Справа № 307/2978/14-ц
Провадження № 2/307/1319/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем
України

02 грудня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ніточко В.В., при
секретарі Фера В.В., з участю позивача
ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
третьої особи - Решетаря В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
Грушівської сільської ради
Тячівського району Закарпатської
області, третя особа: управління
Держземагенства в Тячівському районі
Закарпатської області, про визнання
недійсним та скасування Державного
акта про право власності на земельну
ділянку в частині та усунення перешкод
в користуванні дорогою загального
користування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 та Грушівської
сільської ради Тячівського району
Закарпатської області, третя особа:
управління Держземагенства в
Тячівському районі Закарпатської
області, про визнання недійсним та
скасування Державного акта про право
власності на земельну ділянку в
частині та усунення перешкод в
користуванні дорогою загального
користування.

Позовні вимоги мотивує тим, що на
підставі рішення Грушівської
сільської ради від 28 грудня 2009 року він
приватизував земельну ділянку площею
0,2498 га, що підтверджується Держаним
актом на право власності на земельну
ділянку від 03 лютого 2010 року. На даній
земельній ділянці ним побудовано
житловий будинок, що стверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 03 лютого 2010 року.
Поряд із його земельною ділянкою
розташована суміжна земельна ділянка,
що належить ОСОБА_3 Між даними
земельними ділянками є проїзна дорога -
Вулиця Грушевського, шириною 10 метрів,
яка згідно Генерального плану забудови
с. Грушово, відноситься до земель
загального користування. Свою земельну
ділянку, з сторони вулиці Грушевського,
він обгородив суцільною огорожею, а
навпроти будинку, в даній огорожі,
встановив хвіртку та ворота для заїзду
автомобілем в гараж. Однак, в жовтні 2013
року, відповідач перегородив навпроти
його будинку по всій стороні проїзну
частину дороги та поставив три бетонні
стовпці, через що він не має можливості
вільно заїзджати в гараж та
користуватися дорогою загального
користування. По даному факту він
звертався до Державної інспекції
сільського господарства, і згідно Акту
останнього від 04 квітня 2014 року
встановлено, що ОСОБА_3 самовільно
встановив бетонні стовпці на землях
загального користування - вулиці
Грушевського, навпроти його будинку та
його в'їзних воріт. Крім цього, земельна
ділянка відповідача ОСОБА_3
накладається на землі загального
користування - вулицю Грушевського.
Вважає, що накладка частини земельної
ділянки ОСОБА_3 на дорогу загального
користування виникла з вини установи,
що виготовляла технічну документацію
для приватизації земельної ділянки
ОСОБА_3 Просить визнати недійсним та
скасувати Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, який виданий на ім'я ОСОБА_3, а
саме, визнати недійсним та скасувати
акт в частині накладення земельної
ділянки ОСОБА_3 на дорогу загального
користування (вулицю Грушевського с.
Грушово), розміром 7 м. на 10 м., що
відповідає площі 0,007 га, зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні ним частиною вулиці
Грушевського шляхом демонтажу
встановлених ОСОБА_3 бетонних
стовпчиків та стягнути з відповідача
ОСОБА_3 в його користь судові витрати,
що складаються з судового збору в сумі
243 грн. 60 коп. та витрат на правову
допомогу в сумі 800 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, дали пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві. Крім
цього, ОСОБА_1 пояснив, що в 2007 році, як
суміжний землекористувач, погоджував
технічну документацію на земельні
ділянку ОСОБА_3, а останній, в свою
чергу, в 2009 році, теж як суміжний
землекористувач, погоджував йому
технічну документацію на земельну
ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечив та пояснив, що у
його технічній документації, яку ще у
2007 році погодив позивач, жодної дороги
між їх земельними ділянками не було.
Так само як і у його плані земельної
ділянки на державному акті, так і на
плані земельної ділянки на державному
акті позивача відсутня будь-яка дорога.
З 2007 року його земельна ділянка була
огороджена дерев'яними стовпцями, по
яких був протягнутий дріт, однак
позивач повалив дані стовпці, і у 2013
році він замінив їх на бетонні. Вважає,
що про відсутність дороги між їх
земельними ділянками ОСОБА_1 знав з
моменту погодження його технічної
документації та з часу видачі його
державного акту в 2010 році. Просить
застосувати строк позовної давності і
відмовити у позові у зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача -Грушівської
сільської ради в судовому засіданні
позов визнала та пояснила, що в
державних актах як позивача та і
відповідача ОСОБА_3 допущені помилки,
оскільки не врахована дорога
загального користування, на яку
наклалася земельна ділянка ОСОБА_3.
Дана дорога була передбачена
генеральним планом забудови с. Грушово.

Представник третьої особи Решетар В.В.
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та пояснив, що дійсно, згідно
генерального плану забудови с. Грушово,
між земельними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 мала бути дорога, однак, в їх
державних актах дана дорога відсутня.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши всі обставини та матеріали
справи, суд прийшов до наступного
висновку.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого ОСОБА_5 29 грудня 2009 року,
останній є власником земельної ділянки
площею 0,2498 га в с. Грушово по вул.
Грушевського. Згідно плану меж даної
земельної ділянки вбачається, що з Г до
А, між земельними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 дорога відсутня (а.с.7).

Із Топографічної схеми забудови с.
Грушово від 2001 року вбачається, що між
земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3
має проходити дорога (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності,
ОСОБА_1 є власником житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с.9).

Із акту земельної комісії Грушівської
сільської ради від 07 листопада 2013 року
вбачається, що наявність дороги біля
будинку ОСОБА_1 передбачена
генеральним планом села, тому існує
факт захоплення дороги ОСОБА_3, що
перешкоджає можливості заїзду ОСОБА_1
на власне подвір'я (а.с.12).

Згідно акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 04 квітня
2014 року, ОСОБА_3 самовільно встановив
бетонні стовпці на землях загального
користування - вулиці Грушевського,
навпроти будинку ОСОБА_1 та в'їзних
воріт до нього. Крім цього, земельна
ділянка ОСОБА_3 накладається на землі
загального користування - вулицю
Грушевського (а.с.13).

Із долученої до справи фотографії
вбачається, що на земельній ділянці,
яка знаходиться біля загородженого
житлового будинку ОСОБА_1, поставлені
дерев'яні та бетонні стовпці (а.с.15).

Згідно проектної пропозиції забудови
земельної ділянки для будівництва
індивідуального будинку ОСОБА_3, дорога
між земельними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 не зазначена, тобто відсутня
(а.с.35).

Із технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в с. Грушово по вул.
Грушевського, виготовленої в 2009 році
вбачається, що ОСОБА_1 встановив та
погодив з ОСОБА_3, з точок Г до А, межі
земельної ділянки, і дорога між їхніми
земельними ділянками, відсутня (а.с.38-48).

Згідно технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в с. Грушово по вул.
Грушевського, виготовленої в 2007 році,
що ОСОБА_3 встановив та погодив з ОСОБА_1
межі земельної ділянки, і дорога між
їхніми земельними ділянками, відсутня
(а.с.57-84).

Із державного акту на право власності
на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 04
грудня 2008 року вбачається, що останній
є власником земельної ділянки площею
0,2500 га в с. Грушово по вул. Грушевського.
Згідно плану меж даної земельної
ділянки вбачається, що з точок Б до В,
між земельними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 дорога відсутня (а.с.73).

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки в тому
числі шляхом безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Підстави та порядок набуття права на
землю, а також порядок передачі
земельних ділянок визначено у ст.ст. 116,
118 ЗК України.

Відповідно до ст.39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

У відповідності до ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації, якими є згідно ст. 126 цього
Кодексу державні акти.

Згідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати будь-яких порушень його
прав на землю.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

У відповідності до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 цього ж Кодексу докази
повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі докази, суд вважає, що при
виготовленні технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3
та державного акту на неї не було
дотримано вимог ст.39 ЗК України, а тому
позов в цій частині є підставним. Також
є підставними позовні вимоги про
усунення перешкод у користуванні
частиною вулиці Грушевського шляхом
демонтажу встановлених ОСОБА_3
бетонних стовпчиків та стягнення
судових витрат, оскільки дані вимоги є
похідними від позовної вимоги про
визнання недійсним та скасування в
частині державного акту.

Відповідно до ст.ст. 257, 261 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки і
перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

А згідно до ч.4 і 5 ст. 267 цього Кодексу
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Як встановлено в судовому засіданні,
технічна документація із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в с. Грушово по вул.
Грушевського була виготовлена в 2007
році, тоді ж ОСОБА_1 погодив межі
земельної ділянки ОСОБА_3, тобто
достовірно з 2007 року знав, що дорога між
їхніми земельними ділянками відсутня.
Крім цього, позивач ОСОБА_1
виготовляючи технічну документацію із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на свою
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку в с.
Грушово по вул. Грушевського, у 2009 році,
погодив з ОСОБА_3 межі своєї земельної
ділянки, і достовірно знав, що дорога
між їхніми земельними ділянками
відсутня.

Оскільки даний позов заявлений за
межами строку позовної давності і
відповідач в судовому засіданні заявив
про застосування строку позовної
давності, позивач не просив поновити
йому строк позовної давності та
поважних причин пропущення позовної
давності не наведено, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити у
зв'язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209-215 ЦПК
України, ст.ст. 39, 81, 116, 118, 125, 126, 152 ЗК
України,ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
та Грушівської сільської ради
Тячівського району Закарпатської
області, третя особа: управління
Держземагенства в Тячівському районі
Закарпатської області, про визнання
недійсним та скасування Державного
акта про право власності на земельну
ділянку в частині та усунення перешкод
в користуванні дорогою загального
користування - відмовити, у зв'язку із
спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ніточко
В.В.