АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Головуючий І інстанції - Попрас В.О.
Провадження: 22-ц/790/6302/14
Головуючий інстанції - Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Коровіна С.Г.,
Овсяннікової А.І.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова на рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 05 серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яна» про визнання
права власності на витребування майна
з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року позивач звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що вона, як
підприємцем, останні декілька років
провадила підприємницьку діяльність
(вид - парикмахерські та косметологічні
послуги, тримала салон) в буд. АДРЕСА_1
займала приміщення, розташовані на
першому поверсі. Про те, що приміщення
продані ОСОБА_6 її не повідомив, тому
вона й далі продовжувала
використовувати орендовані приміщення
для своєї підприємницької діяльності.

Дізнавшись про те, що вона провадить
діяльність в придбаному новим
власником приміщенні в буд. АДРЕСА_1,
новий власник ОСОБА_5 дозволив й надалі
на тих же орендних умовах провадити
підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4
Будь-яких зауважень чи попереджень про
розірвання орендних домовленостей
взаємовідносин ФОП ОСОБА_4 від ОСОБА_5
не отримувала.

Зазначала, що 06.03.2013 p., коли вона
знаходилась за межами м. Харкова та
Харківської області, до її салону, що
знаходився в буд. АДРЕСА_1, прийшли
працівники УПМ ДПС у Харківській
області та здійснили виявлення, опис та
вилучення меблів та обладнання
(перукарського устаткування, різних
косметологічних програм тощо), яке
належить ФОП ОСОБА_4

Як стало згодом відомо, до органів ДПІ
звернувся ОСОБА_5 з проханням вивезти
майно (речі по підприємницькій
діяльності - салону), які знаходяться в
його приміщення та невідомо кому
належать.

З листа Державної податкової служби у
Харківській області від 29.04.2013 р. і
15.05.2013 р. та листа відділу внутрішньої
безпеки при ДПС у Харківській області
від 20.05.2013 р. стало відомо, що з питань
повернення майна потрібно звертатися
до ДПІ у Київському районі м. Харкова,
оскільки майно знаходиться у них за
ознаками безхазяйного.

З травня 2013 року ОСОБА_4 неодноразово
зверталася до ДПІ у Київському районі
м. Харкова з вимогою повернути їй
вивезене майно, та отримували відписки,
які не містили інформації щодо відмови
у передачі їй цього майна або ж
інформації про те, де та коли вона зможе
отримати вилучені в неї речі.

На теперішній час вона так і не
отримала від відповідачів свої речі,
які було вивезено з приміщення в
АДРЕСА_1, що завдає їй шкоди. Факт
приналежності вилученого 06.03.2013 р.
майна з приміщення АДРЕСА_1, як і факт
оренди зазначеного приміщення,
підтверджується видатковими
накладними, аудиторським звітом.

Просила визнати за нею право власності
на рухоме майно (обладнання,
устаткування, матеріали-краски, маски
тощо, що використовувалось для
підприємницької діяльності ОСОБА_4),
вилучене з приміщення будинку АДРЕСА_1,
та передане Державною податковою
інспекцією у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області за договором про зберігання
безхазяйного майна від 06.03.2013 р.
відповідачам ТОВ «Яна» та ОСОБА_5;
витребувати у відповідачів на користь
позивачки (обладнання, устаткування,
матеріали-краски, маски тощо, що
використовувалось для підприємницької
діяльності ОСОБА_4) в натурі, перелічене
в акті №1/13 та акті №2/13 опису та
попередньої оцінки майна з ознаками
безхазяйного від 06.03.2013 p., договорі № 1
та договорі № 2 про зберігання
безхазяйного майна від 06.03.2013 р.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 05 вересня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4
право власності на рухоме майно
(обладнання, устаткування,
матеріали-краски, маски тощо, що
використовувалось для підприємницької
діяльності ОСОБА_4), вилучене з
приміщення будинку АДРЕСА_1, та
передане ДПІ у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області 06.03.2013 р. за договором про
зберігання безхазяйного майна від
06.03.2013 p. ТОВ «Яна» та ОСОБА_5 Витребувано
у відповідачів на користь ОСОБА_4 майно
(обладнання, устаткування,
матеріали-краски, маски тощо, що
використовувалось для підприємницької
діяльності ОСОБА_4) в натурі, перелічене
в акті №1/13 та акті №2/13 опису та
попередньої оцінки майна з ознаками
безхазяйного від 06.03.2013 p., договорі № 1
та договорі № 2 про зберігання
безхазяйного майна від 06.03.2013 р.
Стягнуто з ДПІ у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області, ОСОБА_5, ТОВ «Яна» з кожного на
користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
1147 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ДПІ у
Київському районі м. Харкова подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. В обґрунтування
скарги зазначає, що дії Державної
податкової служби у Харківській
області по опису і попередній оцінці
майна з ознаками безхазяйного за № 1/13,
2/13 від 06.03.2013 р. складені на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законодавством України.
Судами першої та другої інстанцій
адміністративного суду по справі №
820/7943/13-а досліджені документи, які
надавались ОСОБА_4 до податкових
органів та до суду не підтверджують
право власності ОСОБА_4 на вилучені
матеріальні цінності. Вважає, що
Експертний висновок «Про право
власності на майно», який надано
позивачем до суду є неналежним доказом,
а тому він не може бути врахований при
прийнятті рішення. Позивачем не додано
жодного належного доказу на
підтвердження права власності на
матеріальні цінності, які вилучені
06.03.2013 р. працівниками УПМ ДПС у
Харківській області з приміщень буд.
АДРЕСА_1, а також не надано документи
щодо підтвердження правових підстав
знаходження «нібито належного майна
ОСОБА_4» за вказаною адресою, в
приміщенні, яке належить ОСОБА_5

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ст.317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 320 ЦК України власник
має право використовувати своє майно
для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним, що
передбачено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що в період з
15.06.2009 р. приміщення в буд. АДРЕСА_1
орендувались позивачкою, яка
здійснювала в них підприємницьку
діяльність, а саме проводила оптову та
роздрібну торгівлю косметичними та
парфумерними товарами, надані
позивачкою докази, підтверджують, що
вилучені 06.03.2013 р. працівниками УПМ ДПС
у Харківській області
товарно-матеріальних цінностей
(численні меблі, обладнання,
комп'ютерна техніка, косметична вироби
тощо), належать саме їй.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що згідно
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця 25.12.2002 р.
ОСОБА_4 зареєструвала свою
підприємницьку діяльність.

Для здійснення підприємницької
діяльності 15.06.2009 р. позивач уклала
договір оренди нежитлових приміщень
1-го поверху літ.«А-3» загальною площею
224,7 кв.м, що розташовані в буд. АДРЕСА_1,
та належали ОСОБА_6 /т. 1 а.с.91-92/.

Згідно акту прийому передачі майна від
15.06.2008 р. вказані нежитлові приміщення
передані в користування позивачу /т. 1
а.с.93/.

Як вбачається з свідоцтва платника
єдиного податку Серія НОМЕР_1 фізична
особа - підприємець ОСОБА_4 в 2012 році
здійснювала свою підприємницьку
діяльність, а саме проводила оптову та
роздрібну торгівлю косметичними та
парфумерними товарами за адресою:
АДРЕСА_1 /т. 1 а.с.33/.

Як встановлено судом першої інстанції
та судом апеляційної інстанції при
розгляді адміністративного позову
ОСОБА_4 до ГУ Міндоходів у Харківській
області, Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити дії - 28.02.2013 р. до
Управління податкової міліції ДПС
України в Харківській області надійшло
звернення ОСОБА_5, який повідомив, що в
нежитловому приміщенні 1-го поверху
літ.«А-3» площею 224,7 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, власником якого він є згідно
договору купівлі-продажу від 15.02.2012 p.,
зберігаються парфумерні та косметичні
вироби невстановлених осіб, які
спричиняють незручності йому як
власнику приміщення в здійсненні
господарської діяльності. В ході
розгляду звернення працівниками
податкової міліції було опитано
нинішнього та попереднього власників
приміщення, які вказали, що власник
майна, яке знаходиться в приміщенні,
невідомий.

При виїзді встановлено, що у вказаному
нежитловому приміщенні знаходиться
вітрина з парфумерними і косметичними
виробами та шість дверей, які опечатані
власником ОСОБА_5 Працівниками
Управління податкової міліції ДПС
України у Харківській області вилучено
товарно-матеріальні цінності (численні
меблі, обладнання, комп'ютерну техніку,
косметичні вироби тощо), які
знаходилися в нежитловому приміщенні
1-го поверху №1, III, 1-13, 15-19 в літ. «А-3»,
площею 224,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами обстеження складено 2
акта опису і попередньої оцінки майна з
ознаками безхазяйного від 06.03.2013 р. за
№1/13 та № 2/13.

Матеріальні цінності, описані по акту
№1/13 від 06.03.2013 p., передані на
відповідальне зберігання ОСОБА_5,
описані по акту №2/13 від 06.03.2013 p.,
передані на відповідальне зберігання
ТОВ «Яна» /т. 1 а.с.98-99/..

З листів Державної податкової служби у
Харківській області від 29.04.2013 р. і
15.05.2013 р. та листа відділу внутрішньої
безпеки при ДПС у Харківській області
від 20.05.2013 р. позивачці стало відомо, що
з питань повернення майна потрібно
звертатися до ДПІ у Київському районі
м. Харкова, оскільки описане майно
постановлено у них на облік як таке, що
має ознаки безхазяйного /а.с.7-12/.

На теперішній час позивач так і не
отримала від відповідачів свої речі,
які було вивезено з приміщення в
АДРЕСА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що
судами першої та другої інстанцій
адміністративного суду по справі №
820/7943/13-а документи, які надавались
ОСОБА_4 до податкових органів та до суду
не підтверджують право власності
ОСОБА_4 на вилучені матеріальні
цінності, не можуть бути взяті судом до
уваги.

Ухвалою Вищого Адміністративного суду
України від 17.09.2014 року постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
та ухвалу Харківського Апеляційного
Адміністративного суду від 27.11.2013 року
по справі № 820/7943/13-а скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції /т. 2 а.с. 38-41/.

Крім того, судова колегія враховує, що
незалежно від того чи були дії
працівників ДПІ здійснені у
відповідності з діючим законодавством
позивач довела своє право власності на
спірне майно. У той же час доказів на
спростування доводів позивача
відповідачі не надали.

Доводи апелянта про те, що Експертний
висновок «Про право власності на
майно» від 21.10.2013, є неналежним доказом,
оскільки даний експертний висновок
підписаний директором АФ
«Бізнес-Аудит» ОСОБА_7 та начальником
юридичного департаменту АФ
«Бізнес-Аудит» ОСОБА_8, які згідно
доданих копій документів не мають
кваліфікації судового експерта є
помилковими.

Експертний висновок аудиторської
фірми «Бізнес - аудит» «Про право
власності на майно» від 21.10.2013 року
проведений на підставі Закону України
«Про аудиторську діяльність»
відповідно до ст.ст. 3, 4 якого аудит
здійснюється незалежними особами
(аудиторами), аудиторськими фірмами,
які уповноважені суб'єктами
господарювання на його проведення.
Аудит може проводитися з ініціативи
суб'єктів господарювання.

Перелік послуг, які можуть надавати
аудитори (аудиторські фірми),
визначається Аудиторською палатою
України відповідно до стандартів
аудиту.

Аудитором може бути фізична особа, яка
має сертифікат, що визначає її
кваліфікаційну придатність на заняття
аудиторською діяльністю на території
України.

Як вбачається з матеріалів справи до
експертного висновоку «Про право
власності на майно» додано копію
сертифіката аудитора НОМЕР_2 ОСОБА_7, що
визначає її кваліфікаційну
придатність на заняття аудиторською
діяльністю на території України /т. 1
а.с. 133-134/.

Посилання апелянта на те, що позивачем
не додано жодного належного доказу на
підтвердження права власності на
матеріальні цінності, які вилучені
06.03.2013 р. працівниками УПМ ДПС у
Харківській області за адресою:
АДРЕСА_1, а також не надано документи
щодо підтвердження правових підстав
знаходження «нібито належного майна
ОСОБА_4» за вказаною адресою, в
приміщенні, яке належить ОСОБА_5 є
безпідставними.

Факт належності позивачу вилученого
06.03.2013 р. майна з приміщення АДРЕСА_1, як
і факт оренди зазначеного приміщення,
підтверджується
бухгалтерсько-господарськими
документами ФОП ОСОБА_4 /т. 1 а.с.143-189/ та
висновком аудиторської фірми «Бізнес -
аудит» про право власності позивачки
ОСОБА_4 на майно, згідно якого ОСОБА_4
станом на 21.02.2013 р. на законних
підставах була власником усіх майнових
об'єктів (товарів і необоротних
активів), наведених в Додатку 1 /т. 1
а.с.113-134/.

Доказів, які б спростовали вказані
експертні висновки ДПІ у Київському
районі м. Харкова суду не надали.

Доказів того, що колишній власник
нежитлових приміщень в буд. АДРЕСА_1 -
ОСОБА_6 повідомляв позивачку про те, що
власником приміщень стала інша особа, а
також факт звернення до позивачки з
вимогою звільнити займані приміщення,
ні до суду першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції не надані.

Крім того, відповідно до акту опису і
арешту майна серія АА №752479 від 19.08.2010 p.,
складеного державним виконавцем
Київського ВДВС Харківського міського
управління юстиції, в ході проведення
виконавчих дій по примусовому
виконанню виконавчого напису
нотаріуса про звернення стягнення на
предмет іпотеки - нежитлові приміщення
площею 224,7 кв.м в буд. АДРЕСА_1, залишено
майно, що знаходиться в приміщенні 1-го
поверху літ.«А-3» та належить ОСОБА_4,
яка займає приміщення згідно договору
від 15.06.2009 р. /т. 1 а.с.94-95/.

Зазначене підтверджує, що в період з
15.06.2009 р. ФОП ОСОБА_4 здійснювала свою
підприємницьку діяльність в
нежитловому приміщенні в буд. АДРЕСА_1,
де зберігалось в тому числі майно, яке
належить позивачці, та
використовувалось для здійснення
підприємницької діяльності.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи, дав належну оцінку доказам,
висновки рішення районного суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Харкова від 05 серпня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -