АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

11 вересня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Слюсар Т.А.

при секретарі - Бабіч
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради про встановлення юридичного факту
та визнання права власності на майно в
порядку спадкування,

за апеляційною скаргою представника
Київської міської ради - Солдатченко
Лесі Михайлівни на заочне рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 27 лютого 2014 року,

встановила:

у грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
факт проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати за
ним право власності на кВ. АДРЕСА_1 в
порядку спадкування, посилаючись на те,
що він проживав із померлою з січня 1994
року та фактично прийняв спадщину
після її смерті.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м.Києва від 27 лютого 2014
року позов задоволено, встановлено
факт проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки без реєстрації шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, включено у четверту
чергу спадкоємців за законом ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_3 та визнано за
ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_1 в
порядку спадкування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник відповідача подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що він з січня
1994 р. проживав однією сім'єю разом з
ОСОБА_3, вони мали спільний бюджет та
вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 померла і він фактично прийняв
спадщину після її смерті, і є
спадкоємцем четвертої черги за
законом. Оскільки інших спадкоємців не
залишилось, позивач просив встановити
факт шлюбних відносин між ним та
ОСОБА_3, включити його до четвертої
черги спадкоємців та визнати за ним
право власності на кв. АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м.Києва від 27 лютого 2014
року позов задоволено, встановлено
факт проживання однією сім'єю чоловіка
та жінки без реєстрації шлюбу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, включено у четверту
чергу спадкоємців за законом ОСОБА_1
після смерті ОСОБА_3 та визнано за
ОСОБА_1 право власності на кв. АДРЕСА_1 в
порядку спадкування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт проживання однією сім'єю позивача
з ОСОБА_3, підтверджений зібраними по
справі доказами, а тому він як
спадкоємець четвертої черги має право
на отримання у власність в порядку
спадкування належної ОСОБА_3 квартири.

Однак погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки він не відповідає
встановленим по справі обставинам та
зроблений з порушенням норм
матеріального права.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 На день смерті
ОСОБА_3 належала кв. АДРЕСА_1 на підставі
Свідоцтва про право власності на
житло, виданого 28.01.1997 р.

12 грудня 2013 р. Одинадцятою Київською
державною нотаріальною конторою за
заявою позивача було відкрито спадкову
справу. Свідоцтво про право на спадщину
позивачу видано не було, оскільки ним
не було надано всіх необхідних
документів.

Встановлюючи факт спільного
проживання однією сім'єю як чоловіка
та жінки без укладення шлюбу, суд
першої інстанції вказував, що даний
факт підтверджено зібраними по справі
доказами. При цьому оцінки зібраним по
справі доказам судом дано не було.
Однак з таких доказів в матеріалах
справи міститься лише незасвідчена
світлокопія Договору на виконання
робіт по технічному обслуговуванню
кабельної системи, датованого 01.08.1998 р.
В журналі судового засідання від
28.01.2014 р. вказується про допит в якості
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак в
рішенні суду про це не вказується,
відтворення технічного запису є
неможливим. Відповідно до паспорту
позивача, який був виданий йому 31.01.2011
р., його переважне місцезнаходження
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту, зокрема, поживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу. В ст. 259
цього ж Кодексу закріплено, що в
рішенні суду повинно бути зазначено
відомості про факт, встановлення судом,
мету його встановлення, а також докази,
на підставі яких суд встановив цей
факт. Тому підстав для встановлення
факту спільного проживання позивача з
ОСОБА_3 немає.

Визнаючи за позивачем право власності
на квартиру, суд першої інстанції
послався на положення ст.328, 331, 392, 1264-1270
ЦК України.

Однак, ЦК України набрав чинності з
01.01.2004 р. Вказаний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання ним чинності положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних
положень правила книги шостої цього
Кодексу застосовуються також до
спадщини, яка відкрилась, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
зазначав, що саме він прийняв спадщину
після смерті ОСОБА_3, а тому положення
ЦК України 2003 р. застосуванню не
підлягають.

Цивільний кодекс Української РСР (1963 р.)
передбачав спадкування за законом лише
для двох черг спадкоємців та осіб, які
були утриманцями померлого, натомість
спадкування за законом особами, які
проживали разом із спадкодавцем однією
сім'єю не передбачалось.

Крім того, за ст. 392 ЦК України
позивачем у позові про визнання права
власності може бути лише особа, яка вже
є власником, а не особа, яка бажає ним
стати в порядку спадкування.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а по
справі слід ухвалити нове рішення - про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника
Київської міської ради - Солдатченко
Лесі Михайлівни задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Київської міської ради про
встановлення юридичного факту та
визнання права власності на майно в
порядку спадкування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 756/17323/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/11401/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Васалатій К.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.