Номер провадження: 22-ц/785/5197/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів:Панасенкова
В.О., Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Колмакова В.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, третя особа - Приватне
акціонерне товариство страхова
компанія «Лафорт», про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди, -

в
с т а н о в и л а:

У березні 2013р. ОСОБА_6 звернулася у суд з
позовом до ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
внаслідок порушення ОСОБА_4 правил
дорожнього руху відбулася ДТП, якою
завдано шкоди належному їй автомобілю
та яка підлягає стягненню з винної
особи ОСОБА_4, що э володільцем
транспортного засобу.

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_6
просила стягнути з ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в сумі 31 674 грн. та судові витрати.

До участі у справі в якості третьої
особи було залучено ПрАТ СК «Лафорт».

Рішенням суду від 01.04.2014р. позов
задоволено. Представник відповідачки
позов не визнав, а третя особа у судове
засідання не з'явилася.

У апеляційній скарзі представник
відповідачки, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосуванням норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити. Зокрема вважає, що
позов до відповідача пред'явлено
неправильно, оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідачки
застрахована у ПрАТ «Страхова компанія
«Лафорт», за виплатою страхового
відшкодування до якого позивачка не
зверталася, а отже останньою не
дотримано порядку, визначеного Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

У запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_6, указуючи на законність та
обгрунтованість рішення суду, просить
залишити його без змін

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному

порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
було встановлено, що відповідачка
винна у вчиненні ДТП в якому було
заподіяно майнову шкоду позивачці, то з
урахуванням вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК
України з відповідачки на користь
позивачки підлягає стягненню
заподіяна останній матеріальна шкода.

З вказаним висновком колегія суддів
погодитись не може, з огляду на
наступне.

З матеріалів справи убачається та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 02.01.2013р. о 12 год. 20 хв.,
ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки
«Інфініті», номерний знак НОМЕР_1, на
перехресті вулиць Рішельєвської та
Єврейської в м. Одесі, рухаючись по
другорядній дорозі по вул. Єврейській
не надала перевагу у русі автомобілю
марки «Ніссан», номерної знак НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_6, яка
рухалась по головній дорозі по вул.
Рішельєвській в м. Одесі, внаслідок
чого допустила з ним зіткнення. В
результаті транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль
«Ніссан» належить ОСОБА_6, /а.с.6/.

Як убачається з матеріалів справи
власником автомобіля «Інфініті ЕХ 35»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_7, а
відповідачка - за технічним паспортом
керувала цим транспортним засобом.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 01.02.2013р. ОСОБА_4 визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди та вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, й
накладено адміністративне стягнення.
/а.с.5/.

Відповідно до звіту фахівця - оцінювача
лабораторії експертних досліджень
незалежної експертизи №01-014 від 23.01.2013р.
розмір матеріальної шкоди, спричиненої
власнику автомобіля «Ніссан», номерний
знак НОМЕР_2 становить 30 480 грн., / а.с.7-12/.

За проведення зазначеного дослідження
позивачкою було сплачено 594 грн., /а.с.26/.

Матеріали справи також свідчать, що
відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_7 застрахована
у ПрАТ СК «Лафорт», забезпеченим
транспортним засобом є автомобіль
«Інфініті», номерний знак НОМЕР_1, а
особою відповідальність якого
застрахована, є також і відповідачка, з
нульовою франшизою та страховою сумою
за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.
Строк дії полісу визначено з 26.06.2012р. до
25.06.2013р., /а.с.80-91 та листа МТСБУ від
18.08.2014р./.

З матеріалів справи убачається, що
позивач та його представник були
обізнані про наявність у відповідача
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, однак до страхової компанії за
виплатою страхового відшкодування не
звертались вважаючи, що у них не
виникло жодних правовідносин із
страховиком, а відтак відповідальність
за заподіяну шкоду повинен нести саме
відповідач.

Суд першої інстанції, встановивши
наявність у відповідача діючого, на
момент ДТП, полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, не дав цьому
факту належної правової оцінки, не
з'ясував чи звертався позивач до
страховика з вимогою виплатити
страхове відшкодування та чи було
прийняте останнім відповідне рішення,
внаслідок чого дійшов передчасного
висновку про те, що саме відповідач
повинен відшкодувати заподіяну
позивачу шкоду.

Так, ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. ст. 9 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (що був чинний
на момент дії полісу) визначено, що
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика - це грошова сума, в межах
якої страховик зобов'язаний провести
виплату страхового відшкодування,
відповідно до умов договору
страхування.

Статтею 6 вказаного закону закріплено,
що страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно листа ТОВ «Грас Савуа Україна»
від 26.02.2014р., що діяло за договором
доручення в інтересах ПрАТ «Страхова
компанія «Лафорт» від 26.12.2012р. видно, що
02.01.2013р. мала місце ДТП за участю
транспортного засобу Інфініті ЕХ 35»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Про цей
страховий випадок 03.01.2013р. було
повідомлено ОСОБА_7 ТОВ «Грас Савуа
Україна» та написано відповідне
повідомлення страховику, що є
своєчасним повідомленням ПрАТ
«Страхова компанія «Лафорт» про
настання страхового випадку з цим
транспортом, (а/с. 80-91).

Пункт 3 ст. 988 ЦК України, покладає на
страховика обов'язок, у разі настання
страхового випадку, здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Отже, правильно встановивши
вищевказані фактичні обставини справи,
суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про стягнення з
відповідачки на користь позивачки
матеріальної шкоди, оскільки як
вбачається з матеріалів справи та
встановлено під час апеляційного
розгляду, цивільно-правова
відповідальність відповідача на
момент ДТП була застрахована у ПАТ ПАТ
СК «Лафорт» про що було відомо
позивачу, однак останній до страховика
з приводу виплати страхового
відшкодування не звертався, а отже
страховиком не приймалось рішення ні
про виплату, ні про відмову у виплаті
страхового відшкодування. Більш того,
позивачем не було пред'явлено вимоги до
страховика і в судовому порядку,
оскільки останній, користуючись
наданими йому процесуальними правами,
категорично заперечував щодо
залучення до участі у справі в якості
співвідповідача страховика.

Відповідно до п.16 постанови №4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року відповідно
до ст. 21 Закону України №1961-ІV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті ДТП безпосередньо
до особи, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, суд має
право виключно в порядку,
передбаченому ст. 33 ЦПК України,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення шкоди саме з
страховика є підставою для відмови в
позові до завдача шкоди у відповідному
розмірі.

Зі змісту положень Закону України«Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та ст. 1194 ЦК України питання
про відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування; у разі
відсутності такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст. 33 ЦПК України заміна
відповідача на належного або залучення
особи в якості співвідповідача
відбувається виключно за клопотанням
позивача.

Позивачка звернулася з позовом про
відшкодування шкоди до ОСОБА_9 як до
особи, з вини якої сталася ДТП.
Пред'являти вимоги до страховика про
стягнення страхової виплати це право
позивача. Будь-яких вимог до у ПрАТ СК
«Лафорт» позивачкою не пред'явлено,
однак такої можливості вона не
позбавлена.

Посилання суду першої інстанції у
рішенні на те, що ПрАТ СК «Лафорт»
знаходиться в стадії ліквідації не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачка має право звернутися з
позовом до ліквідаційної комісії цієї
компанії.

Підсумовуючи викладене, слід
зазначити, що наведені в апеляційній
скарзі доводи щодо передчасності
покладення на відповідача обов'язку по
відшкодуванню заподіяної позивачу
шкоди в зв'язку з наявністю у
відповідача полісу страхування, є
законними та обґрунтованими, а відтак
оскаржуване рішення, у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,316, 317, , 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 01 квітня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
третя особа - Приватне акціонерне
товариство страхова компанія «Лафорт»,
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков