провадження №2/333/2080/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 року

м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Стоматова Е.Г. при секретарі Кабановій
К.О., за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Запоріжжі цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання особи такою, що втратила право
користування, усунення перешкод у
здійсненні права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовною
заявою та просить визнати відповідача
ОСОБА_5, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, за
адресою: АДРЕСА_1, усунення перешкод у
здійсненні права власності, позивач
уточнив свої позовні вимоги, мотивуючи
тим, що квартира АДРЕСА_1 на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від
04.07.2007 року належить - позивачу ОСОБА_4 В
даному житлі зареєстровані: позивач,
відповідач ОСОБА_6, яка після
реєстрації шлюбу з іншим чоловіком з 2010
року винаймає інше житло, але
намагається вселитися у належне
позивачу житло, в якому він з жовтня 2009
року проживає з іншою жінкою без
реєстрації шлюбу. Через наявність
реєстрації відповідача у квартирі він
не може оформити субсидію, хоча за
розміром його заробітної плати, та ще й
враховуючи сплату аліментів на користь
відповідача, він має право на її
отримання, але у довідках про склад
сім'ї її завжди зазначають, що створює
позивачу додаткові перешкоди у
здійсненні права власника будинку та
тягне для нього додаткові витрати.
Відповідач не є членом його сім'ї, не
має з ним ніяких родинних відносин. Не
користується будинком з 2007 року, тобто
більше п'яти років, що дає підстави
вважати її такою, що втратила право
користування спірною квартирою.
Позивач просить визнати відповідача
ОСОБА_6 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1,
зобов'язати її не перешкоджати
позивачу у здійсненні належних прав
власника спірної квартири та знятися з
реєстрації по останньому місцю
реєстрації, а також усунути позивачу
перешкоди у здійсненні належних прав
власника спірної квартири шляхом
зняття відповідача з реєстрації по
останньому місцю реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги, посилючись на
викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 позов не визнала,
заперечувала проти його задоволення,
та пояснила, що сторони по справі з 1998
року по 2009 рік перебували у фактичних
шлюбних відносинах, проживали спільно,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, від яких у
них є донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
жовтня 2009 року фактичні шлюбні
стосунки між сторонами були припинені,
але відповідач продовжувала проживати
у спірній квартирі до кінця 2010 року. З
вини позивача ОСОБА_5 вимушена була
покинути спірну квартиру та разом з
дитиною винаймати житло, оскільки
позивач створював умови неможливі для
проживання з дитиною, він зловживав
спиртними напоями та вчиняв сварки, які
негативно впливали на неповнолітню
доньку, але до вересня 2012 року ОСОБА_6
періодично проживала у спірній
квартирі. Просила у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши матеріали
справи та дослідивши письмові докази,
суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ст.60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати визначається його
власником. Член сім"ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сімї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.15 ЦПК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання, кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного судочинства.

Із позовної заяви вбачається, що
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання особи такою, що втратила
справо користування та захист
порушеного права власності.

Згідно зі статтею 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю,
шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснили, що відповідач
ОСОБА_6 з жовтня 2009 року не проживає в
АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
матеріали справи, суд вважає що позовні
вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
на праві власності належить позивачу
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 04.07.2007 року
(а.с.11-13).

Згідно будинкової книги у спірній
квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, ОСОБА_7 (а.с.4-5).

27.09.2011 року ОСОБА_5 одружилась з ОСОБА_11,
про що Комунарським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції зроблено актовий запис №935, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серія НОМЕР_1 та змінила прізвище
«ОСОБА_5» на прізвище «ОСОБА_5». (а.с.64)

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени
сімї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при вселенні не було іншої угоди
про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сімї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сімї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.156 ЖК
України, члени сім`ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону, і припинення сімейних відносин
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім`ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Доказів проживання ОСОБА_5 у спірній
квартирі протягом останнього року
відповідачем не надано.

Відтак, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_6 понад рік не
проживає в АДРЕСА_1 без поважних причин,
а тому втратила право на користування
вказаним жилим приміщенням.

Керуючись, ст.ст.64,156,162 ЖК України,
ст.ст.317,319,405 ЦК України, ст.ст.10,60,212-215,226
ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
особи такою, що втратила право
користування, усунення перешкод у
здійсненні права власності
задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні
права власності шляхом визнання ОСОБА_6
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Е.Г.Стоматов