Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Касьяна
О.П.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення права користування жилим
приміщенням та виселення

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 6 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 червня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про
позбавлення права користування
квартирою АДРЕСА_1 та виселення,
посилаючись на те, що він придбав
указану квартиру на підставі договору
купівлі-продажу від 15 березня 2013 року,
укладеного із ОСОБА_5 Разом з тим, у
спірній квартирі зареєстрована та
проживає ОСОБА_4, що створює перешкоди у
здійсненні ним права власності.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 6 березня 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 5 червня 2014 року, позов
задоволено. Позбавлено ОСОБА_4 права
користування квартирою
АДРЕСА_1 із виселенням без надання
іншого жилого приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу від 15 березня
2013 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5 належну
їй на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 12 березня 2013
року квартиру АДРЕСА_1 та
зареєстрував право власності у
встановленому законом порядку (а. с.
23-25).

Згідно довідки форми № 3 ЖЕК-305 від 5
лютого 2014 року у квартирі
зареєстрована та проживає ОСОБА_4

Задовольняючи позов про виселення
ОСОБА_4 із указаної квартири, суд першої
інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що відповідач не перебуває у
родинних відносинах із ОСОБА_3,
зареєстрована та проживає у квартирі
без законної підстави, а тому
відповідно до ст. 391 ЦК України позивач
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР
передбачено, що члени сім'ї власника
жилого будинку, які проживають разом із
ним у будинку, що йому належить
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК
України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає
підстави для висновку про те, що право
членів сім'ї власника будинку
користуватись цим жилим приміщенням
може існувати лише за наявності права
власності на будинок в особи, членами
сім'ї якого вони є; із припиненням права
власності особи втрачається й право
користування жилим приміщенням у
членів його сім'ї (висновки Верховного
Суду України, викладені у постанові №
6-158цс14 від 5 листопада 2014 року).

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені у
ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина
(чоловік), діти і батьки кожного з
подружжя. Членами сім'ї власника може
бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

За вимогами ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У порушення наведених норм судами не
встановлено обставин, обумовлених
характером спірних правовідносин,
зокрема не встановлено, на якій
підставі ОСОБА_4 вселилася у спірне
жиле приміщення та набула право
користування, у якому статусі, на яких
умовах проживала та у зв'язку із
припиненням права якого власника на
квартиру, нарівні із яким вона
користувалася нею, таке право втрачено
нею.

Ухвалюючи рішення про виселення
відповідачки на підставі ст.391 ЦК
України без застосування відповідної
норми житлового кодексу України, не
мотивуючи рішення у цій частині.

Враховуючи те, що внаслідок порушення
судами норм процесуального права не
встановлені обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України, із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 6 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 5 червня
2014 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Касьян

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук