Справа № 703/4336/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого - судді
Манька М.В.

при секретарі
Пшенишній А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Великояблунівської сільської
ради Смілянського району, третя особа -
управління Держземагенства у
Смілянському районі, про визнання
недійсним рішення та визнання
недійсним державного акту,
встановлення меж земельних ділянок та
визнання права на приватизацію без
згоди суміжного землекористувача,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2, Великояблунівської сільської
ради, третя особа - управління
Держземагенства у Смілянському районі,
і просить визнати недійсним рішення
Великояблунівської сільської ради
Смілянського району Черкаської
області від 11 січня 1994 року № 15-21 та
рішення від 21 травня 2010 року № 21-6/V в
частині передачі ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,2500 га; визнати
недійсними державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 418701 від 05 липня 2010 року,
зареєстрований за № 80 та
державний акт серії ЯК № 418702 від 05
липня 2010 року, зареєстрований за №
79, видані на ім'я ОСОБА_2; визнати
за позивачем право на отримання у
власність земельної ділянки площею 0,2500
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та земельної ділянки площею
0,2627 га для ведення особистого
селянського господарства, які
знаходяться по АДРЕСА_1, без погодження
меж суміжного землекористувача з
ОСОБА_2, а також просить стягнути
понесені ним судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
він являється власником домоволодіння
АДРЕСА_1 з 2007 року, 10 жовтня 2012 року та 11
жовтня 2012 року рішеннями сесії
Великояблунівської сільської ради
Смілянського району за №№ 15-21 та 21-6/V,
відповідно, на підставі цих рішень йому
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 0,2627 га
у користування на умовах оренди
терміном на 49 років та земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,2500 га у приватну власність. Виділені
йому земельні ділянки є суміжними із
земельними ділянками, які належать на
праві приватної власності відповідачу.
Відповідач, приватизувавши ці суміжні
з ним земельні ділянки, без узгодження
з ним меж землекористування,
відмовляється підписати акт
узгодження зовнішніх меж
землекористування, мотивуючи тим, що
криниця, яка розташована в кінці
городу, належить відповідачу, і межа
повинна пролягати поза криницею - по
земельній ділянці, виділеній позивачу.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача - Великояблунівської
сільської ради - проти позовних вимог
заперечують повністю, посилаючись на
те, що підстави для визнання недійсними
вищевказаних рішень сільської ради та
державних актів відсутні.

Представник третьої особи вважає позов
надуманим, посилаючись на те, що
підстав для визнання недійсними
рішень сільської ради та державних
актів на право власності на земельні
ділянки немає.

В позові слід відмовити повністю з
наступних підстав.

ОСОБА_1 згідно з рішенням Смілянського
міськрайонного суду від 23 травня 2007
року є власником домоволодіння
АДРЕСА_1.

Рішенням Великояблунівської сільської
ради від 10 жовтня 2012 року за № 15-9/VI йому
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) у
користування, на умовах оренди
терміном 49 років, орієнтованою площею
0,33 га для ведення особистого
селянського господарства за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Великояблунівської сільської
ради від 11 жовтня 2012 року за № 15-6/VI
позивачу надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) у
приватну власність орієнтованою
площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач є власником земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,2500 га та земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,2317 га за адресою: АДРЕСА_2 на
підставі державних актів на право
власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 91 ЗК України власники
земельних ділянок зобов'язані, зокрема,
не порушувати права власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 погодили під
час розгляду справи межі суміжного
користування земельних ділянок, про що
відповідач ОСОБА_2 підписав акт
узгодження в натурі зовнішніх меж
землекористування позивача, тому в цій
частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд, розглядаючи справу, оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи той факт, що відповідач в
судовому засіданні погодив межі
землекористування, підписавши акт
погодження меж, що надає можливість
позивачу продовжити процедуру
приватизації виділеної йому у приватну
власність земельної ділянки та
оформлення оренди, суд вважає, що на
даний час ніщо не перешкоджає йому
звернутись в органи Держземагенства
для оформлення права власності чи
оренди на виділені йому земельні
ділянки.

Позивач не довів обставини та не надав
жодних доказів наявності підстав для
визнання рішень Великояблунівської
сільської ради від 11 січня 1994 року № 15-21
та від 21 травня 2010 року № 21-6/V, а також
державних актів серії ЯК № 418701 від 05
липня 2010 року, зареєстровано за №
80, та серії ЯК № 418702 від 05 липня 2010
року, зареєстровано за № 9,
недійсними, не вказав, яким саме чином
вони порушують його права.

За таких обставин суд вважає, що позов
необґрунтований та безпідставний, тому
в його задоволенні необхідно відмовити
повністю.

На підставі наведеного, ст. 377 ЦК
України, ст.ст. 91, 152, 155 ЗК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Великояблунівської сільської ради
Смілянського району, третя особа -
управління Держземагенства у
Смілянському районі, про визнання
недійсним рішення та визнання
недійсним державного акту відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуючий:
М.В.Манько