АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/2813/14-ц
Головуючий у І інстанції
Провадження 22-ц/774/1743/к/14
Доповідач Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.
А.,

суддів - Грищенко Н. М., Турік В. П.

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Повалій
Олени Василівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 04
липня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Приватного акціонерного
товариства "Укренергоремонт" про
стягнення заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Приватного
акціонерного товариства
«Укренергоремонт» (далі - ПрАТ
«Укренергоремонт»), який у подальшому
уточнив. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що працював
начальником відділу маркетингу та
збуту на ПрАТ «Укренергоремонт» з
01.08.2012р. В зв'язку з заборгованістю по
виплаті заробітної плати більше 3-х
місяців, він був вимушений подати заяву
про звільнення. Наказом від 29.11.2013 року
був звільнений згідно п.1 ст.36 КЗпП
України. Однак, підприємство не в
повній мірі та не в установлені законом
строки розрахувалось із ним. Тому
просив суд зобов'язати відповідача
виплатити заборгованість по
персональній надбавці за вересень -
жовтень 2013 року у сумі 10956,67 грн.,
зобов'язати виплатити грошову
компенсацію за невикористані дні
додаткової щорічної відпустки за
ненормований робочий день в сумі 2652,37
грн., зобов'язати нарахувати та
виплатити середній заробіток за час
затримки при розрахунку в зв'язку з
звільненням, починаючи з 05.12.2013 року по
час фактичного розрахунку, виходячи з
середнього заробітку за один
календарний день у сумі 378,91 грн. та
грошову компенсацію за моральні збитки
у сумі 5000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПрАТ «Укренергоремонт» про стягнення
заробітної плати - відмовлено. Судові
витрати по справі компенсовано за
рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про задоволення позовних вимог. Вважає,
що суд першої інстанції не взяв до
уваги факт укладення трудового
договору між сторонами та не дослідив
Лист територіальної інспекції України
з питань праці у Дніпропетровській
області №100 від 20.01.2014 року, яким
встановлено факт порушення трудових
прав позивача. Посилання відповідача
на наказ 134/1 від 29.11.2013 року про
утримання з позивача персональної
надбавки є безпідставним, оскільки
зазначений наказ видано вже після
звільнення позивача, з суттєвими
порушеннями вимог трудового
законодавства, він оспорений у
судовому порядку та є недійсним, в
ньому містяться неправдиві відомості
щодо суми утриманої надбавки, які
спростовуються наданими відповідачем
у судове засідання доводами. Судом
безпідставно прийнято до уваги
пояснення відповідача щодо виплати
відшкодування за час затримки при
розрахунку при звільненні за період з
29.11.2013 року по 05.12.2013 року, оскільки
довідки про доходи позивача, надані
відповідачем, суттєво різняться, суд не
взяв до уваги відомості, які містяться
у довідці ПАТ КБ «ПриватБанк» про
нараховану позивачу затримку у виплаті
заробітної плати. Розрахунок середньої
плати, на який посилається суд,
проведено невірно, в той час як
розрахунок, проведений позивачем, є
правильним та обґрунтованим. Судом не
враховано припис територіальної
інспекції України з питань праці у
Дніпропетровській області про
необхідність забезпечення виплати
ОСОБА_2 компенсації за невикористані
дні додаткової щорічної відпустки за
ненормований робочий день та не
задоволено клопотання позивача про
витребування доказів з цього приводу.
Крім того, судом безпідставно
відмовлено у задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів 01 серпня 2012 року позивач
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу ПрАТ
«Укренергоремонт» на посаду
начальника відділу маркетингу та
збуту. Дана обставина підтверджена
Наказом про прийняття на роботу №УЄ -
0000018/к від 01.08.2012 року ( а.с. 47).

Наказом від 29.11.2013 року за №134/1
генеральним директором ПрАТ
«Укренергоремонт» ОСОБА_5 було
утримано з позивача ОСОБА_2 з
заробітної плати персональну надбавку
нараховану у жовтні 2013 року у сумі 5982,03
грн., у листопаді 2013 року у сумі 6055,00
грн., всього 12037,03 грн. в результаті
неякісного виконання останнім
службових обов'язків (а.с. 48).

Наказом №УЭ-000035/к від 29 листопада 2013
року позивача звільнено з підприємства
за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36
КЗпП України (а.с. 4).

Довідкою (на а.с. 50) підтверджується, що
02.12.2013 року та 05.12.2013 року ОСОБА_2 було
виплачено заборгованість по
заробітній плат , а саме:
заборгованість по заробітній платі за
серпень 2013 року - 7843,61 грн., за вересень
2013 року - 9040,91 грн., за жовтень 2013 року
1384,04 грн., розрахункова сума за листопад
2013 року склала 8144,10 грн., 22.01.2014 року
ОСОБА_2 було виплачено відшкодування за
час затримки розрахунку при звільненні
за період з 29 листопада 2013 року по 05
грудня 2013 року в сумі 296,17 грн.

Згідно довідки Криворізького міського
центру зайнятості (а.с. 113) ОСОБА_2 з 04
грудня 2013 року надано статус
безробітного.

Територіальною державною інспекцією
України з питань праці у
Дніпропетровській області було
проведено перевірку, за результатами
якої складено акт, зі змісту якого
убачається, що 15.01.2014р. проводилась
документальна, виїзна перевірка
додержання вимог трудового
законодавства у ПрАТ
«Укренергоремонт». Перевіркою було
виявлено порушення та був виданий
припис №04-05-98/08-02 на усунення виявлених
порушень. У строк до 15 лютого 2014 року
необхідно було письмово інформувати
про виконання вимог припису з наданням
підтверджуючих документів. За
інформацією вих. №185-14 від 24.02.2014р.
підприємством повідомлено про
виконання припису. Повторною
перевіркою встановлено: заробітна
плата за січень 2014 р. виплачена
одноразово 12.02.2014 р. (цех) та 17.02.2014 р.
(офіс), аванс за лютий 2014 р. не виплачено,
що порушує вимоги ст. 115 КЗпП України,
ОСОБА_6 нараховано та виплачено середню
заробітну плату за період затримки
остаточного розрахунку, але не
нараховано і не виплачено компенсацію
за невикористані дні додаткової
відпустки за ненормований робочий день
у період роботи на Підприємстві, що
порушує вимоги ст. 83 КЗпП України.

Територіальною державною інспекцією
України з питань праці у
Дніпропетровській області було
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 28.02.2014 р. стосовно
генерального директора ПрАТ
«Укренергоремонт» ОСОБА_5 та
Постановою № 04-05-98/39-07 про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до ст.188-6 КУпАП від 28.02.2014 р.,
накладено штраф у мінімальному розмірі
у сумі 850,00 грн. (а.с. 63).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності, оскільки при
звільненні позивача йому були
виплачені всі належні виплати, а усні
та письмові доводи, якими обґрунтовані
позовні вимоги, спростовуються
матеріалами справи та суперечать
чинному законодавству.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1
Закону України «Про оплату праці»
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

До структури заробітної плати входить
основна заробітна плата, це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм
праці (норми часу, виробітку,
обслуговування, посадові обов'язки).
Вона встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців. Додаткова заробітна
плата, це - винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи
та винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій та інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, до них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми (ст. 2 Закону України «Про оплату
праці»).

При прийнятті позивача на роботу
сторонами було обумовлено те, що
доплата (надбавка) до заробітної плати
у розмірі до 6055 грн. нараховується
персонально за розпорядженням
(наказом) генерального директора за
результатами роботи працівника, а
також можуть бути зняті чи не
нараховані його ж розпорядженням.

Як убачається з наказу генерального
директора ПрАТ «Укренергоремонт» № 134/1
від 29.11.2013 року в результаті неякісного
виконання начальником відділу
маркетингу та збуту ОСОБА_2 своїх
службових обов'язків з нього утримано з
нарахованої заробітної плати надбавку
до окладу за жовтень та листопад 2013
року в сумі 12037,03 грн.

Вказаний наказ є дійсним та позивачем
не оспорений, отже доводи апеляційної
скарги про помилковість висновку суду
щодо недоведеності позовних вимог в
цій частині на увагу не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність наказу про утримання з
позивача надбавки до окладу не можуть
бути взяті до уваги, оскільки дане
питання не було предметом розгляду у
суді першої інстанції.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. У разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Згідно із ст.117 КЗпП України, у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Згідно довідки, виданої ОСОБА_2 05.05.2014
року ПрАТ «Укренергоремонт» до
розрахункових сум входять: оклад 6150,00
грн., компенсація за невикористану
відпустку (10 календарних днів) в сумі
3789,10 грн., а також підтверджується, що
02.12.2013 року та 05.12.2013 року ОСОБА_2 було
виплачено заборгованість по
заробітній платі, а саме:
заборгованість по заробітній платі за
серпень 2013 року - 7843,61 грн., за вересень
2013 року - 9040,91 грн., за жовтень 2013 року
1384,04 грн., розрахункова сума за листопад
2013 року склала 8144,10 грн. Крім того, 22.01.2014
року ОСОБА_2 було виплачено
відшкодування за час затримки
розрахунку при звільненні за період з 29
листопада 2013 року по 05 грудня 2013 року в
сумі 296,17 грн. (а.с. 50).

Відповідно до Листа Міністерства праці
та соціальної політики України
№174/13/116-07 від 04.06.2007 р. «Пунктом 2 статті
8 Закону України "Про відпустки" 504/96-ВР
передбачено, що щорічна додаткова
відпустка за особливий характер праці
надається працівникам з ненормованим
робочим днем - тривалістю до 7
календарних днів згідно із списками
посад, робіт та професій, визначених
колективним договором, угодою.
Ненормований робочий день - це
особливий режим робочого часу, який
встановлюється для певної категорії
працівників у разі неможливості
нормування часу трудового процесу. У
разі потреби ця категорія працівників
виконує роботу понад нормальну
тривалість робочого часу (ця робота не
вважається надурочною). Міра праці у
даному випадку визначається не тільки
тривалістю робочого часу, але також
колом обов'язків і обсягом виконаних
робіт (навантаженням). Як компенсація
за виконаний обсяг робіт, ступінь
напруженості, складність і
самостійність у роботі, необхідність
періодичного виконання службових
завдань понад встановлену тривалість
робочого часу надається додаткова
відпустка до 7 календарних днів.
Додаткова відпустка за ненормований
робочий день надається пропорційно
часу, відпрацьованому на роботі,
посаді, що дають право на цю відпустку.
Конкретна тривалість щорічної
додаткової відпустки за особливий
характер праці встановлюється
колективним договором по кожному виду
робіт, професій та посад чи трудовим
договором залежно від часу зайнятості
працівника в цих умовах.

Додатком 2 до Колективного договору
«Укренергоремонт» визначено порядок
встановлення доплат працівникам
підприємства, пункт 2.2 цього Додатку
визначає, що доплата за роботу понад
законодавчо встановлений робочий час
при підсумованому обліку робочого часу
здійснюється щомісячно і визначається
як добуток фактично відпрацьованого
часу працівником за місяць,
коефіцієнта переробітку відповідного
графіка роботи і подвійної годинної
оплати праці працівника.

Додаток 6 до Колективного
договору «Укренергоремонт» визначає
перелік професій і посад, зайнятість в
яких дає право на щорічні додаткові
відпустки за ненормований робочий
день, в якому зазначено, що керівники
відділів (яким являється і позивач)
мають право на щорічні додаткові
відпустки до 7 календарних днів у
відповідності до ст.8 Закону України
«Про відпустки».

Таким чином, як законодавством так і
колективним договором передбачено
надання працівникам додаткової
відпустки до 7 календарних днів, яка
надається пропорційно часу,
відпрацьованому на роботі понад
робочого часу та кола обов'язків і
обсягів виконаних робіт
(навантаженням).

Відповідно до табелів обліку робочого
часу, в яких зазначений щоденний
відпрацьований позивачем час, його
робочі дні не перевищували восьми
годин. Докази про відпрацьовані
ненормовані чи надурочні дні позивачем
не надані. Як і докази того, що
додаткова відпустка позивача повинна
складати саме 7 днів.

Посилання позивача на те, що судом
взято невірний розрахунок
середньоденної плати також не
заслуговують, оскільки згідно
роз'яснень наданих у п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 13 від
24.12.99 року «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
при визначенні середньої заробітної
плати слід виходити з того, що в усіх
випадках, коли за чинним
законодавством вона зберігається за
працівниками підприємств, установ,
організацій, це слід робити відповідно
до Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними
змінами і доповненнями). Цей
нормативний акт не застосовується
лише тоді, коли середня заробітна
плата визначається для відшкодування
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
та призначення пенсії.

Порядок обчислення середньої
заробітної плати встановлений
Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року,
чинність якої поширюється на
підприємства, установи і організації
усіх форм власності.

Відповідно до розділу ІІ вказаної
постанови обчислення середньої
заробітної плати для оплати часу
щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають
дітей, або для виплати компенсації
за невикористані відпустки
провадиться виходячи з виплат за
останні 12 календарних місяців роботи,
що передують місяцю надання
відпустки або виплати компенсації за
невикористані відпустки.
Працівникові, який пропрацював на
підприємстві, в установі, організації
менше року, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
фактичний час роботи, тобто з першого
числа місяця після оформлення на
роботу до першого числа місяця, в якому
надається відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку. У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 8 зазначеної постанови,
середньоденна (годинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Пункт 4 передбачає, що при
обчисленні середньої заробітної
плати за останні два місяці, не
враховуються виплати за час, протягом
якого зберігається середній
заробіток працівника та допомога у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно взято розрахунок середньої
заробітної плати позивача за останні
два календарні місяці роботи, що
передують звільненню позивача, тобто,
за вересень та жовтень 2013 року, який
становить 278,50 грн. з розрахунку: 10861,18 : 39
= 278,50 грн. ( відпрацював 39 днів (17 + 22 = 39),
нараховано 10861,18 грн. заробітної плати
(4978,57 + 5882,61 = 10861,18)).

Доводи про безпідставність відмови у
задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки вимоги про
відшкодування моральної шкоди є
похідними від позовних вимог про
зобов'язання виплати заборгованості по
персональній надбавці, грошової
компенсації за невикористані дні
додаткової щорічної відпустки,
зобов'язання нарахувати та виплатити
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, та які
позивачем не доведені.

Інші доводи позивача колегія суддів до
уваги не сприймає, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці
і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
юридичного значення для вирішення
справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 04 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: