Справа № 396/2067/14-ц
Провадження № 2/396/602/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року Новоукраїнський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Русіна
Алла Анатоліївна

за участю секретаря
Артеменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Новоукраїнка цивільну
справу за позовом ПАТ "Дельта Банк" до
ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду до
ОСОБА_1 з зазначеним позовом, просив
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість по кредитному договору
№ 0 від 28.03.2008 року в розмірі
64889,22 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити.

Відповідач, повідомлений про час, дату
і місце розгляду справи в порядку
встановленому ЦПК України, в судове
засідання не з"явився, подав до суду
письмові заперечення на позов, в яких
вказав, що 25 березня 2010 року ПАТ
"УкрСиббанк" подано позов до
Кіровського районного суду м.
Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2
суми заборгованості по кредитному
договору № 0 від 28.03.2008 року. 30.08.2011
року згідно рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда позовні
вимоги ПАТ "УкрСиббанк" задоволено
повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь банку заборгованість за
кредитом, процентами та пеню в розмірі
72100,00 грн. Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30 серпня 2011 року
залишено без змін. Також просив
застосувати до позовних вимог позовну
давність.

Третя особа ОСОБА_2 повідомлений
судовою повісткою про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився про причини неявки суд не
повідомив, письмових заперечень на
позов не надіслав.

Заслухавши пояснення позивача,
враховуючи заперечення відповідача, а
також дослідивши письмові докази по
справі, суд встановив наступні
обставини і визначив відповідно до них
правовідносини, які виникли між
сторонами.

28.03.2008 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк"
(правонаступник АТ "УкрСиббанк") та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 0, згідно якого відповідачу було
надано кредит в сумі 101950,00 грн., з
розрахунку 13,50 % на строк з 28.03.2008 року по
27.03.2015 року (а.с.6-19).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним Договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» заміняє АТ «УкрСиббанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов»язаннях, а внаслідок
передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до АТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
АТ «УкрСиббанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов»язків за кредитними
забезпечувальними договорами (а.с.26-27).

Як визначено ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається в
письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до закону та
умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобовязання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобовязання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи
сторони при укладені вказаного
кредитного договору погодилися з його
умовами та підписали його.

В забезпечення сплати кредиту між
позивачем та відповідачем укладено
договір поруки №0-П від 28 березня
2008 року, в якому поручителем виступає
ОСОБА_1 (а.с.20-21).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом
майнового характеру, спрямованим на
забезпечення виконання основного
зобов'язання чим обумовлюється
додатковий характер поруки стосовно
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

З огляду на те, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники (ст. 554 ЦК);
поручитель несе самостійну
відповідальність перед кредитором за
порушення зобов'язань боржником,
оскільки він перебуває у самостійних
договірних відносинах, кредитор має
право вимагати виконання обов'язку в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо,
зокрема, лише від поручителів, які
солідарно відповідають перед
кредитором у тому ж обсязі, що і боржник
(постанова Верховного Суду України від
19 грудня 2011 р. у справі N 6-84цс11).

Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено,
що порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або в
повному обсязі.

Таким чином, обсяг зобов'язань
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель.

Зазначені умови договору поруки є
результатом домовленості сторін, які
вільні у визначенні зобов'язань за
договором та будь-яких інших умов своїх
взаємовідносин, що не суперечить
законодавству України.

25.03.2010 року ПАТ « УкрСиббанк" подав до
суду позов до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитно -
заставним договором № 0 від 28.03.2008
року в сумі 84423,97 грн., та в подальшому
зменшив позовні вимоги до 72100, 42 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 30.08.2011 року позов ПАТ
«УкрСиббанк" задоволено повністю та
стягнуто з ОСОБА_2 відповідно до
договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 00 від 28.03.2008 року
заборгованість за кредитом, процентами
та пенею в розмірі 72100, 42 грн. (а.с. 65).

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 14.02.2012
року, яке набрало законної сили,
рішення Кіровського районного суду від
30.08.2011 року було залишено без змін (а.с.
66).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 543 ЦК у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. Виконання
солідарного обов'язку у повному обсязі
одним із боржників припиняє обов'язок
решти солідарних боржників перед
кредитором.

В ході розгляду справи
представником позивача не було
доведено належними доказами того, що в
ході виконання рішення Кіровського
районного сду м. Кіровограда від 14.02.2012
року боржником ОСОБА_2 не було
здійснено погашення визначеної
заборгованості, не зважаючи на те, що
судом надавався час для з"ясування цих
обставин.

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог та заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57-60
ЦПК.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи; роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Тому вимога про стягнення з
ОСОБА_1, який є поручителем по
кредитному договору № 0 від 28.03.2008
року, кредитної заборгованості в
розмірі 64889, 22 коп. суд вважає є
необгрунтованою в зв"язку з чим в
задоволенні позову потрібно відмовити.

Щодо порушення позивачем строків
звернення до суду необхідно зазначити
наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За змістом цієї
норми початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони -
позивача по справі права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК України порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

У відповідності до п.п.3.1, 5.3 договору
Поруки № 0-П від 28.03.2008 року цей
договір діє до повного припинення всіх
зобов'язань боржника за основним
договором. Сторони притримуються
загальних умов щодо строків позовної
давності.

Термін дії договору про надання
споживчого кредиту, згідно п. 1.2.2
встановлено до 27.03.2015 року.

За змістом ч.5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 07.08.2014 року, тобто в межах
передбаченого законодавством строку
позовної давності, а тому посилання
відповідача на те, що позивачем при
зверненні до суду було пропущено строк
позовної давності, не відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 554, 611, 612,
629, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 88, 209,
212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ "Дельта
Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 28.03.2008 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Новоукраїнський
районний суд протягом десяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий:
А. А. Русіна