№ 233/6100/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2014 Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Малінова О.С.

при секретарі
Поварніциній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Костянтинівка справу за
заявою Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі ТВБВ №10004/043 філії -
Донецьке обласне управління АТ
«Ощадбанк» про виправлення помилки у
виконавчому листі та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання,-

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2014 року до суду надійшла
заява Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі ТВБВ №10004/043 філії -
Донецьке обласне управління АТ
"Ощадбанк" в якій заявник просить суд
виправити помилку у тексті виконавчого
листа, виданого Костянтинівським
міськрайонний судом Донецької області
по цивільній справі №2-1712/09, що була
допущена при його оформленні, а саме: у
графі "Строк пред'явлення виконавчого
листа до виконання" виправити дату на
16.04.2012р; поновити пропущений строк для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання по цивільній справі №2-1712/09
за позовом ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії - Пролетарське
відділення №5404 м. Донецька до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 06.04.2009р. судом
ухвалено рішення по справі, банк
неодноразово звертався до суду із
заявами про видачу копії рішення та
виконавчого листа. 23.11.2013р. позивач
отримав копію витягу з заочного
рішення суду та виконавчий лист, строк
пред'явлення якого зазначений до
16.04.2010р. Вважає, що такий строк мав бути
зазначений до 16.04.2012р., оскільки чинним
на час його видачі законодавством
встановлено трьохрічний строк
пред'явлення виконавчого листа до
виконання. Також, зазначає, що строк
пред'явлення цього листа до виконання
має бути поновленим, оскільки стягувач
неодноразово звертався до суду із
заявами про видачу такого листа, однак
отримав лише23.11.2013р. на його останню
заяву.

В судове засідання призначене на 21
листопада 2013 року заявник (стягувач) та
відповідач (божник) не з'явились, хоча
про час та місце судового слухання
повідомлені належним чином. Суд,
керуючись ч. 3 ст. 369 та ч. ч. 2 ст. 371 ЦПК
України вважає можливим розглянути
дану заяву без участі осіб, які беруть
участь у справі.

Вивчивши доводи заявника, оцінивши
докази, на які надані суду, оглянувши
матеріали цивільної справи №2-1712/09, суд
встановив наступні обставини справи та
відповідні до них правовідносини.

06 квітня 2009 року Костянтинівським
міськрайонний судом Донецької області
винесено рішення по справі №2-1712/09,
згідно якого вирішено зокрема стягнути
з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Державний
ощадний банк України" заборгованість
за кредитним договором у сумі 88 374,79
грн., відсотки за користування кредитом
у сумі 7 903,02 грн., пені в розмірі 583,66 грн.,
судові витрати в сумі 998, 61 грн., а разом
97 860,08 грн.

Згідно матеріалів цивільної справи
№2-1712/09, супровідним листом від 18.05.2009р.
судом направлено позивачу копію
рішення суду по справі за адресою, яка
вказувалась в позовній заяві.

07.11.2013р. до суду надійшла заява від ПАТ
"Державний ощадний банк України", в якій
позивач просить надіслати копію
рішення суду та виконавчий лист по
даній справі.

15.11.2013р. позивачу поштовим листом
направлено виконавчий лист та копію
судового рішення по зазначеній
цивільній справі за адресою, яка
вказувалась в позовній заяві та заяві
про видачу виконавчого листа. Як
вбачається із Рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення за №306, 25.11.2013р.
вказаний поштовий лист вручено за
довіреністю особі, яка зазначена як
"ОСОБА_2".

Будь-яких інших даних, про те, що
заявник звертався до суду із заявами
про видачу виконавчого листа матеріали
цивільної справи №2-1712/09 не містять.

Долучені до заяви докази, а саме заяви
про видачу виконавчого листа та
поштові повідомлення про їх вручення
(а.с. 4-16) суд до уваги не приймає з огляду
на наступне.

Частина 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заяви про видачу виконавчих листів
адресовані суду та поштові
повідомлення про їх вручення (а.с. 4-16)
суд визнає як неналежні докази по
справі, оскільки вони не містять
інформації про предмет доказування.
Зокрема, із вказаних доказів неможливо
встановити, що саме такого змісту
заяви, по даній справі, були надіслані
до суду у відповідну дату. Суду не
надано опис вкладення у цінний лист,
який міг би довести факт надсилання
заявником конкретного документу.
Поштові повідомлення про вручення
листа свідчить лише про факт отримання
листа, проте не містить інформації про
його вміст, що виключає можливість
віднесення таких доказів до належних
доказів по справі, а отже і позбавляє
суд права на встановлення цієї
обставини.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позивач з моменту винесення судом
рішення по справі (06.04.2009р.) по момент
надходження заяви про видачу
виконавчого листа (07.11.2013р.) не
звертався до суду із іншими заявами про
видачу виконавчого листа по справі
№2-1712/09. Відтак, його посилання на ці
обставини слід визнати безпідставними.

Інших поважних причин пропуску строку
на звернення до суду із заявою про
видачу виконавчого листа, які могли
послужити підставою для поновлення
строку у відповідності до вимог ч. 1 ст.
371 ЦПК України судом не встановлено, а
відтак у задоволенні вимог про
поновлення такого строку суд
відмовляє.

Щодо вимог заявника відносно наявності
помилки у виконавчому листі, суд
відзначає наступне.

Відповідно до вимог с. 1 ст. 369 ЦПК
України виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".

Закон України "Про виконавче
провадження" у статті 18 визначає, що у
виконавчому документі зазначається
зокрема строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Статтею 21 цього закону, у редакції
чинній на момент винесення судового
рішення, зазначалось, що виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки виконавчі
листи та інші судові документи -
протягом трьох років.

Статтею 22 цього закону, у редакції
чинній на момент видачі виконавчого
листа, визначалось, що строк
пред'явлення виконавчого документу
(виконавчого листа) становить один рік
з дня наступного після набрання
рішенням законної сили.

Вказані зміни в законі відбулись
внаслідок прийняття Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про виконавче провадження" та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)" №2677-VI від
04.11.2010р., який набрав чинності 09.03.2011р.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2677-VI визначено, що
виконавчі документи, видані до
набрання чинності цим Законом,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Однак цим Законом не врегульовано
питання про строк пред'явлення до
виконання виконавчих документів,
перебіг якого розпочався до 9 березня
2011 року, які станом на цю дату видані не
були, і яким є виконавчий документ
виданий судом по даній справ.

З огляду на неврегульованість цього
питання в Законі №2677-VI, суд визначаючи
строк пред'явлення виконавчого
документу виходить із загальних
положень про дію закону в часі та
принципів цивільного судочинства.

Так, одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, яка
визначена у ст. 11 ЦПК України, та
відповідно до якої, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Цей принцип знайшов своє відображення
у ч. 2 ст. 368 ЦПК України, яка врегульовує
питання видачі виконавчого листа.
Відповідно до цієї норми
процесуального закону, за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили, за заявою осіб, на користь яких
воно ухвалено, чи прокурора, який
здійснював у цій справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, видається один виконавчий лист.

Таким чином, видача виконавчого листа
судом, відбувається виключно на
підставі заяви особи, на користь якої
ухвалено судове рішення. Суд
позбавлений права видавати виконавчий
лист за власної ініціативи.

Як встановлено судом, виконавчий лист
по справі видано 15.11.2013 р. на підставі
відповідної заяви, яка надійшла до суду
07.11.2013р.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Отже, чинним законодавством на момент
вчинення такої процесуальної дії як
видача виконавчого листа було
визначено, що строк пред'явлення
виконавчого документа становить один
рік, а тому застосовувати норми
законодавства, які визначали цей строк
у три роки, згідно законодавства, яке
діяло на момент винесення судового
рішення - у суду не було підстав. Тому, у
виконавчому листі вказаний вірний
строк пред'явлення його до виконання в
один рік, так як саме такий строк був
встановлений законом на момент видачі
виконавчого листа.

З огляду на це не може бути задоволена
вимога про виправлення помилки у
виконавчому листі.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 58, 212, 368, 369, 371
Цивільного процесуального кодексу
України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі ТВБВ
№10004/043 філії - Донецьке обласне
управління АТ "Ощадбанк" про
виправлення помилки у виконавчому
листі та поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя