Справа № 127/2-374/2009 Провадження №
22-ц/772/3436/2014Головуючий в суді першої
інстанції Борисюк І. Е.Категорія
Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,суддів:Колоса
С.С., Якименко М.М.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою
Вінницької міської ради на постанову
головного державного виконавця
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від 21
серпня 2014 року про закінчення
виконавчого провадження,

за апеляційною скаргою головного
державного виконавця Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Куйдана Олега Ігоровича на
ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 4 листопада 2014
року,

у с т а н о в и л а :

ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 4 листопада 2014
року зазначену скаргу Вінницької
міської ради задоволено.

Визнано дії головного державного
виконавця Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Куйдана О.І. щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження №43622772 від 21 серпня 2014 року
неправомірними.

Скасовано постанову ВП №43622772 від 21
серпня 2014 року «про закінчення
виконавчого провадження», винесену
головним державним виконавцем
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Куйданом
О.І., як незаконну.

Зобов'язано Замостянський відділ
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції усунути порушення шляхом
вчинення дій, визначених Законом
України «Про виконавче провадження».

У апеляційній скарзі головний
державний виконавець Куйдан О.І.,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
ухвалити нову, якою у задоволенні
скарги Вінницької міської ради
відмовити.

Представник Вінницької міської ради
заперечував доводи апеляційної скарги
через їх безпідставність та просив
апеляційну скаргу відхилити, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 312 ЦПК України розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Із оскаржуваної ухвали суду
вбачається, що вона постановлена із
додержанням вимог закону, а тому
скасованою бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 9 жовтня 2009 року у
справі № 2-374/09 позов Вінницької міської
ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом приведення приміщення до
попереднього стану та виселення з
гуртожитку задоволено.

6 червня 2014 року головним державним
виконавцем Куйданом О.І. відкрито
виконавче провадження на виконання
цього рішення.

За результатами виконання цього
рішення 21 серпня 2014 року головним
державним виконавцем Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Куйданом О.І. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження керуючись п. 11 ч. 1 ст. 49, ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження». Підставою для закриття
виконавчого провадження є вжиття
державним виконавцем усіх заходів щодо
примусового виконання рішення суду від
9 жовтня 2009 року, визначених Законом
України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що судове рішення у
зазначеній вище справі не виконано.

Вирішуючи це питання та задовольняючи
скаргу Вінницької міської ради, суд
правильно виходив із того, що державний
виконавець у виконавчому провадженні
не здійснив усіх необхідних заходів
щодо примусового виконання рішення
суду та передчасно і без достатніх
підстав закінчив виконавче
провадження повернувши виконавчий
документ стягувачу. Правильно суд
виходив із того, що за цих умов діями
виконавця порушено право стягувача,
оскільки відповідно з положенням
статті 50 Закону України «Про виконавче
провадження» завершене, згідно з
пунктом 11 частини 1 статті 49 цього
Закону, з підстав, визначених частиною 3
статті 75 цього Закону, виконавче
провадження, не може бути розпочато
знову, що призводить фактичного
невиконання судового рішення.

Суд першої інстанції правильно
погодився, як це вбачається із ухвали
суду, із доводами стягувача про те, що
виконання цього рішення може бути
виконано без участі боржника, а тому
державний виконавець мав би
організувати виконання рішення та
виконати його, зокрема шляхом
залучення підрядної організації для
виконання робіт зазначених у рішенні
за рахунок авансування цих робіт
стягувачем за його згоди відповідно.

Відповідно до частини 2 статті 287 ЦПК
України у разі встановлення
обгрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити
вимогу заявника та усунути
порушення або іншим шляхом поновлює
його порушені права чи свободи.

Ураховуючи зазначене вище, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції.

Згідно із роз'ясненнями даними у
пункті 1 та 2 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 7 лютого 2014 року виконання
судових рішень у цивільних справах є
складовою права на справедливий суд та
однією з процесуальних гарантій
доступу до суду, що передбачено
статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950
року. При розгляді справ за скаргами
сторін виконавчого провадження на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суди повинні керуватися,
зокрема положеннями конституції
України, пунктом 1 статті 6, статтею 13
вказаної Конвенції, статтею 1 Першого
протоколу до Конвенції.

Вирішуючи це питання суд дотримався
вказаних положень Конституції України
та зазначеної вище Конвенції, а також
положень національного законодавства
яке урегульовує спірні правовідносини.

Отже, ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням вимог
закону, а тому підстав для її
скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 303, п.1 ч.1 312, п.4 ч.1 ст.314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу головного
державного виконавця Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Куйдана О.І. відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 4 листопада 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: /підпис/
В.А. Іващук

/підпис/
С.С. Колос

/підпис/
М.М. Якименко

Згідно з оригіналом

Суддя
В.А. Іващук