печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року
м. Київ

Суддя Печерського районного суду м.
Києва Батрин О.В., розглянувши позовну
заяву ОСОБА_1 до Міністерства
закордонних справ Республіки
Туреччини, Консульства Республіки
Туреччини в Україні, Міністерства
внутрішніх справ Республіки Туреччини,
Управління поліції міста Анкара
Республіки Туреччини, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Міністерство
закордонних справи України про захист
честі та гідності, -

В С Т А Н О В И В :

До Печерського районного суду м. Києва
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Міністерства закордонних справ
Республіки Туреччини, Консульства
Республіки Туреччини в Україні,
Міністерства внутрішніх справ
Республіки Туреччини, Управління
поліції міста Анкара Республіки
Туреччини, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Міністерство закордонних справи
України про захист честі та гідності.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1
визначаючи суб'єктний склад осіб, одним
із відповідачів зазначив - Консульство
Республіки Туреччини в Україні.

Разом з тим, у справах з іноземним
елементом щодо приватноправових
відносин, одним із учасників яких є
іноземні держави, акредитовані в
Україні дипломатичні представники
іноземних держав та в інших випадках,
передбачених законами України і
міжнародними договорами України,
застосовується судовий імунітет.

Судовий імунітет поширюється також на
акредитовані в Україні дипломатичні
представництва та консульські
установи іноземних держав, їх
службових осіб. Дипломатичний і
консульський імунітети регулюються
національним законодавством і
міжнародними конвенціями: Віденською
конвенцією про дипломатичні зносини 1961
року, Віденською конвенцією про
консульські зносини і факультативними
протоколами 1963 року 1; 2. На відміну від
іноземних держав вони підлягають
юрисдикції судів України лише в межах,
визначених принципами та нормами
міжнародного права або міжнародними
договорами відповідної держави

Статтею 43 Віденської конвенції про
консульські зносини і факультативні
протоколи 1963 року 1; 2 передбачено
судовий імунітет стосовно
консульських посадових осіб і
консульських службовців, що не
підлягають юрисдикції судових чи
адміністративних органів держави
перебування, щодо дій, вчинених ними
при виконанні консульських функцій, за
винятком цивільного позову: що витікає
з угоди, укладеної консульською
посадовою особою чи консульським
службовцем, в якій вони прямо чи
побічно не взяли на себе зобов'язання в
якості агента держави, що
представляється; третьої сторони за
шкоду, заподіяну нещасним випадком в
державі перебування, викликаною
дорожньо-транспортним засобом,
морським чи повітряним судном.

Відповідно до Положення про
дипломатичні представництва та
консульські установи іноземних держав
в Україні, затвердженого Указом
Президента від 10 червня 1993 року № 198/93,
Україна гарантує додержання положень
Віденської конвенції від 18 квітня 1961
року про дипломатичні зносини та
Віденської конвенції від 24 квітня 1963
року про консульські відносини.

Отже, національним законодавством
України для консульських установ
визначений судовий імунітет, окрім
певних випадків, вичерпний перелік
яких передбачений ст. 43 Віденської
конвенції про консульські зносини.

Статтею 16 ЦПК України визначено, що не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства

Зважаючи, що на Консульство Республіки
Туреччини в Україні поширюється
судовий імунінет, а позовні вимоги
ОСОБА_1 до Консульства Республіки
Туреччини в Україні не підпадають під
виключення визначені ст. 43 Віденської
конвенцією про консульські зносини, що
свідчить про наявність підстав для
відмови у відкритті провадження в
частині вимог до Консульства
Республіки Туреччини в Україні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п.
1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
закордонних справ Республіки
Туреччини, Консульства Республіки
Туреччини в Україні, Міністерства
внутрішніх справ Республіки Туреччини,
Управління поліції міста Анкара
Республіки Туреччини, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Міністерство
закордонних справи України про захист
честі та гідності в частині позовних
вимог до Консульства Республіки
Туреччини в Україні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через
Печерський районний суд м. Києва до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Батрин О.В.