Справа № 347/2170/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2414/2014
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Меленко О.Є.,
Фединяка В.Д.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 09
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог,
щодо предмета спору - ОСОБА_5,
Кобаківська сільська рада про визнання
недійсними правочинів, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог, щодо предмета спору
- ОСОБА_5, Кобаківська сільська рада про
визнання недійсними правочинів.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що із
оголошення Косівської районної газети
«Гуцульський край» вони дізналися про
втрату відповідачем свідоцтва на право
власності на житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1. Зі слів
позивачів, між всіма спадкоємцями
першої черги після смерті спадкодавця
ОСОБА_6 ніколи не було домовленостей, що
хтось із них буде оформляти свідоцтво
про право власності на спадкове
нерухоме майно, а тому вищезазначене
свідоцтво про право власності на
житловий будинок та інші - на земельну
ділянку, грошовий вклад вважають
незаконними і такими, що повинні бути
визнані судом недійсними. На думку
позивачів, ОСОБА_4 обманним шляхом та
таємно від позивачів, з порушенням,
традиційних принципів дотримання умов
домовленості сімейної наради, які мали
вигляд в контексті норм ч. 1 ст. 549 ЦК
України (ред. 1963 р.), що всі спадкоємці
фактично вступили в управління та
володіння спадковим майном, оформила
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 22.01.1998 серії ААІ № 738713, ААІ
№ 738799, ААІ № 738760. При цьому в порядку
норм ч. 1 ст. 553 ЦК України (в ред. 1963 р.)
позивачі не заявляли про свою відмову
від спадщини на користь відповідачки,
тому нотаріальні дії не можуть
вважатися правильними при оформленні
таких свідоцтв.

Просять визнати недійсними свідоцтва
про право власності на спадкове майно
за законом серії ААІ № 738713, ААІ № 738799,
ААІ № 738760 від 22.01.1998, видані ОСОБА_4
державним нотаріусом Косівської
державної нотаріальної контори.

Ухвалою Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 08
вересня 2014 року задоволено заяву
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення
позову (а.с. 5-6) та накладено арешт на
житловий будинок з належними до нього
будівельними спорудами, який
знаходиться по АДРЕСА_1; земельну
ділянку площею 0, 455 га (а.с. 14).

Ухвалою Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 09
жовтня 2014 року скасовано вищезазначені
заходи забезпечення позову (а.с. 50-51).

Рішенням Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 09
жовтня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання недійсними правочинів.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 оскаржили вказане
рішення в апеляційному порядку,
вважають його незаконним,
необґрунтованим, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права при неповному та
необ'єктивному дослідженні доводів
позовних вимог, що призвело до
неправильного вирішення справи. Зі
слів апелянтів, судом першої інстанції
не дано належної оцінки дій нотаріуса,
який, на їх думку, не мав права видавати
свідоцтво про право власності на
спадкове майно за законом не маючи
довідки про коло осіб, що відносяться
до першої черги та за відсутності заяв
позивачів про відмову від спадщини.

Просить скасувати рішення Косівського
районного суду Івано-Франківської
області від 09 жовтня 2014 року, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю, винести
окрему ухвалу щодо незаконності
оформлення та видачі нотаріусом
свідоцтв про право власності на
спадкове майно без довідки про коло
осіб спадкоємців першої черги за
законом та їх заяв про відмову від
спадщини.

Після оголошення перерви у підготовчій
частині судового засідання
представник апелянтів ОСОБА_7 в судове
засідання не з'явився, про причини суд
не повідомив. Апелянти також в судове
засідання не з'явились. У справі
достатньо даних про права і обов'язки
сторін щодо предмету спору.

Відповідач ОСОБА_4, її представник
ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9 проти
доводів апеляційної скарги заперечили
з огляду на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши пояснення відповідача, її
представника, третю особу,
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, між ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 18.06.1996 був укладений шлюб
відповідно до копії Свідоцтва про
укладення шлюбу № 16 від 18.06.1996 (а.с. 39).

Відповідно до копії Свідоцтва про
смерть від 22.03.1997 ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38).

Згідно копій свідоцтв про право на
спадщину за законом від 22.01.1998
вбачається, що спадкоємцем всього
належного померлому ОСОБА_6 майна є
його дружина - ОСОБА_4 (а.с. 7-9, 44-47).

Копією газети «Гуцульський край» від
01.08.2014 № 31 (1388) встановлено, що втрачене
свідоцтво на право власності на
житловий будинок ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) слід
вважати недійсним (а.с. 11).

Відповідно до копії Довідки № 1247 від
14.08.2014, виданої виконкомом Кобаківської
сільської ради Косівського району
Івано-Франківської області вбачається,
що після смерті ОСОБА_6 залишилися
спадкоємці першої черги, а саме: ОСОБА_4
- дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - син і
дочка ОСОБА_10 (а.с. 10).

Копією Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 06.09.2014
встановлено, що ОСОБА_4 є власником
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами загальною площею
41, 8 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м за
адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 30), що також
підтверджується копією Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 06.09.2014 (а.с. 31).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що у даному випадку відповідно до
приписів ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, який був
чинний до 2004 року, для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Судом вірно констатовано, що
саме цієї обставини і не було
підтверджено доказами всупереч
приписам ч. 3 ст. 10 ЦК УРСР, а тому
відповідно до ст. 553 ЦК УРСР (1963 року)
позивачі вважаються такими, що
відмовилися від спадкового майна після
смерті ОСОБА_6, оскільки не вчинили дій,
що свідчать про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду і приймає до уваги те, що
спадкодавець помер ще у 1997; свідоцтво
про право власності видано на ОСОБА_4 у
1998 році. У матеріалах справ відсутні
докази того, що позивачі мали
волевиявлення на прийняття спадщини,
яке є необхідним згідно з правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України в постанові від 6 лютого 2013 року
в справі № 6-167цс12. Про відсутність
такого волевиявлення вказала також і
третя особа ОСОБА_9, яка була
спадкоємцем першої черги.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, тому,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить відхилити, а рішення
суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 09
жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю.
Малєєв

Судді:
О.Є.
Меленко

В.Д.
Фединяк