради на користь ОСОБА_1
недоплачену суму за оплату праці за
період з січня 2010 року по жовтень 2013
року в розмірі 5 766,16 грн. (п'ять тисяч
сімсот шістдесят шість гривен
шістнадцять копійок), з відрахуванням
із даної суми податків та обов'язкових
платежів.

Стягнути з Комунального
підприємства теплових мереж
«Черкаситеплокомуненерго» Черкаської
міської ради до спеціального фонду
державного бюджету України судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: