У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Ставищенської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою
шляхом визнання недійсним державного
акта на право власності на земельну
ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення апеляційного суду
Житомирської області від 16
вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
усунути перешкоди у здійсненні його
права користування земельною ділянкою
шляхом визнання недійсним державного
акта на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,3054 га,
виданого 22 грудня 1995 року ОСОБА_6

В обґрунтування позову зазначав, що він
є власником будинку АДРЕСА_1. Рішенням
Ставищенської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області від 10 листопада 2005 року йому
передано у приватну власність земельну
ділянку розміром 0,09 га для
обслуговування житлового будинку за
вказаною адресою. Провівши обмір
земельної ділянки та отримавши
кадастровий план, він дізнався, що
розмір його земельної ділянки складає
0,0792 га, що на 0,0108 га менше від тієї, що
передана йому у власність. У той же час,
згідно з державним актом про право
власності на землю ОСОБА_6, спадкоємцем
якого є ОСОБА_5, земельна ділянка
останнього більше ніж на 0,01 га
накладається на його земельну ділянку.
Також позивач зазначав, що технічна
документація при складанні державного
акта на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_6 не виготовлялась, межі
земельної ділянки в натурі на
місцевості не встановлювалися та із
суміжними землекористувачами не
погоджувалися.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Попільнянського районного
суду Житомирської області від
18 березня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 16 вересня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю, виданий 22
грудня 1995 року на ім'я ОСОБА_6 на
підставі рішення Ставищенської
сільської ради № 9 від 15 грудня
1993 року, на земельну ділянку загальною
площею 0,3054 га для ведення особистого
підсобного господарства, яка
розташована на території с. Ставище.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та направити
справу на новий апеляційний розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. 118 ЗК України, п. 5
постанови Верховної Ради Української
РСР від 18 грудня 1990 року № 562 «Про
порядок введення в дію Земельного
кодексу Української РСР», п. 7
Перехідних положень ЗК України
2001 року.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити
оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 16 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник