Провадження №2/193/371/14
Р І Ш Е Н Н Я

20 листопада 2014 року Софіївський
районний суд Дніпропетровської
області

в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Палій Л.Г.

особи, які беруть участь по справі

позивач ОСОБА_1

представник позивача
ОСОБА_2

відповідач
ОСОБА_3

представник відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Софіївка цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про повернення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2014 року до Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області звернулася позивач з
вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що 29 січня 2010
року за письмовим договором позики,
який було посвідчено приватним
нотаріусом Софіївського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_3 взяв
в борг у позивача в борг 3000 Євро, що
станом на день укладення договору було
еквівалентно 33602,00 грн., яку він повинен
був сплатити до 30 січня 2011 року.
До 30 січня 2013 року ОСОБА_3 борг не
повернув, а тому за взаємною згодою
вони продовжили дію договору позики на
2014 рік. За період з
2011 року по 2014 рік ОСОБА_3 повернув
ОСОБА_1 тільки частину боргу в розмірі
2200 Євро - 13 вересня 2012 року 800 Євро, 14
листопада 2013 року 1400 Євро.
На сьогоднішній
день ОСОБА_3 відмовляється повернути
борг повністю, мотивуючи ти, що курс
Євро піднявся по відношенню до курсу
гривні. Станом на 25 червня
2014 року відповідно до курсу Євро
встановленому Національним банком
України, борг в національній валюті
становить 129444,64 грн. (800*1618.0797 грн за 100
Євро= 12944,64 грн.).
Також вважає, що їй завдано моральної
шкоди неправомірною поведінкою ОСОБА_3

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 грошовий
борг в сумі 129445,64 грн., моральну шкоду в
сумі 12180 грн. а також судовий збір в
розмірі 487,20 грн. В
судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.
Відповідач та його представник проти
позову заперечують, вважають, що борг,
вказаний у договорі позики повернутий
позивачу повністю і будь-якої
заборгованості він не має.
Дослідивши
матеріали цивільної справи, беручи до
уваги доводи позивача та її
представника, не визнання позову
відповідачем та представником,
оцінивши зібрані докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до
положень статей 55, 124 Конституції
України та статті 3 ЦПК кожна особа має
право в порядку, встановленому
вказаним Кодексом, звернутися до суду
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Згідно ст..3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст.10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.
У відповідності до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за заявою осіб, зазначених у
п. 5 Цього кодексу в межах заявлених
ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі доказів.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
Під час розгляду даної цивільної
справи судом були створені всі умови
для реалізації прав та обов'язків
учасниками судового розгляду, у тому
числі й в частині подання ними доказів
та клопотань, проведення експертиз.
Як встановлено у
судовому засіданні та підтверджується
матеріалами справи 29 січня 2010 року за
письмовим договором позики, який було
посвідчено приватним нотаріусом
Софіївського районного нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_3 взяв в борг у позивача в борг 3000
Євро, що станом на день укладення
договору було еквівалентно 33602,00 грн.,
яку він повинен був сплатити до 30 січня
2011 року.
До 30 січня 2013 року ОСОБА_3 борг не
повернув, а тому за взаємною згодою
вони продовжили дію договору позики на
2014 рік. За період з
2011 року по 2014 рік ОСОБА_3 повернув
ОСОБА_1 тільки частину боргу в розмірі
2200 Євро - 13 вересня 2012 року 800 Євро, 14
листопада 2013 року 1400 Євро.
На сьогоднішній
день ОСОБА_3 відмовляється повернути
борг повністю, мотивуючи тим, що курс
Євро піднявся по відношенню до курсу
гривні. Станом на 25 червня 2014
року відповідно до курсу Євро
встановленому Національним банком
України, борг в національній валюті
становить 12944,64 грн. (800*1618.0797 грн за 100
Євро= 12944,64 грн.).
Відповідно до ст..1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
позикодавець передає у власність
другій стороні позичальникові грошові
кошти або інші речі визначені родовими
ознаками а позичальник зоов»язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Згідно
ст..1047 ЦК України договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.
Відповідно до
ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов»язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.
Відповідно ст..524 ЦК України
зобов»язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні,
також сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов»язання в
іноземній валюті.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст..625 ЦК
України. Стаття 625 ЦК України
передбачає, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов»язання,
на вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
За договором позики позивач
передав відповідачеві суму, про що
свідчить визнання відповідачем
отримання коштів в розмірі 3000 Євро,
отже, вказаний правочин, у розумінні ст.
1046 ЦК України, було укладено.
Однак до теперішнього
часу відповідач не повністю виконав
свої зобов'язання. Відповідно до ч.
1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Суд
критично ставиться до пояснень
відповідача щодо повної сплати суми
боргу а також відсотків, так як сплата
відсотків не передбачена договором
позики. Також згідно
висновку експерта від 23.09.2014 року
№58/06-294 (а.с.40-45) «В договорі позики від
29.01.2010 року могла мати місце зміна
первинного змісту документа шляхом
підчистки штрихів первинного запису
перед цифрою «4» в рукописному записі
«…400 євро получила», розташованому на
зворотній стороні даного договору.
Встановити зміст первинного запису не
вдалося зважаючи на повне видалення
поверхневого шару паперу з штрихами
первинного запису. Вирішити питання в
категоричній формі не вдалося зважаючи
на наявність пошкодження документа у
вигляді розриву паперу від нижнього
краю до запису «13.09.2012 р. 800 євро
получила», що ускладнило однозначну
оцінку виявлених ознак, оскільки вони
могли виникнути як в наслідок
підчистки, так і в результаті розриву
документа і деформації паперу Інших
змін первинного змісту документа під
час дослідження не виявлено».
Позивач в судовому
засіданні підтвердила той факт, що
дійсно перед цифрою «400» стояла 1, тобто
в загальній сумі відповідач сплатив
боргу в розмірі 2200 Євро, що спростовує
посилання відповідача на те, що він
сплатив 3200 Є, з яких 200 євро відсотками.

Суд вважає, що дані пояснення
відповідача та його представника є
спробою уникнути від виконання
зобов»язань, передбачених договором
позики та законом. Але також
суд, приймаючи до уваги, висновок
експерта в частині невизначеності
причини порушення поверхневого шару
паперу (підтертість чи дія часу) не
вбачає будь-яких підстав для
задоволення вимог позивач в частині
стягнення моральної шкоди, так як в
судовому засіданні не доведено які
саме моральні страждання та травми
вона перенесла.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.
У відповідності до ст. 79 ЦПК
України, судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи (витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;
витрати, пов'язані з проведенням огляду
доказів за місцем їх знаходження та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача).
Зважаючи на викладене,
слід стягнути з відповідача на користь
позивача, сплачений ним судовий збір у
розмірі 243,60 грн.
На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України
суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 грошовий борг в сумі 12944
(дванадцять тисяч дев»ятьсот сорок
чотири) грн.. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті
сорок три) грн 60 коп.

В іншій частині відмовити як
необґрунтованих.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення

Повний текст рішення виготовлено 26
листопада 2014 року

Суддя:
О.В. Шумська