Номер провадження: 22-ц/785/6998/14
Головуючий у першій інстанції Абухін
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Волчанського О.Ю.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ПАТ Комерційний банк
«Правекс-Банк» з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню,за
апеляційною скаргою ПАТ Комерційний
банк «Правекс-Банк» на рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 04.06.2014р.,-

в с т а н о в
и л а :

01.08.2013 р. ОСОБА_2 звернулась з позовом
до ПАТ КБ «Правекс Банк» про визнання
виконавчого напису № 224,вчиненого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 06.04.2009 року про звернення стягнення
на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2 на праві приватної
власності - таким, що не підлягає
виконанню.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те,що 17.04.2007р. між нею та
АКБ «Правекс -Банк» був укладений
договір про відкриття кредитної лінії
№ 3175-012/07 Ф , відповідно до умов якого,
банк надав ОСОБА_2 для споживчих цілей
на загальну суму 392 000 доларів США
строком до 17.04.2010 р. зі сплатою 15 % річних
за час фактичного користування
кредитом.

В забезпечення виконання умов
зобов'язання між ОСОБА_2 та АКБ «
Правекс-Банк» 17.04.2007 р. був укладений
договір іпотеки № 3175-012/07Ф,за яким
іпотекодавець передала в іпотеку
банку належне їй на праві власності
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1

06.04.2009 р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на підставі виконавчого
напису №224, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед банком в
сумі, еквівалентній 410 248,00 доларів США,
звернено стягнення на вищезазначену
квартиру.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ в Одеській області від 17.04.2012
р. прийнято до виконання виконавче
провадження по виконанню

виконавчого напису №224, виданого 06.04.2009
року.

Стверджуючи,що під час вчинення даної
нотаріальної дії нотаріусом допущено
ряд порушень, що є підставами для
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,позивач просила
про задоволення вимог.

Представник відповідача позов не
визнав,а також подав до суду заяву про
застосування строків позовної
давності, посилаючись на ту обставину,
що виконавчий напис вчинено нотаріусом
06.04.2009 року, державним виконавцем
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
напису, яке отримано позивачем 22.06.2009
року, тому вважає, що перебіг строку
позовної давності закінчився 25.05.2012
року.

Третя особа до судового засідання не
з'явилась.

Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 04.06.2014р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ПАТ
Комерційний банк «Правекс -Банк»
просить про скасування
рішення,мотивуючи тим,що суд порушив
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача,доводи апеляційної
скарги та заперечення на
неї,розглянувши матеріали
справи,перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та заявлених
вимог,колегія суддів дійшла висновку
про задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2,суд
виходив з того,що збільшення розміру
заборгованості у виконавчому
написі,ніж та,що зазначена в досудових
вимогах, не свідчить про безспірність
заборгованості боржника і як наслідок
є підставою для визнання виконавчого
напису таким,що не підлягає виконанню.

З таким висновком суду погодитись
неможна,оскільки він не ґрунтується на
нормах матеріального права,виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов?язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов?язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов?язань, вимога про виконання
порушеного зобов?язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до
цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов?язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено,
що для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,

встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 88
Закону України «Про нотаріат» нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов?язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року № 20/5,
заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 283 Інструкції встановлено,
що для вчинення виконавчого напису
стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій, зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувача та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи; номери
рахунків у банках, кредитних установах,
код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк,
за який має провадитися стягнення;
інформація щодо суми, яка підлягає
стягненню або предметів, що
підлягатимуть витребуванню, включаючи
пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може
містити також іншу інформацію,
необхідну для вчинення виконавчого
напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено,
що при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року
для одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов?язання.

Аналіз вказаних норм
законодавства дає підстави для
висновку про те,що нотаріус при
вчиненні виконавчого напису не
встановлює права та обов'язки
учасників правовідносин, а перевіряє
безспірність заборгованості в
контексті наявності документів з
урахуванням положень Переліку
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку.

Матеріали справи свідчать про
те,що позивач не довів того,що ПАТ КБ
«Правекс-Банк» не надав нотаріусу
документів згідно Переліку,за якими
стягнення заборгованості провадиться
в безспірному порядку,що згідно із
вищевказаним законодавством могло би
бути підставою для висновку про
відсутність безспірності
заборгованості боржника.

Виходячи з наведеного,висновок суду
про те,що зазначення більшої суми
заборгованості у виконавчому
написі,ніж та,яка зазначена в досудових
вимогах, свідчить про відсутність
безспірності заборгованості
боржника,не ґрунтується на
вищевказаних нормах матеріального
права щодо поняття «безспірності
заборгованості».

Що стосується зазначення суми
заборгованості у виконавчому написі -
410 248 доларів США та сум заборгованості
в досудових вимогах - 380 448 доларів
США,то суд не врахував того,що
кредитний договір не припинив свою дію
і за проміжок часу від досудової вимоги
і вчинення виконавчого напису
продовжували нараховуватись штрафні
санкції.

Судова колегія вважає,що
матеріалами справи підтверджена
наявність заборгованості ОСОБА_2 перед
ПАТ КБ «Правекс Банк» на час звернення
до нотаріуса,яка не була погашена, і
банк, звернувшись із заявою про
вчинення виконавчого напису,
реалізував право на захист своїх
інтересів та цивільного права.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення чи
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Враховуючи,що суд неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам
справи,рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_2 на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2,309 ч.1 п.п.3,4
ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ Комерційний
банк «Правекс-Банк» задовільнити,
частково, рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 04.06.2014р.
скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ПАТ
Комерційний банк «Правекс-Банк» про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Н.В.Комаровська

Судді:
А.А.Калараш

В.Д.Коротков