АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 758/7925/14
Головуючий у 1-ій інстанції -
Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року колегія суддів
cудової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко
С.Г.

суддів - Саліхова
В.В., Левенця Б.Б.,

при секретарі -
Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до Страхового
товариства з додатковою
відповідальністю «Гарантія», треті
особи: Приватне підприємство
«Надія-Транс», ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
СТДВ «Гарантія», треті особи: ПП
«Надія-Транс», ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням
суду представник позивача ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача ОСОБА_3
підтримав доводи апеляційної скарги з
наведених у ній доводів, просив суд
оскаржуване рішення скасувати з
ухваленням нового про задоволення
позову.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду належно повідомлений, що не
перешкоджає розгляду справи в порядку
ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід частково
задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
позивачами не доведено.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду з огляду на таке.

Частиною 1 статті 22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
ЦК України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає; висновки суду не
відповідають обставинам справи;
порушено норми як процесуального, так і
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, 05
лютого 2013 року по вулиці Кирпи, 4 в
м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода з вини
ОСОБА_5, який керував автобусом
«Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля
марки «МітсубіссіПаджеро» д/н НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної обидва
транспортні засоби були
пошкоджені.(а.с.18) Автомобіль «Богдан»
д.н.з. НОМЕР_1 застраховано в СТДВ
«Гарантія» на підставі договору
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів від
17.01.2013 року. (а.с.19)

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 20.02.2013
року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Відповідно до ст. З Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди та захисту
майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
визначено, що страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час дорожньо-
транспортної пригоди, яка сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

В матеріалах справи наявні копії всіх
документів, поданих позивачем до
страховика, із штампом про дату
отримання.

Згідно звіту спеціаліста №484 від 12.12.2014
року вартість відновлювального
ремонту було визначено в розмірі 8 097,17
грн. (а.с.133)

Так, як відповідачу СТДВ «Гарантія»
відомо про розмір матеріальної шкоди, а
звернення позивача 19.03.2014 та 19.05.2014 року
до страхової компанії залишилось поза
увагою, суд приходить до висновку про
стягнення з СТДВ «Гарантія» на користь
ОСОБА_2 відшкодування матеріальної
шкоди заявленої у позові в сумі 3957,22
грн.

Відповідно до п. 36.5 ст.36Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування з
вини страховика особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Враховуючи ту обставину, що страхове
відшкодування не було виплачено у
визначений законом строк саме з вини
страховика, з останнього підлягає
стягненню на користь позивача пеня в
межах заявлених позовних вимог - в
розмірі 506,03 грн., за період з 15.04.2014
року по 08.07.2014 року.

Як слідує з матеріалів справи, ДТП, в
результаті якої було ушкоджено
належний позивачу автомобіль, сталась
з вини ОСОБА_5 Факт того, що автомобіль
отримав механічні ушкодження
сторонами по справі не оспорюється.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна. В
даному випадку та обставина, що судом
було відмовлено у відшкодуванні
матеріальної шкоди, не може бути
підставою для відмови у задоволенні
вимог про відшкодування моральної
шкоди внаслідок пошкодження
транспортного засобу.

А тому, зі страхового товариства на
користь позивача слід стягнути
моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Відповідач ОСОБА_2, користуючись своїм
правом на правову допомогу передбачену
ст. 59 Конституції України та ст. 12 ЦПК
України поніс відповідні витрати
(а.с.47,50) Витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката, несуть
сторони, а граничний розмір
компенсації цих витрат встановлюється
Законом України «Про граничний розмір
компенсації на правову допомогу у
цивільних та адміністративних
справах»,ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в
порядку розподілу судових витрат,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з СТДВ «Гарантія» на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 243,60
грн. та витрати на правову допомого у
розмірі 1 144,88 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільський районний
суд м. Києва від 13 жовтня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до Страхового товариства
з додатковою відповідальністю
«Гарантія», треті особи: Приватне
підприємство «Надія-Транс», ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування в сумі 3957, 22 грн., 506
гривень 03 копійки пені, 500 гривень
моральної шкоди, 243 гривні 60 копійок
судового збору, витрати на правову
допомогу у сумі 1 144 гривні 88 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту постановлення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий Судді