печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 грудня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Горкавої В.Ю.,

при секретарі -
Липській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк"

- про визнання кредитного договору
№193-013/ФКВІП-08 від 01.04.2008р. недійсним.

В С Т А Н О В И В :

28.10.2014 позивач звернулася до суду з
вказаним позовом до відповідача, в
якому просить визнати недійсним
укладений між нею та ТОВ «Український
промисловий банк» кредитний договір
№193-013/ФКВІП-08 від 01.04.2008року, згідно
умов якого, їй було надано кредит в
сумі 92400,00 Євро зі сплатою за
користування кредитними коштами в
розмірі 10,50% річних та з кінцевим
строком повернення 29.03.2023року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вважає, що кредитний договір укладений
з порушенням вимог Закону "Про захист
прав споживачів", а саме відповідач не
повідомив її у письмовій формі про
умови надання кредиту, не надав у
повному обсязі інформацію про умови
кредитування та детальний розпис
загальної вартості кредиту для
споживача,тобто відомості про сукупну
вартість усіх платежів за кредитним
договором, графік платежів у розрізі
сум погашення основного боргу, сплати
процентів, що позбавило на думку
позивача зробити свідомий вибір,
виходячи з того, що споживач не
наділений спеціальними знаннями про
властивості та характеристики
продукції.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, посилаючись
на викладені в ньому обставини та
просив його задовольнити.

Відповідач ТОВ «Український
промисловий банк», будучи повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи в судове засідання
представника не направив. Причини
своєї неявки суду не повідомив. Заяву
про розгляд справи за його відсутності
до суду не надав.

На підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд
вважає за можливим провести заочний
розгляд справи за відсутності
відповідача, та ухвалити заочне
рішення по справі, на підставі наявних
в ній доказів, оскільки представник
позивача не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши їх
шляхом дослідження письмових доказів,
приходить до наступного.

Як встановлено судом, 01.04.2008року між ТОВ
«Український промисловий банк» та
позивачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №193-013/ФКВІП-08 про
надання кредиту в розмірі 92400,00 Євро зі
сплатою за користування кредитними
коштами в розмірі 10,50% річних та з
кінцевим строком повернення 29.03.2023року
(а.с.6-12).

Відповідач виконав свої зобов'язання
за кредитним договором перед
позивачем, надав ОСОБА_1 грошові кошти в
розмірі 92400,00 Євро, що не заперечувалося
представником останньої в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
суперечливість змісту правочину ЦК
України, актам цивільного
законодавства.

Доводи позивача про недотримання при
укладенні оспорюваного Договору вимог
Закону України "Про захист прав
споживачів" не приймаються судом як
безпідставні, оскільки базуються на
суб'єктивному тлумаченні умов
кредитного договору та вимог Закону
України "Про захист прав споживачів".

Як вбачається зі змісту
вищезазначеного кредитного договору
ОСОБА_1 було проінформовано про всі
його істотні умови, спосіб та терміни
погашення кредиту, розмір та терміни
сплати процентів та інших платежів
тощо, що підтверджується підписом
позивача на договорі та вищевказаному
повідомленні, й позивач ОСОБА_1
засвідчила, що зміст умов кредитування
їй зрозумілий.

За таких обставин власні дії позивача,
що виразилися у підписанні кредитного
договору та здійсненні напису щодо
ознайомлення з його умовами і
відсутністю претензій, являється
підтвердженням ознайомлення позивача
зі змістом укладеної нею угоди та
бажанням щодо настання правових
наслідків, обумовлених цією угодою.
Виходячи з цього, позивач не заперечує
вільного волевиявлення та її вільної
згоди щодо всіх умов даного кредитного
договору на момент його укладення та
протягом його виконання.

Таким чином, при підписанні кредитного
договору всі передбачені чинним
законодавством вимоги для укладення
договору були дотримані, договір
містить всі передбачені чинним
законодавством відомості, дотримано
всіх вимог щодо змісту та форми його
укладення, а тому не вбачається підстав
стверджувати про невідповідність його
умов вимогам законодавства та навмисне
введення позивача в оману, на що
позивач посилається у своїй позовній
заяві.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Позивачем та його представником не
надано доказів на підтвердження
порушення відповідачем вимог
законодавства при укладенні
кредитного договору.

Виходячи з встановлених обставин
справи, позивач не довела, що діями
відповідача порушені її права та
інтереси, а тому суд вважає відсутніми
підстави для визнання кредитного
договору недійсним.

З огляду на викладене, оцінивши докази
по справі у їх сукупності, суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог, а тому в позові слід
відмовити.

Керуючись ст.2, 47, 49 Закону України "Про
банки та банківську діяльність",
ст.ст.6, 203, 215, ст.ст. 627-628, 638, 1054 ЦК
України, ст.ст. 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.208, ч.1-3
ст.209, ст.ст.212-215, 218, ст.223, 224-226, 292, 294 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Український промисловий банк» про
визнання кредитного договору
№193-013/ФКВІП-08 від 01.04.2008р. недійсним -
відмовити.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження,
дане рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України, згідно
якого рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В. Ю. Горкава