У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
м. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Гримич М.К., Колодійчука В.М.
Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Національного медичного університету
ім. О.О. Богомольця, третя особа -
Козинська селищна рада Обухівського
району Київської області, про
зобов'язання усунути перешкоди у
користуванні майном, за зустрічним
позовом Національного медичного
університету ім. О.О.
Богомольця до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права постійного
користування та визнання недійсними
державних актів, третя особа -
Козинська селищна рада Обухівського
району Київської області, про визнання
права постійного користування та
визнання недійсними державних актів
про право власності на землю, за
касаційною скаргою Національного
медичного університету ім. О.О.
Богомольця на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 24
липня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 08 вересня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
звернулись до суду із зазначеним
позовом. Позовні вимоги мотивували тим,
що Рішеннями Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
від 31 травня 2010 року №№ 18/17 та 18/19 їм
було надано дозвіл на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність. На
підставі розроблених проектів
відведення з позитивними висновками
відповідних органів рішеннями 37 сесії 5
скликання Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
від 30 жовтня 2010 року №№ 5/11 та 5/12 було
затверджено проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок, передано
ОСОБА_3 у власність земельну ділянку
площею 1,6441 га, ОСОБА_4 - земельну ділянку
площею 1,7014 га.

У результаті поділу та зміни цільового
призначення земельних ділянок ОСОБА_3 є
власником земельної ділянки площею 0,80
га та земельної ділянки площею 0,8441 га,
розташованих у смт Козин Обухівського
району Київської області; а ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею 1,0
га та земельної ділянки площею 0,7015 га,
розташованих у смт Козин Обухівського
району Київської області.

Постановою Вищого господарського суду
від 01 жовтня 2010 року розпорядження
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області від 10
вересня 2002 року № 401 про затвердження
проекту відведення та надання
Національному медичному університету
ім. О.О. Богомольця в постійне
користування земельної ділянки площею
10,0 га було визнано недійсним, спірну
земельну ділянку повернуто до земель
запасу Козинської селищної ради.

Вказували, що у Національного
медичного університету
ім. О. О. Богомольця відсутні правові
підстави користуватися даними
земельними ділянками, однак він
користується ними до цього часу, у
зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги,
просили суд зобов'язати Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця повернути їм самовільно
зайняті земельні ділянки шляхом
звільнення від майна відповідача та
усунути перешкоди у користуванні ними
їх земельними ділянками шляхом
демонтажу частини металевого та
залізобетонного парканів, якими
відгороджено частину проїзду до
вказаних ділянок.

У жовтні 2013 року Національний медичний
університет ім. О.О.
Богомольця пред'явив зустрічний позов
про визнання за ним права постійного
користування розташованою на
території Козинської селищної ради
земельною ділянкою площею 10,0 га, а
також визнання недійсними державних
актів на право власності на землю
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посилаючись на те, що
вказана земля є частиною земельної
ділянки площею 10,0 га, яка знаходиться у
постійному користуванні університету.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року вказані позови об'єднані в одне
провадження.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 24 липня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 08 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано Національний медичний
університет ім.
О.О. Богомольця повернути ОСОБА_3
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 0,8000 га та площею 0,8441 га,
розташовані в смт Козин Обухівського
району Київської області, шляхом
звільнення від майна Національного
медичного університету ім. О.О.
Богомольця.

Зобов'язано Національний медичний
університет ім. О.О.
Богомольця повернути ОСОБА_4
самовільно зайняті земельні ділянки
площею 1,000 га та площею 0,7015 га,
розташовані в смт Козин Обухівського
району Київської області, шляхом
звільнення від майна Національного
медичного університету ім. О.О.
Богомольця.

Зобов'язано Національний медичний
університет ім. О.О.
Богомольця усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_3 земельною
ділянкою площею 0,8000 га, та площею 0,8441
га, розташовані в смт Козин
Обухівського району Київської області,
та ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 1,000
га, та площею 0,7015 га, розташовані в смт
Козин Обухівського району Київської
області, шляхом демонтажу трьох
крайніх секцій металевого паркану
(сітка рабиця на залізобетонних
стовпчиках) загальною довжиною 11, 93 м,
по вулиці Солов'яненка на перехресті з
провулком Дачним та залізобетонного
паркану (плити посекційні, бетонний
фундамент паркану, бетонні опори)
загальною довжиною 183,39 метра, уздовж
провулку Дачного від перехрестя з
вулицею Солов'яненка в смт Козин
Київської області, якими відгороджено
землі загального користування площею
0,0918 га, що є частиною проїзду.

У задоволенні зустрічного позову
Національного медичного університету
ім. О.О. Богомольця відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення, ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні первинного позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відмовити, а зустрічний позов
Національного медичного університету
ім. О.О. Богомольця задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи
первинний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову Національного медичного
університету ім. О.О.Богомольця, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, виходив з
того, що підстави для користування
Національним медичним університетом
ім. О.О. Богомольця спірною земельною
ділянкою відсутні з огляду на
наявність постанови Вищого
господарського суду України від 01
жовтня 2010 року, якою розпорядження
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області від 10
вересня 2002 року № 401 скасовано,
земельну ділянкою площею 10,0 га, яка
розташована на території Козинської
селищної ради Київської області,
повернуто до земель запасу Козинської
селищної ради.

Проте погодитись із такими висновками
судів попередніх інстанцій не можна.

Судом встановлено, що рішеннями
Виконавчого комітету обласної ради
депутатів трудящих від 07 вересня 1957
року № 640 та від 31 січня 1959 року № 85
Київському медичному університету,
правонаступником якого є Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця, відведено земельну ділянку
площею 5,5 га та 2,5 га під поширення
студентського спортивного табору за
рахунок державного лісового фонду та
сінокісних земель Обухівської
райконтори «Заготскотовідгодовлі» у
тимчасове користування на строк
існування табору з правом побудови
тимчасових споруд (а. с. 103, 167, т. 1).

Розпорядженням
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області від 10
вересня 2002 року № 401 Національному
медичному університету ім. О.О.
Богомольця було надано в користування
земельну ділянку площею 10,0 га, яка
розташована на території Козинської
селищної ради Київської області.

На підставі
зазначеного розпорядження 27 травня 2003
року Національному медичному
університету ім. О.О.Богомольця було
видано державний акт на право
постійного користування вказаною
земельною ділянкою (а. с. 92-93, т. 1).

Постановою Вищого господарського суду
України від 01 жовтня 2010 року зазначене
розпорядження було визнано недійсним,
а вказану земельну ділянку було
повернуто до земель запасу Козинської
селищної ради. Підставою для
задоволення позову було те, що
оспорюване розпорядження повинно
прийматись Козинською селищною радою,
а не Обухівською районною державною
адміністрацією.

Підстави та порядок примусового
припинення права власності на земельну
ділянку з 1 січня 2002 року визначені в
главі 22 ЗК України 2001 року. Ці норми
передбачають підстави припинення прав
(права власності та права користування)
на земельні ділянки як у добровільному,
так і у примусовому порядку, з
об'єктивних і суб'єктивних причин, а
також за наявності та за відсутності
вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права
користування земельною ділянкою
визначений у статті 141 ЗК України 2001
року і є вичерпним.

Так, підставами припинення права
користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування має право
прийняти рішення про припинення права
власності на земельну ділянку чи право
користування нею лише в порядку, з
підстав і за умов, передбачених
статтями 140-149 ЗК України 2001 року.

Разом з тим, задовольняючи первинний
позов, суд першої інстанції, з чим
погодився й суд апеляційної інстанції,
не взяв до уваги те, що Національний
медичний університет ім. О.О.
Богомольця користується зазначеною
земельною ділянкою на підставі рішень,
прийнятих у 1957-1959 роках, які не
скасовані.

Крім того, земельна ділянка в
установленому законом порядку у
користувача вилучена не була, підстави,
передбачені ст. 141 ЗК України, для
припинення права користування
Національним медичним університетом
ім. О.О. Богомольця відсутні.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (у
редакції, чинній на час ухвалення
рішення) право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Пункт 6 Перехідних положень ЗК України
визначає, що громадяни та юридичні
особи, які мають у постійному
користуванні земельні ділянки, але за
цим Кодексом не можуть мати їх на
такому праві, повинні до 1 січня 2008 року
переоформити у встановленому порядку
право власності або право оренди на
них.

Проте обов'язок переоформлення права
користування земельною ділянкою, який
міститься у п. 6 Перехідних положень ЗК
України, визнаний неконституційним на
підставі Рішення Конституційного Суду
України від 22 вересня 2005 року.

Разом з цим п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 02 квітня 2002 року
№ 449 "Про затвердження форми державного
акта на право власності на земельну
ділянку та державного акта на право
постійного користування земельною
ділянкою" встановлює, що раніше видані
державні акти на право приватної
власності на землю, державні акти на
право власності на землю, державні акти
на право власності на земельну ділянку
та державні акти на право постійного
користування землею залишаються
чинними і підлягають заміні у разі
добровільного звернення громадян або
юридичних осіб.

Отже, право постійного користування
земельною ділянкою, набуте
Національним медичним університетом
ім. О.О. Богомольця в установленому
законом порядку, не втрачається, а
зберігається до його належного
переоформлення.

Суд першої інстанції зазначені
роз'яснення не врахував, норми закону
до уваги не взяв та дійшов передчасного
висновку про задоволення вимог ОСОБА_3
і ОСОБА_4

Апеляційний суд, залишаючи рішення
суду першої інстанції без змін,
погодився з таким висновком суду
першої інстанції.

При цьому суди попередніх інстанцій,
ухвалюючи рішення, не встановили межі
земельних ділянок, чи входять земельні
ділянки, що належать позивачам за
первинним позовом, до земельної
ділянки площею 10 га, яка знаходиться у
користуванні Національного медичного
університету ім. О.О. Богомольця.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного
медичного університету ім.
О.О. Богомольця задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 24 липня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 08 вересня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
М.К. Гримич

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська