У х в а л а

17 листопада 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Деребенцевої Т.П.,
Ізмайлової Т.Л.,

Наумчука М.І.,
Олійник А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
державного підприємства
«Львіввугілля» про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до державного
підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП
«Львіввугілля») про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків. Свої вимоги
обґрунтовував тим, що 13 березня
1996 року під час виконання трудових
обов'язків з ним стався нещасний
випадок. Висновком МСЕК від 11 липня 1996
року йому вперше було встановлено 2
групу інвалідності по трудовому
каліцтву та 80 % втрати працездатності. У
подальшому, за висновками МСЕК,
відсотки працездатності змінювались і
відповідно до останнього висновку МСЕК
від 7 серпня 2008 року встановлено 60 %
втрати працездатності та 3 групу
інвалідності по трудовому каліцтву
безстроково. Посилаючись на те, що з
вини відповідача йому заподіяно
моральну шкоду, просив суд стягнути з
останнього на її відшкодування 188 160, 00
грн.

Рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 22 лютого
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_3 10 000
грн 00 коп. на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків. Вирішено питання про
стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 13 червня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_3 3 000
грн на відшкодування моральної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я при
виконанні трудових обов'язків.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду Львівської
області від 13 червня 2013 року залишено
без змін.

1 жовтня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року вбачається,
що суд апеляційної інстанції, з
висновком якого погодився і суд
касаційної інстанції, виходив із того,
що для визначення розміру шкоди, яка
підлягає відшкодуванню позивачу, у
разі встановлення її меж у кратному
розмірі до мінімальної заробітної
плати, остання має братись для
розрахунку у розмірі, який
встановлений на час виникнення спірних
правовідносин. Оскільки на момент
встановлення втрати працездатності
позивачем мінімальна заробітна плата
складала 15 грн, а максимальний розмір
коштів на відшкодування моральної
шкоди згідно п. 11 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним із
виконанням ним трудових обов'язків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 23 червня 1993 року
№ 472 (в редакції на час виникнення права
на її відшкодування) не міг
перевищувати 200 мінімальних заробітних
плат, то максимальний розмір
відшкодування шкоди має складати 3 000
грн, який і повинен бути стягнений з
відповідача.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 липня 2014 року
суд касаційної інстанції, скасовуючи
оскаржувані судові рішення і передаючи
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, виходив з того, що суди при
визначенні розміру моральної шкоди,
яка підлягає стягненню з відповідача,
не врахували, що згідно з чинним на час
виникнення спірних правовідносин
законодавством було встановлення
обмеження мінімального розміру
відшкодування моральної шкоди - не
менше п'яти мінімальних розмірів
заробітної плати (ст. 440-1 ЦК Української
РСР), та максимального розміру
відшкодування моральної шкоди, який не
міг перевищувати двохсот мінімальних
розмірів заробітної плати (п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним із виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472). При цьому
розмір мінімальної заробітної плати
для розрахунку необхідно
застосовувати той, який був
встановлений на час розгляду справи, а
не виникнення права на відшкодування
моральної шкоди.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що наведені у заяві
ОСОБА_3 доводи вказують на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, - п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним із виконанням ним
трудових обов'язків, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 червня 1993 року № 472 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), ст. 440-1 ЦК Української
РСР, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах. Таке, згідно вимог ст.
355 ЦПК України, є підставою для
перегляду судових рішень.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до
державного підприємства
«Львіввугілля» про стягнення
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.П.
Дербенцева Т.Л. Ізмайлова М.І.
Наумчук А.С. Олійник