інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/6431/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 1
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Матвієнко
Ю.О.,

суддів: Волохова
Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Лопатюк
В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Броварського міськрайонного
суду Київської області від 10 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - державний
нотаріус Броварської міської
державної нотаріальної контори
Київської області Журавська Валентина
Вікторівна, про визнання права
власності на частку у статутному фонді,

В С Т А Н О
В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
третя особа - державний нотаріус
Броварської міської державної
нотаріальної контори Київської
області Журавська В.В., про визнання
права власності на частку у статутному
фонді.

Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 10 квітня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав,
передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, не погоджуючись з ухвалою в
частині відмови у стягненні понесених
нею по справі витрат на правову
допомогу, просила ухвалу змінити та
постановити нову ухвалу, якою стягнути
з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати
в розмірі 11 600 грн.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України в
інших випадках закриття провадження у
справі, а також у разі залишення заяви
без розгляду відповідач має право
заявити вимоги про компенсацію
здійснених ним витрат, пов»язаних з
розглядом справи, внаслідок
необґрунтованих дій позивача.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов»язаних з розглядом справи,
належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
20.12.2011 року «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб»єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем ОСОБА_2 10 квітня 2014 року в
судовому засіданні подано заяву про
залишення без розгляду її позову на
підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (том 1,
а.с.253-254).

Представник відповідача ОСОБА_1, не
заперечуючи проти залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_2,
просила стягнути з неї судові витрати у
вигляді витрат на правову допомогу,
понесені по справі відповідачем згідно
вимог ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні заяви представника
відповідача про стягнення судових
витрат, в ухвалі зазначив, що
представником відповідача не надано
будь-якого документального
підтвердження фактичного понесення
відповідачем вказаних витрат, а акт
прийому-передачі наданої правової
допомоги не є належним платіжним
документом.

Однак такі висновки суду суперечать
матеріалам справи, в яких наявна
завірена копія квитанції до
прибуткового касового ордеру №1/14 від
03.03.2014 року, з якої вбачається, що від
ОСОБА_1 прийнято за правову допомогу у
цивільній справі № 361/11909/13ц по Договору
від 07.06.2013 року 11 600 грн. (том 1, а.с.189).

Оскільки суд першої інстанції,
постановляючи ухвалу та відмовляючи у
стягненні судових витрат, не дав
належної оцінки вищенаведеному
письмовому доказу, який підтверджує
факт понесення ОСОБА_1 витрат по справі,
та не врахував його, ухвала суду в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу не може вважатися
законною та обґрунтованою.

Крім того, постановляючи ухвалу та
зазначаючи в її мотивувальній частині
підстави для відмови у задоволенні
заяви відповідача про стягнення
судових витрат, суд першої інстанції
допустив помилку, не виклавши в
резолютивній частині ухвали висновків
з приводу вирішення даної заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції порушено порядок вирішення
питання про стягнення судових витрат,
ухвала суду від 10 квітня 2014 року
підлягає скасуванню з передачею
питання про залишення позовної заяви
без розгляду та стягнення судових
витрат по справі на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного
суду Київської області від 10 квітня 2014
року - скасувати, передати питання про
залишення позовної заяви без розгляду
та стягнення судових витрат по справі
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: