ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Сухомлінов С.М.

секретаря -
Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УКРМЕДПРОМ» і Дочірнього
підприємства «Межиріцький вітамінний
завод» Державної акціонерної компанії
«УКРМЕДПРОМ», третя особа - директор ДП
«Межиріцький вітамінний завод» ДАК
«УКРМЕДПРОМ» Новіков Сергій
Алійович про визнання наказу про
звільнення незаконним та поновлення на
роботі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання наказу про звільнення
незаконним та поновлення його на
роботі на посаді директора Дочірнього
підприємства «Межиріцький вітамінний
завод» ДАК «Укрмедпром».

В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги і просив стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 15520,46 грн. та 15000,00 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що відповідач ПАТ
«УКРМЕДПРОМ» незаконно 28.07.2014р.
звільнив його з роботи згідно п.11,26
Контракту, не врахувавши положення ч. 3
ст. 40 КЗпП України, відповідно якого не
допускається звільнення працівника в
період тимчасової непрацездатності,
чим порушив трудові права позивача та
завдав йому моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, а представник
відповідачів позов не визнав і
стверджував, що позивач був звільнений
з роботи законно, а тому підстав для
поновлення його на роботі не вбачає.

Третя особа Новіков С.А. в своїх
запереченнях на позовну заяву просив в
задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає необхідним позов задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з наказу (а.с.89), контракту
(а.с.90-96) та пояснень позивача, останній
з 11.03.2014р. був призначений на посаду
директора Дочірнього підприємства
«Межиріцький вітамінний завод» ДАК
«Укрмедпром», а наказом № 6-ДП (а.с. 15)
позивача було звільнено з займаної
посади та припинено укладений з ним
контракт за п. 8 ст. 36 КЗпП України (на
підставі передбаченій контрактом) з
28.07.2014р.

Згідно довідки та листка
непрацездатності (а.с.23,103), позивач з
25.07.2014р. знаходився на амбулаторному
лікуванні до 06.08.2014р.

Згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою
припинення трудового договору є
підстави, передбачені контрактом.

Укладеним між позивачем і відповідачем
ПАТ «Укрмедпром» контрактом була
передбачена можливість звільнення
керівника з посади з ініціативи органу
управління майном до закінчення дії
цього контракту. Підстави для
звільнення були визначені п. 26 цього
Контракту, але в наказі про звільнення
відповідачем не були вказані конкретні
підстави.

Представник відповідачів в своїх
поясненнях посилався на той факт, що
позивач допустив невиконання
підприємством зобов'язань перед
бюджетом і затримки виплати заробітної
плати працівникам.

Разом з тим, з довідки про фінансовий
стан (а.с.137) підприємства вбачається, що
на ДП «Межиріцький вітамінний завод»
станом на 31.03.2014р. вже існувала
заборгованість перед бюджетом та
заборгованість по заробітній платі,
яка за період роботи позивача
директором частково зменшилась. Крім
того цей факт підтвердила свідок
ОСОБА_4 яка працювала на ДП
«Межиріцький вітамінний завод» в
період з березня по липень 2014р.

Враховуючи те, що відповідачем в наказі
не вказані конкретні підстави для
звільнення позивача, а представником
відповідачів не представлено належних
доказів порушення позивачем умов
контракту, то наказ про звільнення
ОСОБА_2 суд вважає незаконним, а позивач
підлягає поновленню на роботі.

При цьому суд не приймає тверджень
позивача про незаконність звільнення
через порушення відповідачем вимог ч. 3
ст. 40 КЗпП України.

Суд вважає, що між сторонами виник спір
із приводу припинення трудового
договору з позивачем з підстав,
передбачених контрактом - п. 8 ст. 36 КЗпП
України, а не у зв'язку зі звільненням
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, а тому норми
ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці
правовідносини не поширюються.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави з
роботи, робітника повинно бути
поновлено на роботі органом, який
розглядає спір, а при винесенні рішення
про поновлення на роботі, орган який
розглядає спір одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Оскільки порушене право позивача
підлягає захисту шляхом поновлення на
роботі, то з відповідача підлягає
стягненню середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 28.07.2014р.

Враховуючи те, що середньоденний
заробіток позивача складав 250,33 грн., а
кількість робочих днів вимушеного
прогулу складає 73 (з 07.08.2014р. по 19.11.2014р.),
то розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, який підлягає
стягненню з відповідача, складає (250,33
грн. х 73 днів =) 18274,09 грн. (а.с. 105).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Оскільки позивач був незаконно
звільнений з роботи і більш як 3 місяці
не працює, то таке порушення його
законних прав призвело до моральних
страждань і вимагає від позивача
додаткових зусиль для організації
свого життя.

При визначенні розміру моральної
шкоди, суд приймає до уваги глибину
душевних страждань позивача і ступінь
вини відповідача в заподіянні
моральної шкоди. Крім того, враховуючи
вимоги розумності і справедливості,
суд вважає необхідним стягнути з
відповідача ПАТ «Укрмедпром» - 2000 грн.
моральної шкоди, а в решті вимог в цій
частині слід відмовити за
необґрунтованістю.

Вирішуючи позов таким чином, суд згідно
вимог ст. 88 ЦПК України, вважає
необхідним стягнути з обох
відповідачів на користь позивача
понесенні останнім судові витрати по
оплаті судового збору (а.с.27) і витрати
по оплаті юридичної допомоги (а.с.111-114)
(2450 грн.+121,80 грн.)/2, а всього по 1285,90 грн. з
кожного.

Витрати по оплаті юридичної допомоги
адвоката ОСОБА_5 (а.с.147) суд не приймає,
оскільки позивачем не надано доказів
належного розрахунку цих витрат.

Крім того, з відповідачів підлягають
стягненню на користь держави судові
витрати по оплаті судового збору за
розгляд майнових і немайнових вимог
позивача, який за законом звільнений
від їх оплати. Враховуючи те, що ці
вимоги задовольняються судом з
відповідачів підлягає стягненню по 243,60
грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.60, 88, 209-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 6-ДП від
28.07.2014р. Генерального директора ПАТ
«Укрмедпром» про звільнення директора
Дочірнього підприємства «Межиріцький
вітамінний завод» ОСОБА_2 і припинення
укладеного з ним контракту.

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора
Дочірнього підприємства «Межиріцький
вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром».

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
Дочірнього підприємства «Межиріцький
вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром» -
18274 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят
чотири) грн.09 коп. заборгованості за
вимушений прогул.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ДАК
«Укрмедпром» 2000 (дві тисячі) грн.
моральної шкоди.

Стягнути на користь держави з
Дочірнього підприємства «Межиріцький
вітамінний завод» і ДАК «Укрмедпром»
по 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
судових витрат з кожного.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з
Дочірнього підприємства «Межиріцький
вітамінний завод» і ДАК «Укрмедпром»
по 1285 (одній тисячі двісті вісімдесят
п'ять) грн. 90 коп. судових витрат з
кожного.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на
роботі на посаді диретора Дочірнього
підприємства «Межиріцький вітамінний
завод» ДАК «Укрмедпром» підлягає
негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів до Апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва.

СУДДЯ :
С.М.Сухомлінов