Номер провадження: 22-ц/785/9480/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є,

Кононенко Н.А.,

за участю: секретаря
Феленко В.В.,

представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Березівського районного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,

встановила:

06 червня 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк»), звернулось із позовом до
суду, в якому просили стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
б/н від 23 квітня 2007 р. в сумі 11 233 гривень
90 коп., та судовий збір в сумі 243 гривні 60
коп.. Також позивач просив розглядати
справу за відсутності представника
банку, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі і проти винесення
заочного рішення не заперечував.

Свої вимоги мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору б/н
від 23 квітня 2007 р. між ним та
відповідачем був укладений договір, за
яким відповідач отримав кредит у
розмірі 5000 грн. у виді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 26% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач не надавав банку своєчасно
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов, на яких надавався
кредит, внаслідок чого станом на 30
квітня 2014 року виникла заборгованість
в сумі 15 075 грн., яка за мінусом суми,
стягнутої за судовим наказом 4852,60 грн.,
склала 10222,76 грн., а також штраф у
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та
511,14 грн. (процентна складова), а всього
11233,90 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
просила суд відмовити у задоволенні
позову через закінчення строку
позовної давності на звернення до суду.

Свої доводи обґрунтовувала тим, що
дійсно отримала кредит у сумі 5 000 грн.
згідно договору від 23 квітня 2007 року.
Протягом 2007 року у неї виникла
заборгованість по кредиту, внаслідок
чого її платіжна картка була
заблокована і іншу картку вона не
отримувала.

Судовим наказом від 24 жовтня 2008 року,
виданим Березівським районним судом
Одеської області, з неї на користь ПАТ
«Приватбанк» було стягнуто
заборгованість у розмірі 4 852,60 грн., з
яких 3 643,18 грн. заборгованість за
кредитом, 1 209,42 грн. заборгованість за
відсотками за користування кредитом.

Більш ніяких стосунків з банком вона не
мала і оплати банку по кредитному
договору від 23 квітня 2007 року не
проводила.

Рішенням Березівського районного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» ставить питання про
скасування вищевказаного рішення та
ухвалення нового, яким їх позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги є обґрунтованими, однак позивач
пропустив трирічний строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом своїх прав без поважних
причин.

Враховуючи, що відповідач надала суду
заяву про застосування строків
позовної давності, суд у відповідності
до ст. 267 ЦК України вмотивовано
відмовив в позові саме з цих підстав.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Судом обґрунтовано встановлено і не
заперечується сторонами, що між ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого
являється ПАТ КБ «Приватбанк», та
відповідачкою ОСОБА_4 23 квітня 2007 року
був укладений кредитний договір, за
яким відповідач отримала кредит у
розмірі 5000 грн. у виді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 26% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач не виконувала
належним чином свої зобов'язання та не
дотримувалась терміну повернення
наданого їй кредиту, судовим наказом
від 24 жовтня 2008 року, виданим
Березівським районним судом Одеської
області, з неї на користь ПАТ
«Приватбанк» було стягнуто
заборгованість у розмірі 4 852,60 грн., з
яких 3 643,18 грн. заборгованість за
кредитом, 1 209,42 грн. заборгованість за
відсотками за користування кредитом.

Таким чином у жовтні 2008 року
заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ КБ
«Приватбанк» була стягнута судовим
рішенням, яким є судовий наказ.

Зазначені обставини обґрунтовано
встановлені судом, не заперечуються
сторонами і підтверджуються
матеріалами справи.

У відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Як вбачається із Кредитного договору,
строк його дій встановлений в 12
місяців.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку, що станом на 24
жовтня 2009 р., тобто через рік після
видачі судового наказу і при
відсутності жодної оплати по
кредитному договору, у позивача
виникло право на звернення до суду за
захистом своїх порушених прав в
частині невиконання відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору.

Таким чином, 24 жовтня 2010 року сплив
річний строк позовної давності на
пред'явлення банком до відповідача
вимог щодо неустойки, а 24 жовтня 2012 року
- сплив загальний трирічний строк
позовної давності на пред'явлення
вимог до відповідача по своїм
зобов'язанням по договору від 23 квітня
2007 року.

У відповідності до положень ст.267 ЦК
України заява про захист цивільного
права або інтересу має бути прийнята
судом до розгляду незалежно від спливу
позовної давності, яка застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмовлення у
позові.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 звернулась
до суду із заявою про застосування
строків позовної давності (а.с.35), та
враховуючи те, що позивач звернувся з
даним позовом 13.05.2014 року, суд
правомірно і обгрунтовано відмовив в
позові через пропуск позивачем строку
позовної давності.

При цьому судом обґрунтовано
зазначено, що позивач не надав суду
доказів поважності причин пропуску
позовної давності.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що відповідач
ОСОБА_4 21.12.2007 року уклала шлюб із
ОСОБА_5, після чого змінила прізвище на
«ОСОБА_4», що підтверджується копіями
свідоцтва про шлюб та її паспорта
громадянина України (а.с.60-62).

Крім того, слід зазначити, що у
відповідності до постанови державного
виконавця Горак І.В. про закінчення
виконавчого провадження від 14.11.2013
року, виконавче провадження з
примусового виконання судового наказу
про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«КБ «Приватбанк» боргу у сумі 4852,60 грн.
фактично виконане (а.с.64).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судова колегія зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Березівського районного суду
Одеської області від 02 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко