АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: позивача
ОСОБА_2

представника
позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні власністю, вселення та
встановлення користування жилим
приміщенням, -

Справа №754/5705/2014 № апеляційного
провадження:22-ц-796/14139/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Саламон
О.Б.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
власністю, вселення та встановлення
порядку користування жилим
приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він з відповідачем
перебував у зареєстрованому шлюбі, від
якого мають повнолітніх дітей - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 За час
перебування у шлюбі ними було придбано
кв. АДРЕСА_1, яка на даний час належить
на праві приватної спільної часткової
власності йому та відповідачу.
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 25 жовтня 2011 року визнано
право власності за кожним із подружжя
по 1/2 частини спірної квартири, однак в
квартиру він потрапити не може,
оскільки відповідач не надає ключі від
квартири та не відчиняє двері.

Зокрема, у встановленому законом
порядку він не може зареєструвати
право власності на спірне майно за
відсутності оригіналу технічного
паспорту та неможливістю доступу до
квартири, у зв'язку з чим позбавлений
можливості розпоряджатись своєю
власністю.

Просив вселити, зобов'язати
відповідача не чинити йому перешкоди у
користуванні спірною квартирою,
встановити порядок користування
квартирою, виділивши йому житлові
кімнати площею 11,8 м2 та площею 11,7 м2 та
відповідачу - житлові кімнати площею 11,8
м2 та площею 17,9 м2, посилаючись на те, що
такий порядок є найбільш наближеним до
ідеальних часток власників.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2014 року позов
задоволено.

Визначити порядок користування кв.
АДРЕСА_1, виділивши в користування:

- ОСОБА_2 ізольовані жилі кімнати
площею 11,8 кв.м. (позначена в технічному
паспорті під номером «2») та площею 11,7
кв.м. (позначена в технічному паспорті
під номером «4»)

- ОСОБА_4 ізольовані жилі кімнати площею
11,8 кв.м. (позначена в технічному
паспорті під номером «6») та площею 17,9
кв.м. (позначена в технічному паспорті
під номером «10»)

Місця загального користування
залишити у спільному користуванні
сторін.

Вселити ОСОБА_2 у кв.АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у
користуванні кв.АДРЕСА_1 та надати
ключі від даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
понесені витрати по сплаті судового
збору - 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачем ОСОБА_4 подано апеляційну
скаргу, в якій вона просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
провести розподіл

квартири АДРЕСА_1, виділивши у
користування позивачу ОСОБА_2 одну
кімнату з лоджією на південній стороні
квартири, яка знаходиться посередині
між кімнатою з лоджією та кімнатою без
балкона; їйі чотирьом повнолітнім
синам виділити три кімнати: кімнату 17,9
м2, кімнату 11,8 м2з лоджією, яка
розташована зліва від вхідних дверей у
квартиру та кімнату 11,8 м2 без балкона;
стягнути з ОСОБА_2 8460 гривень на
зовнішнє утеплення квартири, 4000
гривень за сплату комунальних послуг, а
також усі судові витрати.

В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що рішення
суду є незаконним, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної
скарги.

Позивач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3, проти доводів
апеляційної скарги заперечували,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши обґрунтованість та
законність оскаржуваного рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів
справи та встановлено судом, сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають повнолітніх
дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На підставі рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011
року, яке набрало законної сили, за
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано право
власності у рівних частинах по 1/2
частині кв. АДРЕСА_1 на кожного, (а.с.10-12).

На даний час у квартирі зареєстровані
сторони та їх діти ( а.с.5), однак
проживають у квартирі лише відповідач
з дітьми.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь - які дії,
які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 95,3
м2, житлову площу 53,2 м2, ізольовані жилі
кімнати площею 11,8 м2 (позначена в
технічному паспорті під номером «2»),
площею 11,7 м2 (позначена в технічному
паспорті під номером «4»), площею 11,8 м2
(позначена в технічному паспорті під
номером «6») та площею 17,9 м2 (позначена в
технічному паспорті під номером «10»),
що підтверджується технічним
паспортом квартири, (а.с.б-9)

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20
«Про судову практику у справах за
позовами про захист приватної
власності» передбачено, що квартира,
яка є спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасників цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Спірна квартира АДРЕСА_1 належить
кожному з подружжя в рівних долях.
Сторони та їх діти зареєстровані у
спірній квартирі та не позбавлені
права користування нею.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог позивача, а саме щодо виділення
ізольованих жилих кімната площею 11,8 м2
(позначена в технічному паспорті під
номером «2») та площею 11,7 м2 (позначена в
технічному паспорті під номером «4») -
позивачу, ізольованих жилих кімнат
площею 11,8 м2 (позначена в технічному
паспорті під номером «6») та площею 17,9 м2
(позначена в технічному паспорті під
номером «10») - відповідачу, оскільки
виділ квартири кожному власнику в
натурі неможливий, а встановлення
порядку користування квартирою не
порушує права власності кожного з
власників, не зменшує частки кожного з
власників у спільній власності та є
єдиним вирішенням виниклого між ними
спору і такий порядок користування в
квартирі не призведе до істотного
погіршення житлових умов сторін та не
порушить їхні житлові права.

З урахуванням викладеного, суд
правильно встановивши фактичні
обставини справи дав належну оцінку
представленим доказам, та правильно
вирішив спір по суті, у визначений
спосіб.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на їх правильність, а тому не
можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308,
313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:

Судді: