Справа № 301/2027/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2014 р.

м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М.О., при секретарі Халак Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Іршава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського
райсуду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.02.2012
року позивач придбав у ОСОБА_2
автомобіль марки Mercedes-Benz 124, 1993 року
випуску, шасі НОМЕР_2, сірого кольору,
тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний
номер НОМЕР_1, заплативши повну
вартість автомобіля - 8500 доларів США.
Відповідач написав розписку в
отриманні коштів за продаж автомобілю
та зобов'язався зняти вказаний
автомобіль з обліку та протягом тижня
переоформити на позивача. Однак, по
даний час ОСОБА_2 автомобіль на
позивача не переоформив та не повернув
кошти, що були сплачені в якості авансу.
Кошти для придбання автомобіля у сумі
8500 доларів США позивач позичив у ОСОБА_3
строком до 01.11.2014 року. Оскільки
автомобіль марки Mercedes-Benz 124 не був
переоформлений на позивача, аванс за
автомобіль у сумі 8500 доларів США, що
еквівалентно 101895,45 грн., підлягає
поверненню. Просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився,
про день, час та місце розгляду справи
був належним чином повідомлений, подав
до суду заяву, в якій позов підтримав,
просив його задовольнити, розглянути
справу по суті без його участі, не
заперечував проти заочного розгляду
справи (а.с. 58, 64, 66).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, подав до суду письмові
заперечення на позов та заяву, в якій
просив розглянути справу по суті без
його участі та відмовити в позові (а.с.
56, 57,62, 68-69, 70).

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилалися, як на підставу своїх вимог
та заперечень, оцінивши докази на
ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає у задоволенні
позову відмовити, виходячи з
наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених позивачем вимог, кожна
сторона розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд і повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування (ст.ст.10, 11, 27, 57-60 ЦПК
України).

Згідно статті 570 ЦК України, завдатком є
грошова сума або рухоме майна, що
видається кредитору боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буда встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

У позовній заяві зазначено, що 04.02.2012
року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові
кошти у сумі 8500 доларів США як
авансовий внесок для придбання
автомобіля марки Mercedes-Benz 124, 1993 року
випуску, шасі НОМЕР_2, сірого кольору,
тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний
номер НОМЕР_1. Відповідач написав
розписку в отриманні коштів за продаж
автомобілю та зобов'язався зняти
вказаний автомобіль з обліку та
протягом тижня переоформити на
позивача. Однак, по даний час ОСОБА_2
автомобіль на позивача не переоформив
та не повернув кошти, що були сплачені в
якості авансу.

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 570 ЦК
України, просить стягнути з ОСОБА_2
101895,45 грн. вважаючи, що вказана сума є
авансом за договором купівлі-продажу
автомобіля марки Mercedes-Benz 124.

На підтвердження своїх вимог, позивач
надав суду копію розписки від 04.02.2012
року про те, що ОСОБА_2 продав йому
автомобіль марки Мерседес Е250,
транзитний номер НОМЕР_3, гроші отримав
в повному обсязі, претензій не має
(а.с.43).

Тобто, надана суду розписка не містить
інформації ні про суму коштів, що була
передана позивачем ОСОБА_2, ні про
належність проданої машини на праві
власності саме ОСОБА_2 або його право
розпоряджатися вказаним транспортним
засобом, ні про його обов'язок зняти
машину з обліку та переоформити на
ОСОБА_1 протягом тижня.

Не надано суду доказів, ні про
укладення сторонами договору
купівлі-продажу спірного автомобіля,
ні про укладення попереднього
договору, хоча письмова форма договору
купівлі-продажу транспортних засобів
(а отже відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК
України і для попереднього договору)
передбачена Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин на
шасі, автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, які
затверджені Постановою КМУ від 07.09.1998
року №1388, які були чинними на день
виникнення між сторонами
правовідносин.

Не надано суду і доказів того, що
автомобіль марки Мерседес Е250,
транзитний номер НОМЕР_3, про який
йдеться в розписці ОСОБА_2, ідентичний
автомобілю марки Mercedes-Benz 124,
реєстраційний номер НОМЕР_1, авансовий
внесок за покупку якого бажає
повернути собі позивач.

Не підтверджує обставин отримання
ОСОБА_2 авансу у сумі 8500 доларів США за
продаж автомашини і приєднаний до
матеріалів справи договір позики від
30.01.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, ні розписка ОСОБА_1 про
отримання від ОСОБА_3 8500 доларів США на
купівлю машини марки Mercedes-Benz 124, ні лист
УМВС України в Одеській області від
31.12.2013 року про те, що за ОСОБА_1
зареєстрований автомобіль марки
«Дейво Ланос» ( а.с.44, 45, 46).

Згідно довідки начальника Центру ДАІ
2106№1094 від 11.12.2014 року вбачається, що за
ОСОБА_2 транспортних засобів не
значиться ( а.с. 71).

З письмових заперечень відповідача на
позов вбачається, що відповідач ОСОБА_2
ніколи не був ні власником автомобіля
марки Mercedes-Benz 124, реєстраційний номер
НОМЕР_1, не мав він і права
розпоряджатися вказаним автомобілем.
Відповідачем в запереченнях зазначено,
що він на прохання власника автомашини
розмістив в Інтернеті оголошення про
продаж машини, а потім організував
зустріч продавця та покупця - ОСОБА_4
Від покупця ОСОБА_4 отримав плату за
свої посередницькі послуги, про що, на
прохання позивача, написав відповідну
розписку.

За таких обставин суд вважає, що позов
ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 суми
авансу є необґрунтованим і таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 570 ЦК України, ст. ст. 11, 57-60,
158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми авансу - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії до апеляційного
суду Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О.
Пітерських