Ухвала

іменем україни

17 грудня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 14 серпня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року публічне акціонерне
товариство «Кредобанк» (далі - ПАТ
«Кредобанк») звернулося до суду із
указаним позовом та, враховуючи
збільшення позовних вимог, просило
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором у сумі 1 412 704 грн
49 коп.

На обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначило, що 29 лютого 2008
року між сторонами у справі було
укладено кредитний договір строком до
28 лютого 2023 року, відповідно до умов
якого відповідач отримав кредит в сумі
99 000 доларів США, проте взятих на себе
договірних зобов'язань за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконує, останній платіж зі сплати суми
основного боргу здійснив у травні 2008
року, а за сумою відсотків у січні 2010
року, внаслідок чого в останнього
утворилася заборгованість, яку позивач
просив стягнути.

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 02 липня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 14 серпня 2014
року скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Кредобанк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 1 412 704 грн 49
коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Рівненської області від 14 серпня 2014
року та залишити в силі рішення суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
недоведеності позовних вимог, оскільки
позивач не надав суду оригіналу
кредитного договору, а надана банком
фотокопія вказаного договору є
нікчемним правочином.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
наявними в матеріалах справи
документами підтверджується факт
укладення між сторонами кредитного
договору, отримання відповідачем
кредитних коштів в сумі 99 000 доларів США
та не виконання останнім взятих на себе
договірних зобов'язань.

Такі висновки суду апеляційної
інстанції є правильними, відповідають
фактичним обставинам справи, наданим
сторонам доказам, до яких правильно
застосовано норми права.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 29 лютого 2008 року між ПАТ
«Кредобанк» та ОСОБА_3 дійсно було
укладено кредитний договір строком до
28 лютого 2023 року, відповідно до умов
якого відповідач отримав кредит у сумі
99 000 доларів США.

Факт укладення між сторонами
кредитного договору підтверджено
наявними у матеріалах справи доказами,
а саме: заявою на ім'я директора
Рівненської філії ПАТ «Кредобанк» від
14 серпня 2008 року, заявою від 22 листопада
2010 року про реструктуризацію боргу та
зміну поручителя, заявою ОСОБА_3 від 29
лютого 2008 року на надання згоди на
передачу своєю дружиною ОСОБА_4 в
іпотеку об'єкта незавершеного
будівництвом житлового будинку та
земельної ділянки на забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, меморіальним ордером від 29
лютого 2008 року (а. с. 210, 211, 226-228, 229). Крім
того, відсутність заперечення самого
позичальника щодо отримання коштів та
часткове їх повернення також
підтверджує факт укладення кредитного
договору від 29 лютого 2008 року.

Відповідач взятих на себе договірних
зобов'язань за вказаним кредитним
договором належним чином не виконує,
останній платіж зі сплати суми
основного боргу здійснив у травні 2008
року, а за сумою відсотків - у січні 2010
року, що підтверджується розрахунком
банку.

З огляду на вищевикладене апеляційний
суд дійшов вірного висновку, що
відсутність оригіналу кредитного
договору не може свідчити про його
нікчемність.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

При вирішенні позовних вимог ПАТ
«Кредобанк» судом апеляційної
інстанції правильно визначено
характер правовідносин між сторонами
та застосовано норми матеріального
права, що їх регулюють, повно і всебічно
досліджено матеріали справи та надано
оцінку доводам сторін.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування
апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Перевіривши
доводи касаційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про її
відхилення та залишення без змін
рішення апеляційного суду Рівненської
області від 14 серпня 2014 року, оскільки
воно є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для
встановлення неправильного
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 14 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

В.М.
Колодійчук

І.М.
Фаловська