АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/7185/13-ц
Провадження № 22-ц/792/2298/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі :

головуючого судді Баса
О.Г.,

суддів:
Федорової Н.О.

Матковської Л.О.

при секретарі
Бондарі О.В.

з участю представника позивачів -
ОСОБА_2, представника відповідачів -
ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22ц-/792/2298/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, на стороні
відповідача - приватний нотаріус
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
визнання договору дарування гаража
недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л
а :

В вересні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулися до суду з позовом про
визнання недійсним договору дарування
гаража від 02 жовтня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу, ОСОБА_9 за
реєстровим №1117.

В обґрунтування цих вимог вказували що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_10
який 10 вересня 2012 року заповів все своє
майно їм в рівних частках. В процесі
прийняття спадщини їм стало відомо, що
за декілька днів до смерті, 02 жовтня 2012
року, їхнім батьком було вчинено
договір дарування належного йому
гаража, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, який був посвідчений
приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу, ОСОБА_9 На
підставі договору дарування,
реєстровий №1117, приміщення гаража
перейшло до ОСОБА_11, який є абсолютно
сторонньою людиною для сім'ї
позивачів. Текст вказаного договору
дарування, замість ОСОБА_10, був
підписаний гр. ОСОБА_7, в зв'язку з тим,
що ОСОБА_10 на думку нотаріуса, був не
вправі підписати договір особисто.
Оскільки у ОСОБА_10 були відсутні
фізичні вади які унеможливлювали
підписання ним тексту договору
особисто укладений договір не може
вважатись таким, що вчинений у належній
письмовій формі, яка встановлена
законом та відповідає дійсній
внутрішній волі дарувальника.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2014
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
гаража від 02 жовтня 2012 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу, ОСОБА_9 за
реєстровим №1117.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі по
637 грн. 59 коп. з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволені позову.
Вказує, що рішення постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з не повним
з'ясуванням обставин справи. Суд дійшов
висновку, що ОСОБА_10 не міг самостійно
підписати договір лише зі слів свідків,
які є родичами позивачів, не є
експертами в галузі психіатрії, не
мають спеціальної освіти, і не бачили
ОСОБА_10 в момент вчинення ним
правочину. Суд при винесенні рішення не
взяв до уваги висновок акту
судово-психіатричної експертизи №384,
проведений Хмельницькою обласною
психіатричною лікарнею. Судом порушено
норми ст.60,212 ЦПК України та ст. 218 ЦК
України.

В засіданні апеляційного суду
представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримав.

Представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважав
апеляційну скаргу необґрунтованою яку
слід відхилити.

Інші учасники судового розгляду правом
на участь в засіданні апеляційного
суду не скористались.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
рахує апеляційну скаргу такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 307 та п. п. 3,4 ч.1
ст. 309 ЦПК України, підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено, що за договором
дарування гаража від 02 жовтня 2012 року,
ОСОБА_10 безоплатно передав у власність
ОСОБА_11 належний йому гараж у дворі
житлового будинку АДРЕСА_1.

Цей договір підписано від імені
дарувальника його представником
ОСОБА_7 Посвідчено договір за місцем
фактичного перебування ОСОБА_10 у
квартирі АДРЕСА_1, приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу, ОСОБА_9 за
реєстровим №1117.

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За заповітом
від 10 вересня 2012 року ОСОБА_10 заповів
усе своє майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину
прийняли його діти ОСОБА_8 та ОСОБА_4,
яких ухвалою суду від 11 вересня 2014 року
залучено до участі у справі в якості
відповідачів.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи
документами і визнаються сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_10 не підписував договір
дарування гаража, не доручав ОСОБА_7
підписувати цей договір тому
оспорюваний договір підлягає визнанню
недійсним.

Однак такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України
договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною. Якщо фізична особа у
зв'язку з хворобою або фізичною вадою
не може підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину в її
присутності підписує інша особа.
Підпис іншої особи на тексті правочину,
що посвідчується нотаріально,
засвідчується нотаріусом або
посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Відповідно до п. 5 глави 9 розділу І
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
№ 296/5 від 22 лютого 2012 року, якщо фізична
особа внаслідок фізичної вади, хвороби
або іншої причини (наприклад,
неписьменна) не може власноручно
підписати документ, то за її дорученням
у її присутності та в присутності
нотаріуса цей документ може підписати
інша особа, яка визначається
зазначеною фізичною особою. Про
причини, з яких фізична особа, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, не мала змоги підписати документ,
зазначається у тексті документа та в
посвідчу вальному написі. Правочин за
особу, яка не може підписати його, не
може підписувати особа, на користь або
за участю якої його посвідчено.

Як слідує з п.15 оспорюваного договору, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_10 є інвалідом I
групи і не може підписати договір, на
його прохання та за його дорученням у
присутності нотаріуса договір
підписано ОСОБА_7 Про це зазначено і у
посвідчувальному написі із вказівкою
про те, цей договір посвідчено за
місцем фактичного перебування ОСОБА_10
у його присутності в квартирі АДРЕСА_1,
приватним нотаріусом
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу, ОСОБА_9 за
реєстровим 1117.

Відповідно до довідки акта огляду МСЕК,
ОСОБА_10, був інвалідом I "Б" групи з
03.04.2012 року довічно, потребував
сторонньої допомоги. Згідно з
виписками з медичної карти
стаціонарного хворого, у ОСОБА_10 11.09.2012
року стався епілептичний напад та
шлунково-кишкова кровотеча, він був
прооперований. З 11 по 20 вересня 2012 року
перебував на стаціонарному лікуванні,
виписаний на амбулаторне лікування у
важкому стані. За таких обставин
вчинення нотаріальної дії поза
приміщенням, яке є робочим місцем
(конторою) приватного нотаріуса, в
порядку встановленому п.п. 2 3 глави 1
розділу І Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року не викликає сумнівів і не
оспорювалось сторонами.

Ці обставини підтверджують твердження
нотаріуса про те, що стан ОСОБА_10
унеможливлював факт підписання
договору ним особисто.

В силу положень ст. 204 ЦК України діє
презумпція правомірності правочину.

На підставі ч. 4 ст. 207 ЦК України, п. 5
глави 9 розділу І Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року текст правочину за особу яка його
вчиняє може бути підписано іншою
особою, то сам по собі той факт, що
оспорюваний договір дарування ОСОБА_10
не підписував не може бути підставою
для визнання його недійсним.

Що стосується висновків суду першої
інстанції про те, що у супереч вимогам
п.п.1-2 глави 4 розділу І Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року приватний нотаріус ОСОБА_9 не
належним чином перевірила
дієздатність ОСОБА_10, оскільки взяла до
уваги довідку лікаря онколога про
дієздатність, а не про те, що особа не
страждає на психічний розлад, який може
вплинути на її здатність усвідомлювати
свої дії та (або) керувати ними, то такі
висновки є хибними.

Відповідно до п.1 глави 4 розділу І
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
№ 296/5 від 22 лютого 2012 року, дієздатність
громадянина, що звернувся за вчиненням
нотаріальної дії, перевіряється
нотаріусом на підставі наданих
документів, передбачених статтею 43
Закону, що підтверджують його вік, а
також на підставі переконаності
нотаріуса в результаті проведеної
розмови та роз'яснення наслідків
вчинення нотаріальної дії у здатності
цієї особи усвідомлювати значення цієї
нотаріальної дії, її наслідків та
змісту роз'яснень нотаріуса, а також
відповідності волі і волевиявлення
особи щодо вчинення нотаріальної дії.
Як слідує з показів приватного
нотаріуса ОСОБА_9 - довідки лікуючого
лікаря та лікаря психіатра надавались
у зв'язку з хворобою ОСОБА_10 і після
спілкування з ним, його дружиною,
матір'ю сумнівів щодо його цивільної
дієздатності у неї не було.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним договору дарування
позивачі вказували на порушення вимог
ч.ч. 1,4 ст. 203, 207, 719 ЦК України вказуючи на
те, що ОСОБА_10 не мав жодних намірів
щодо дарування гаража, договір
особисто не підписував, тому
оскаржуваний договір не може вважатись
таким, що вчинений в належній формі, яка
встановлена законом та відповідає
дійсній внутрішній його волі.

Статтею 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

На конкретні підстави для визнання
договорів недійсними визначені ст. ст.
215, 218-235 ЦК України у тому числі
передбачені ст. 225 ЦК України позивачі
не вказували.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

За змістом статті 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Підтримуючи заявлені позовні вимоги
позивачі стверджували що ОСОБА_10 після
виписки з лікарні до свідомості не
приходив і тому не міг давати вказівку
ОСОБА_7 на підписання договору
дарування.

За клопотанням позивачів були допитані
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які
підтвердили ті обставини, що ОСОБА_10
після виписки з лікарні до свідомості
не приходив і не розумів значення своїх
дій.

У той же час приватний нотаріус ОСОБА_9,
лікарі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили
ті обставини, що ОСОБА_10 знаходився у
важкому стані що не давало підстав
вважати що він нерозумів значення свої
дій та не міг керувати ними.

За клопотанням представника позивачів
було проведено посмертну
судово-психіатричну експертизу на
вирішення якої були поставлені питання
про те, чи розумів ОСОБА_10 в момент
укладення договору значення свої дій і
чи міг керувати ними та чи міг він в
будь якій формі висловити свою волю на
укладення договору дарування.

Відповідно до акту
судово-психіатричної експертизи у
зв'язку з тим, що ОСОБА_10 на обліку у
лікаря-психіатра на протязі останніх
п'яти років не перебував, відомості про
те, що він оглядався лікарем-психіатром
у день укладення договору дарування
гаража 02.10.2012 року в матеріалах
провадження немає, медичні спеціалісти
та інші свідки які бачили
підекспертного в останні дні життя,
зокрема і 2 жовтня 2012 року, дають
суперечливі взаємовиключні свідчення,
встановити який був його психічний
стан на цю дату не представляється
можливим і тому на поставлені перед
експертами запитання відповісти не
можливо.

Надаючи оцінку показам нотаріуса, суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що оскільки ОСОБА_10 не міг тримати
ручку то це свідчить про неможливість
його керувати своїми діями і тому він
не міг дати вказівку чи доручення
ОСОБА_7 підписати договір від його
імені що є припущенням.

Не встановивши будь-яких інших, крім
наданих експертам, даних які вказували
на психічний стан ОСОБА_10, при
відсутності підстав для призначення
повторної експертизи, суд першої
інстанції безпідставно вдався до
переоцінки висновків зроблених
судово-психіатричною експертною
комісією.

Такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону і твердження позивачів про те,
що відповідно до вимог п. 5 глави 9
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
№ 296/5 від 22 лютого 2012 року, ОСОБА_7, як
особа що приймала безпосередню активну
участь в організації посвідчення
договору, не мала права підписувати
оспорюваний договір, оскільки така
заборона встановлена для особи на
користь або за участю якої його
посвідчують, а ОСОБА_7 не є такою особою.

За тих обставин колегія суддів рахує
недоведеними позовні вимоги про
визнання недійсним договору дарування
гаража від 02 жовтня 2012 року за яким
ОСОБА_10 безоплатно передав у власність
ОСОБА_11 належний йому гараж у дворі
житлового будинку АДРЕСА_1. Тому
рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2014
року слід скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 313, 316, 317,319 ЦПК
України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 22 жовтня 2014
року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6
до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, на стороні відповідача
- приватний нотаріус
Кам'янець-Подільського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, про
визнання договору дарування гаража
недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/

Копія вірна

Суддя апеляційного суду
Бас О.Г.

________________________________________________________________________
_________

Головуючий у першій інстанції -Бондар
О.О. Справа № 22ц-/792/2298/14

Доповідач - Бас О.Г.
Категорія №19,21