Справа № 535/633/14-ц
Провадження № 2/535/233/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Котелевський районний
суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Якименко Т.О., при
секретарі – Балала Л.В., розглянувши у
попередньому судовому засіданні в смт
Котельва Полтавської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Котелевської селищної ради
Полтавської області про визнання в
порядку спадкування права власності на
земельну ділянку, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
– Відділ Держземагенства у
Котелевському районі Полтавської
області, Котелевська державна
нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Котелевської селищної ради
Полтавської області про визнання в
порядку спадкування за законом права
власності на земельну ділянку площею
2,1002 га, яка надана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташована на території
Котелевської селищної ради
Полтавської області і належала на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯЗ
№175078, виданого Котелевською районною
державною адміністрацією Полтавської
області від 19.02.2009 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №02, ОСОБА_2,
який помер 17 червня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка ОСОБА_1М зазначила, що вона є
спадкоємцем першої черги за законом на
спадкове майно, що належало її батькові
– ОСОБА_2, який помер 17.06.2012 року, а саме -
земельну ділянку площею 2,1002 га, яка
надана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташована на території Котелевської
селищної ради Полтавської області.
Право спадкодавця на вказану земельну
ділянку посвідчується державним актом
на право приватної власності на землю
серії ЯЗ №175078, виданого Котелевською
районною державною адміністрацією
Полтавської області від 19.02.2009 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №02. Вказану
земельну ділянку ОСОБА_2 успадкував
після смерті своєї матері ОСОБА_3, яка
померла 11.03.2004 року. Після смерті
ОСОБА_3, державним нотаріусом
Котелевської державної нотаріальної
контори, на ім’я ОСОБА_2, було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом, відповідно до якого, він є
спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_3
Спадкове майно, на яке видано свідоцтво
складається з земельної ділянки,
площею 6,29 га, яка надана для
сільськогосподарського використання і
знаходиться на території Котелевської
селищної ради Полтавської області, і
належала ОСОБА_3 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ПЛ №000916, виданого
Котелевською селищною радою від 11.01.1999
року. Для належного оформлення своїх
спадкових прав позивачка звернулася до
Котелевської державної нотаріальної
контори. Відповідно до постанови про
відмову у вчиненні нотаріальних дій
від 22.03.2014 року, позивачці відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку площею 2,1002 га, яка
належала ОСОБА_2 Підставою відмови,
стало те, що свідоцтво про право на
спадщину за законом від 17.10.2008 року на
ім’я ОСОБА_2 видано на 1/3 частку
земельної ділянки загальною площею 6,29
га, а Державний акт на право власності
на землю серії ЯЗ №175078, вже був виданий
на цілу земельну ділянку, площею 2,1002
га, Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред’явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Позивачка ОСОБА_1 у попереднє судове
засідання не з’явилась, про час і місце
розгляду справи повідомлена в
установленому законом порядку.
Позивачка надала суду заяву, в якій
заявлені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, та просять справу
розглянути без її участі.

Відповідач – Котелевська селищна рада
Полтавської області подала до суду
письмову заяву, в якій позовні вимоги
позивачки визнає в повному обсязі та
просить розглянути справу у судовому
засіданні без участі представника
відповідача. Наслідки визнання позову,
передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України,
відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача - Відділ Держкомзему у
Котелевському районі Полтавської
області, подав до суду письмове
клопотання про розгляд справи без
участі їхнього представника,
заперечень з приводу заявлених
позовних вимог не надав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача – представник
Котелевської державної нотаріально
контори подав до суду письмове
клопотання про розгляд справи без його
участі. Проти задоволення позовних
вимог заперечень не надав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року N 2 “Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції”, у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону й не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Визнання відповідачем пред’явленого
позову є безумовним, не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб. Наслідки визнання
позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України
відповідачам відомі та зрозумілі.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацією речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов, якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від
18.12.90 N 561-XII передбачено, що право
власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного
кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право
власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів. Форми державних актів
затверджуються Верховною Радою
України.

Постановою Верховної Ради Української
РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних
актів на право власності на землю і
право постійного користування землею»
затверджено форми державних актів:- на
право колективної власності на землю;-
на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою» (із відповідними
змінами) встановлено, що раніше видані
(до набрання чинності цією постановою)
державні акти на право приватної
власності на землю, державні акти на
право власності на землю залишаються
чинними і підлягають заміні у разі
добровільного звернення громадян або
юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної
власності на землю, видані у період дії
Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є
чинними правовстановлювальними
документами, що підтверджують права
власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до переконання про наявність
законних підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, ч.4 ст.174, ч.2
ст.197, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК
України, ст. 81 Земельного кодексу
України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу
УРСР від 18.12.1990 року, постановою
Верховної Ради Української РСР від
13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів
на право власності на землю і право
постійного користування землею»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм
державного акта на право власності на
земельну ділянку та державного акта на
право постійного користування
земельною ділянкою»,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Котелевської селищної
ради Полтавської області про визнання
в порядку спадкування права власності
на земельну ділянку, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
– Відділ Держземагенства у
Котелевському районі Полтавської
області, Котелевська державна
нотаріальна контора, задоволити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності порядку спадкування за
законом, на земельну ділянку площею 2,1002
га, яка надана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташована на території Котелевської
селищної ради Полтавської області і
належала на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЯЗ №175078, виданого Котелевською
районною державною адміністрацією
Полтавської області від 19.02.2009 року,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №02, ОСОБА_2,
який помер 17 червня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Котелевський районний суд Полтавської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя