Справа №577/3933/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Лебедько М. М.Номер
провадження 22-ц/788/2076/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 43
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 13 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - Комунально
ремонтно - експлуатаційне підприємство
«Центральне»

про усунення перешкод у користуванні
майном,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 13 жовтня 2014
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення судом при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права. Просить
скасувати рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 13 жовтня 2014 року та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що з 29
вересня 1990 року по 06 квітня 2006 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (після реєстрації
шлюбу - ОСОБА_3) перебували у
зареєстрованому шлюбі. В 1991 році ОСОБА_3
на сім'ю з чотирьох осіб (ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5) за місцем його
роботи в АТП - 15961 була надана
трикімнатна квартира в АДРЕСА_2, яка
була ними приватизована. Рішенням
Конотопської міської ради від 29
листопада 1994 року № 405 та договором
купівлі - продажу житла від 05 січня 1995
року було проведено родинний обмін
квартир, їх сім'я в складі чотирьох
осіб стала жити в квартирі батьків
ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, а останні переїхали
до їх квартири. В 1999 році мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_8 зі згоди ОСОБА_7 та ОСОБА_4
приватизувала квартиру АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла. Після
її смерті ОСОБА_3 отримав свідоцтво,
посвідчене Конотопською міською
нотаріальною конторою про право на
спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_1. Згідно рішення Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 11 грудня 2012 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання їх
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням. Квартира АДРЕСА_1
розташована на п'ятому поверсі,
обладнана новими металевими дверима. В
кімнаті площею 17, 9 кв. м. знаходиться
диван, на кухні стілець та стіл.
Пофарбована підлога, поклеєні нові
шпалери. В квартирі відсутні будь - які
меблі, електричні прилади, одяг,
кухонний посуд, штори на вікнах.

З довідки Управління державної
пенітенціарної служби України в
Житомирській області вбачається, що
ОСОБА_5 відбуває покарання у
Коростенській виправній колонії з 25
травня 2013 року. Строк за вироком
закінчується 08 грудня 2017 року.
Відповідачі іншого житла не мають, а не
проживають в спірній квартирі з
поважних причин, а саме встановлення
позивачем нової вхідної металевої
двері ключів від якої у них немає.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. За згодою власника
будинку (квартири) член його сім'ї
вправі вселяти в займане ним жиле
приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно. Члени
сім'ї власника будинку зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири). Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі у витратах вирішуються в
судовому порядку. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону. Житлове
приміщення, яке вони мають право
займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на
праві приватної власності, а тому
відповідно до Закону України «Про
власність» він має право вимагати
усунення будь - яких порушень його
права не є підставою для задоволення
позовних вимог. Ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що на час одержання у спадщину
спірної квартири відповідачі по справі
були членами його сім'ї, продовжували
проживати у вказаній квартирі, а тому
мають такі ж право та обов'язки як і
ОСОБА_3

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що за час перебування
родини ОСОБА_5 з серпня 2009 року по
травень 2010 року квартиру було
приведено до занедбаного стану, що
унеможливлювало їх подальше
проживання і вони виїхали із
зазначеного приміщення є
безпідставними. В матеріалах містяться
фотографії квартири, які були надані
позивачем, однак на підтвердження того,
що відповідачі припинили мешкати в
квартирі саме через її стан, не
доведено. Крім того, судом встановлено,
що родина ОСОБА_5 іншого житла не має.

Доводи позивача в апеляційній скарзі
про те, що ОСОБА_4 зі своїми синами не
проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року є
безпідставними. В засіданні суду
першої інстанції свідок ОСОБА_10
стверджував, що ОСОБА_6 проживав в
вказаній квартирі до вересня 2013 року.

Ствердження в апеляційній скарзі про
те, що судом не було взято до уваги те,
що засуджений ОСОБА_5 втратив право на
проживання, оскільки в квартирі не
залишилось членів його сім'ї є
неогбгрунтованими, оскільки було
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не
проживали у квартирі з поважних причин,
а саме через заміну позивачем вхідних
дверей та відсутності у відповідачів
ключів.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що судом при ухваленні рішення не
було взято до уваги матеріали, які
характеризують сім'ю ОСОБА_6 та
підтверджують неможливість спільного
проживання з ними не є підставою для
задоволення позову. Також є
безпідставним ствердження позивача
щодо задоволення його позовних вимог у
зв'язку з тим, що відповідачами було
приватизовано АДРЕСА_2, оскільки
відповідно до договору купівлі -
продажу від 05 січня 1995 року вказана
квартира була продана ОСОБА_4, ОСОБА_7
ОСОБА_11

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційні скарги на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного
суду Сумської області від 13 жовтня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: