У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати
у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на заставне майно
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ
«Альфа-Банк») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
16 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір №
490044364, згідно з яким останній отримав
кредит на придбання автотранспортного
засобу «Toyota Prado» у сумі 47 847 доларів США
29 центів зі сплатою 12,00% річних та
кінцевим терміном повернення до 16
серпня 2013 року.

У забезпечення виконання умов договору
зазначений вище автомобіль ОСОБА_4 був
переданий у заставу.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань станом
на 16 червня 2013 року виникла прострочена
заборгованість, яка складається з
заборгованості за кредитом - 21 002
доларів США 98 центів, що еквівалентно
167 876 грн. 82 коп., заборгованості
за відсотками - 3 553 доларів США 06 центів,
що еквівалентно 28 399 грн. 61 коп., пені - 41
628 доларів США 98 центів, що еквівалентно
332 740 грн. 36 коп., та неустойки, яка банком
зменшена до 36 601 грн. 44 коп.

Постановою господарського суду
Харківської області від 24 грудня
2012 року фізичну особу-підприємця
ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, у ході якої
автомобіль було реалізовано під лотом
№ 1.

30 січня 2012 року спірний транспортний
засіб знятий з обліку для реєстрації у
межах України, а 22 лютого 2013 року -
зареєстрований за ОСОБА_3,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 на даний
час є заставодавцем вищезазначеного
транспортного засобу, який нею було
придбано у власність на аукціоні, банк
просив у рахунок погашення
заборгованості у розмірі 232 877 грн. 87
коп. за кредитним договором від 16
серпня 2007 року звернути стягнення на
предмет застави - транспортний засіб
Toyota Prado, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, 2007 року випуску, належний
ОСОБА_3, шляхом його продажу із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст. 21 Закону України «Про
заставу».

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року, позовні вимоги задоволено. У
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 16 серпня
2007 року № 490044364 у розмірі 232 877 грн. 87
коп. звернуто стягнення на предмет
застави - транспортний засіб Toyota Prado,
державний реєстрацій номер НОМЕР_2, 2007
року випуску, на користь ПАТ
«Альфа-Банк» шляхом продажу вказаного
предмета застави із застосуванням
процедури продажу, встановленої
ст. 21 Закону України «Про заставу».
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вказані судові рішення
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що внаслідок
невиконання зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_4 виникла
заборгованість, що є підставою для
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на заставлений
спірний автомобіль, що перебуває у
власності відповідача.

Такі висновки судів відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Судом установлено, що 16 серпня 2007 року
між Закритим акціонерним товариством
«Альфа-Банк» (далі - ЗАТ «Альфа-Банк»),
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк», та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 490044364.

Відповідно до умов зазначеного
договору банк зобов'язався надати
ОСОБА_5 кредит у сумі 47 847 доларів США 29
центів з цільовим призначенням - для
оплати позичальником
автотранспортного засобу Toyota Prado, 2007
року випуску, зі сплатою 12,00% річних та
кінцевим терміном повернення до 16
серпня 2013 року (а. с. 5-6).

На забезпечення виконання умов
кредитного договору зазначений вище
автомобіль був переданий ОСОБА_5 у
заставу банку (а. с.7-14).

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань станом
на 16 червня 2013 року виникла прострочена
заборгованість, яка складається з
заборгованості за кредитом 21 002 доларів
США 98 центів, що еквівалентно
167 876 грн 82 коп., заборгованості за
відсотками - 3 553 доларів США 06 центів, що
еквівалентно 28 399 грн 61 коп., пені - 41 628
доларів США 97 центів, що еквівалентно 332
740 грн 36 коп., та неустойки, яка банком
зменшена до 36 601 грн. 44 коп. (а. с. 24-25).

Постановою господарського суду
Харківської області від 24 грудня
2012 року фізичну особу-підприємця
ОСОБА_4 визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру (а. с. 30-36).

У ході ліквідаційної процедури було
проведено аукціон, де під лотом
№ 1 реалізовано автомобіль Toyota Prado,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
2007 року випуску за стартовою ціною 30 294
грн. 67 коп.

Відповідно до протоколу № 1 проведення
аукціону, переможцем аукціону стала
ОСОБА_3 (а. с. 29).

22 лютого 2013 року даний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_3,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 (ВРЕР
ДАІ м. Харків № 1) (а. с. 105).

27 лютого 2013 року постановою
Харківського апеляційного
господарського суд постанову
господарського суду Харківської
області від 24 грудня 2012 року
скасовано й припинено провадження у
справі (а. с. 37-46).

Згідно з довідкою Павлоградського МРЕВ
від 17 жовтня 2013 року № 984
автомобіль Toyota Prado, 2007 року випуску, що
належав ОСОБА_5, 30 січня 2013
року знятий з обліку для реєстрації у
межах України (а. с. 122).

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом (ч. ч. 1-2 ст. 590 ЦК
України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи; застава
зберігає силу і у випадках, коли у
встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з
урахуванням положень Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, за винятком таких
випадків: 1) обтяжувач надав згоду на
відчуження рухомого майна боржником
без збереження обтяження; 2)
відчуження належного боржнику на праві
власності рухомого майна здійснюється
в ході проведення господарської
діяльності, предметом якої є
систематичні операції з
купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріоритетом.

Обтяжувач набуває права вимагати
виконання забезпеченої обтяженням
вимоги незалежно від настання строку
виконання в разі, якщо порушено
провадження у справі про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» взаємні права та
обов'язки за правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом.

Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах із третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є нечинним у
відносинах із третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Згідно з витягів реєстру обтяжень
рухомого майна від 17 серпня 2007 року, 12
грудня 2008 року, 26 липня 2012 року
транспортний засіб Toyota Prado,
2007 року випуску на підставі договору
застави від 19 серпня 2008 року внесений у
Державний реєстр обтяжень рухомого
майна, обтяжувач - ЗАТ «Альфа-Банк»
(а. с. 168-171).

За таких обставин реалізація майна, що
є предметом застави, яка проведена в
межах ліквідаційної процедури, без
припинення обтяжень, не припиняє
заставу, тому застава зберігає
чинність при переході права власності
на предмет застави до іншої особи, отже,
на неї може бути звернено стягнення з
підстав, передбачених ст. ст. 25, 26
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
(правова позиція Верховного Суду
України згідно з постановою
№ 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року).

Тобто висновок судів про наявність
правових підстав для звернення
стягнення на предмет застави, що
перебуває у власності ОСОБА_3, є вірним.

Судові рішення у справі ухвалені з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовані, тому
підстав для їх зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 333, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко