Справа № 221/3785/2012
Провадження № 2/127/799/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року Вінницький міський
суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді
Шидловського О.В.,

при секретарі
Антоновій К.Є., Макаренко С.П.

з участю позивача-відповідача
ОСОБА_1

представника позивача-відповідача
ОСОБА_2,

відповідача-позивача
ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_5,

представника відповідача
ОСОБА_6,

представника відповідача-позивача
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці в залі суду
цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Вінницької міської
ради про усунення порушень прав
власності та встановлення земельних
сервітутів та зустрічний цивільний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 та
Вінницької міської ради про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою,-

в с т а н о в и в :

06.07.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Вінницької
міської ради про усунення порушень
права власності про визнання
недійсним державного акту на земельну
ділянку ОСОБА_3 серія ВЖ №398160 від 07.07.2009
в частині, що включає територію проїзду
з АДРЕСА_1 до будинку ОСОБА_1, що
розташований по АДРЕСА_1, усунення
порушення права власності,
зобов'язавши відповідачів перенести
огорожі та будівлі з метою відновлення
меж проїзду по всій його довжині
шириною 3,5 м. (а.с. 1-3 т.1). Згодом, 09.12.2013
року уточнила позовні вимоги. Просила
усунути перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження
належним їй будинковолодінням шляхом
встановлення безоплатних,
безстрокових земельних сервітутів на
право проїзду по земельних ділянках, що
належить ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 в розмірі 29
кв.м. та ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 в розмірі 35
кв.м., конфігурація яких встановлена у
першому варіанті експертизи від 30.09.2013
року та зобов'язати відповідачів
перенести огорожі з метою встановлення
даних земельних сервітутів та
відновлення меж проїзду по всій його
довжині шириною 3,5 м. (а.с. 211-213 т. 1).

11.04.2014 року позивачкою були уточнені
позовні вимоги. Просила про усунення
порушень прав власності та
встановлення земельних сервітутів,
шляхом усунення перешкод у здійсненні
права власності, встановлення
безоплатних, безстрокових земельних
сервітутів на право проїзду по
земельних ділянках в АДРЕСА_3 в розмірі
35 кв. м., та в АДРЕСА_2 в розмірі 29 кв. м.,
згідно додатку 2 (варіант 1) висновку
експертизи №157/-125/159/13-21 від 30.09.2013 року
проведеної Вінницьким відділенням
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз; про
зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перенести огорожі, з метою
встановлення вказаних земельних
сервітутів та відновлення меж проїзду
по всій його довжині шириною 3, 5 м. (том
№2 а.с. 19-21). Мотивувала тим, що вона є
власником будинку та земельної ділянки
в АДРЕСА_1. Дані обставини
підтверджуються свідоцтвом про
реєстрацію права власності на будинок
№659 від 30 травня 1989 р. та державним
актом на право власності на земельну
ділянку в АДРЕСА_1. Серія ЯБ №391462 від 31
січня 2006 р. Згідно п. 1.11 рішення
Вінницької міської ради народних
депутатів від 28.10.1982 року №675 утворено
проїзд (шириною 3,5 м.) з АДРЕСА_1 до
домоволодіння гр. ОСОБА_1 за рахунок
земельної ділянки домоволодіння гр.
ОСОБА_10 (ОСОБА_3 ). Дані обставини
підтверджуються проектом відведення
земельної ділянки та проїзду, що
виділено в користування ОСОБА_1 згідно
рішення виконкому Вінницької міської
ради №675 від 28.10.1982 р. даний проїзд в
дійсності було утворено та він існував
шириною 3,5 м. Проїздом вона
користувалася, по ньому вільно до її
будинку заїжджав транспорт. Однак, на
теперішній час, ширина зазначеного
проїзду звужена з 3.5 м. до 2.16 м.
Неможливістю під'їхати до будинку та
земельної ділянки порушуються її права
власника, оскільки даний проїзд є
єдиним можливим способом під'їзду до її
будинку. Звужений спірний проїзд межує
з двома земельними ділянками,
місцезнаходження яких: АДРЕСА_3, що
належить ОСОБА_3, АДРЕСА_2, що належить
Вінницькій міській раді, та
користується якою ОСОБА_4 Висновком
експерта від 30.09.2013 р. щодо надання
можливих варіантів встановлення
земельного сервітуту на право проїзду
транспортним засобом власникові
земельної ділянки, що розташована в
АДРЕСА_1 та визначення найменш
обтяжливого способу здійснення
земельного сервітуту надано два
варіанта. Згідно додатку 2 (варіант 1)
висновку експерта, (найменш обтяжливий
варіант відновлення проїзду та
встановлення земельного сервітуту) -
площа яку необхідно виділити для
утворення проїзду з АДРЕСА_1 до
будинковолодіння позивачки, - 29 кв. м. з
домоволодіння №53 (ОСОБА_4.), 35 кв. м. з
домоволодіння №55 (ОСОБА_3).

Для відновлення (влаштування) проїзду
до свого будинку позивачка просить суд
встановити земельні сервітути на право
проїзду по земельній ділянці в АДРЕСА_3,
що належить ОСОБА_3, земельній ділянці в
АДРЕСА_2, що належить Вінницькій
міській раді, та якою користується
ОСОБА_4 в розмірі та конфігурації
згідно додатку 2 (варіант 1) висновку
експерта за результатами проведення
судової земельно-технічної експертизи
від 30.09.2013 р.

ОСОБА_3 звернулась із зустрічним
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_9, Вінницької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою (т.1
а.с. 152-154) шляхом відновлення межі
земельної ділянки ОСОБА_3 зі сторони
основної АДРЕСА_1 згідно з рішенням
міськвиконкому №900 від 02.11.1972 р. ;
закриття незаконного проходу зі
сторони основної АДРЕСА_1, та передання
у власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 81 м2, яка знаходиться під
самовільно захопленим проходом;
скасування рішення міськвиконкому №565
від 09.09.1982 р. та рішення №675 від 28.10.1982 в
частині про утворення проїзду шириною
3,5 з основної АДРЕСА_1; Зобов'язання
Вінницької міської ради винести
рішення про утворення проїзду шириною
3,5 м. з вулиці для самовільно
побудованих будинків АДРЕСА_1 «А» за
рахунок бувшої земельної ділянки
ОСОБА_11, яку незаконно захопив та
приватизував ОСОБА_9; зобов'язати
ОСОБА_1 за власні кошти пересунути
паркан ОСОБА_12 з метою утворення
проїзду шириною 3,5 м з вулиці для
самовільно побудованих будинків
АДРЕСА_1 «А», оскільки раніше на
засіданні суду ОСОБА_1 заявляла, що
погоджується за власні кошти
пересунути паркан ОСОБА_3 під саму
стіну її старого будинку; зобов'язання
ОСОБА_9 надати платний проїзд шириною 3,5
м. для ОСОБА_1 по своїй вже
приватизованій земельній ділянці,
оскільки ОСОБА_1 дозволила ОСОБА_13
приватизувати бувшу земельну ділянку
ОСОБА_11, яка була закріплена під проїзд
шириною 3,5 м по АДРЕСА_1 «А». Проїзд
пройде біля двоповерхового самовільно
побудованого будинку ОСОБА_12 до
самовільно побудованого
двоповерхового будинку ОСОБА_1

Згідно ухвали Вінницького міського
суду Вінницької області від 25.03.2014,
провадження у цивільній справі за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_9, Вінницької міської ради в
частині скасування рішення
міськвиконкому №565 від 09.09.1982 та
рішення №675 від 28.10.1982 в частині
утворення проїзду шириною 3,5 кв. м. з
основної АДРЕСА_1 - закрито.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_14 уточненні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, відповідно до викладеного в
уточненій позовній заяві та просили
суд їх задовольнити. Суду пояснили, що
ОСОБА_1 є власником будинку та
земельної ділянки в АДРЕСА_1, проте не
може у повній мірі володіти,
користуватись та розпоряджатись
належним їй будинком та земельною
ділянкою, оскільки не має можливості
під'їзду до них. У зв'язку з відсутністю
під'їзду до будинковолодіння
порушуються її права. Наголосили, що
раніше проїзд до її будинку існував на
підставі рішення Вінницької міської
ради, оскільки, за відсутності проїзду,
неможливо було б побудувати будинок. На
теперішній час можливість проїзду до
будинку відсутня. З даного приводу
ОСОБА_1 неодноразово зверталась до
різних компетентних органів та все
марно, відновити проїзд не є можливим, у
зв'язку з чим, єдиний можливий спосіб
забезпечити проїзд до належного їй
будинковолодіння це встановити
земельний сервітут. Оскільки суміжними
до проїзду землевласниками є ОСОБА_3,
земельна ділянка якої приватизована та
Вінницька міська рада, що є власником
земельної ділянки, якою користується
ОСОБА_4, тому просили суд встановити
безоплатний, безстроковий земельний
сервітут, на право проїзду по земельній
ділянці, що знаходиться в у власності
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 в розмірі 35
кв. м., та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 в
розмірі 29 кв.м., конфігурація якого
встановлена в першому варіанті
(додаток 2) висновку експерта за
результатами проведення судової
земельно-технічної експертизи
№157/-125/159/13-21 від 30.09.2013 року.

Щодо зустрічного позову, поданого
ОСОБА_3, просили відмовити у його
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_15, у судовому засіданні первісний
позов не визнали, просили відмовити в
його задоволенні, надали письмові
заперечення, які приєднані до
матеріалів справи (т. 1 а.с. 219, т.2 а.с. 24-27).
Зазначили, що не дивлячись на те, що
рішеннями виконкому ВМР від 09.09.1982 року
№565 та від 28.10.1982 року №675 було ухвалено
утворити проїзд (ширина 3,5 м) з АДРЕСА_1
до домоволодіння ОСОБА_16 за рахунок
земельної ділянки домоволодінь ОСОБА_10
(АДРЕСА_3) та ОСОБА_11 (АДРЕСА_2), а до
домоволодіння ОСОБА_1 за рахунок
земельної ділянки домоволодінь ОСОБА_10
більше тридцяти років дані рішення не
виконані. Проїзду там ніколи не
існувало. Однак, там завжди був прохід,
порослий травою, по якому може проїхали
легковий автомобіль. Крім того, дані
рішення виконкому приймались ще до
того, як ОСОБА_1 стала власницею землі
та будинку і побудувалась там
самочинно, а потім узаконила це
самочинне будівництво. Наголосили, що є
рішення суду, яким ОСОБА_16 було
відмовлено усуненні перешкод в
користуванні проїздом, оскільки до
його ділянки можна влаштувати під'їзд з
іншого боку ділянки без шкоди для
сусідів. Крім того, відповідачем у
даній справі в 1992 році була ОСОБА_1, яка
позов визнавала і вважала, що
користуватися проїздом можливо у
такому стані, як він є. Наголосили, що
ОСОБА_1 не доведено неможливості
встановлення сервітуту в інший спосіб.
Вимоги ОСОБА_3 підтримали і просили їх
задоволити: усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_3 шляхом відновлення межі
земельної ділянки ОСОБА_3 зі сторони
основної АДРЕСА_1 згідно з рішенням
міськвиконкому №900 від 02.11.1972 р.,
закрити незаконний прохід зі сторони
основної АДРЕСА_1, та передати у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 81 м2, яка знаходиться під
самовільно захопленим проходом;
зобов'язати Вінницьку міську раду
винести рішення про утворення проїзду
шириною 3,5 м. з вулиці для самовільно
побудованих будинків АДРЕСА_1 «А» за
рахунок бувшої земельної ділянки
ОСОБА_11, яку незаконно захопив та
приватизував ОСОБА_9; зобов'язати
ОСОБА_1 за власні кошти пересунути
паркан ОСОБА_12 з метою утворення
проїзду шириною 3,5 м з вулиці для
самовільно побудованих будинків
АДРЕСА_1 «А», оскільки раніше на
засіданні суду ОСОБА_1 заявляла, що
погоджується за власні кошти
пересунути паркан ОСОБА_3 під саму
стіну її старого будинку; зобов'язати
ОСОБА_9 надати платний проїзд шириною 3,5
м. для ОСОБА_1 по своїй вже
приватизованій земельній ділянці,
оскільки ОСОБА_1 дозволила ОСОБА_13
приватизувати бувшу земельну ділянку
ОСОБА_11, яка була закріплена під проїзд
шириною 3,5 м по АДРЕСА_1 «А». Проїзд
пройде біля двоповерхового самовільно
побудованого будинку ОСОБА_12 до
самовільно побудованого
двоповерхового будинку ОСОБА_1

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4
в судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в їх
задоволенні. Суду пояснив, що у 1987 році
він купив у ОСОБА_11 будинок АДРЕСА_2.
Будинок і присадибна земельна ділянка
були огорожені парканом, який в даний
час знаходиться на тому ж місці, що
знаходився при купівлі даного
домоволодіння. Наголосив, що проїзду,
про який говорить ОСОБА_1, ніколи не
існувало. Там завжди був прохід, по
якому може проїхати легковий
автомобіль. Категорично відмовився від
встановлення земельного сервітуту на
користь ОСОБА_1 У 1992р. виник судовий
спор щодо проходу/проїзду. ОСОБА_1
ОСОБА_18 і він були відповідачами в
даній справі за позовом ОСОБА_16 Однак,
14.12.1992 Староміський районний суд м.
Вінниці, позов ОСОБА_16 про усунення
перешкод в користуванні проїздом не
задовольнив. Рішення суду вступило в
законну силу 25.12.1992р., а тим самим
захистило межі земельних ділянок його,
ОСОБА_18 та ОСОБА_1 від даного проходу.
Зауважив, що експертизою від 30.09.2013р.
встановлено, що змін меж земельних
ділянок домоволодінь №53 та №55, які б
привели до звуження проїзду,
утвореного до домоволодіння ОСОБА_1 за
рішенням Вінницької міської ради №675
від 28.10.1982р., не виявлені. Наголосив, що
проїзд за даним рішенням існував
тільки на папері, рішення про утворення
проїзду виконано не було.

В судовому засіданні відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_9 позовні
вимоги не визнав, просив суд відмовити
у їх задоволені. Пояснив, що проїзд до
його будинку раніше існував і по ньому
завозили будівельні матеріали на
будівництво його будинку.

Представник Вінницької міської ради
ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо
вирішення первинних позовних вимог
ОСОБА_1 поклалась на розсуд суду, а щодо
задоволення позовних вимог,
зустрічного позову ОСОБА_3, заперечила
та просила суд у їх задоволені
відмовити.

Заслухавши сторін, їх представників,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, судом встановлено,
рішенням виконкому ВМР від 09.09.1982 року
№565 закріплено земельну ділянку за
ОСОБА_16, який мешкає по вул. АДРЕСА_2,
площею 600 кв.м. з земельної ділянки
домоволодіння ОСОБА_10. Ухвалено
утворити проїзд (ширина 3,5 м) з АДРЕСА_1
до домоволодіння ОСОБА_16 за рахунок
земельної ділянки домоволодінь ОСОБА_10
(АДРЕСА_3) та ОСОБА_11 (АДРЕСА_2)(а.с. 60).

Рішенням виконкому ВМР від 28.10.1982 року
№675 закріплено земельну ділянку за
ОСОБА_1, яка мешкає по АДРЕСА_1, площею 600
кв.м. з земельної ділянки домоволодіння
ОСОБА_10, яка мешкає по вул. АДРЕСА_2
Ухвалено утворити проїзд (ширина 3,5 м) з
АДРЕСА_1 до домоволодіння ОСОБА_1 за
рахунок земельної ділянки
домоволодінь ОСОБА_10 (а.с. 10-11).

Згідно ст. 22 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.1970 року, що діяв
на момент прийняття даних рішень,
право власності на землю або право
користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Приступати до
використання земельної ділянки, в тому
числі на умовах оренди, до встановлення
меж цієї ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує право власності або право
користування землею, забороняється.

Всупереч вимогам п.4 ст. 150 Земельного
кодексу Української РСР від 08.07.1970 року,
що діяв на час прийняття виконкомом ВМР
рішень про утворення проїзду, з 1982 року
не було вилучено і відведено земель з
земельної ділянки домоволодіння
ОСОБА_10 і домоволодіння ОСОБА_11 і не
утворено проїзду шириною 3,5 м з АДРЕСА_1
до домоволодіння ОСОБА_16 та до
домоволодіння ОСОБА_1

Землевпорядний процес відповідно до
ст. 152, 153, 155 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.1970 складається
з підготовчих робіт, складання проекту
землеустрою, розгляду і затвердження
проекту, перенесення його в натуру,
оформлення і видачі землевпорядних
документів, авторського нагляду за
здійсненням проекту землеустрою.
Складання землевпорядних проектів
здійснюється за участю
заінтересованих землекористувачів.
Землевпорядні проекти після
затвердження переносяться за участю
заінтересованих землекористувачів в
натуру (на місцевість) з позначенням
меж землекористувань межовими знаками
встановленого зразка.

Як було встановлено в судовому
засіданні, поїзд шириною 3,5 м, що був
утворений згідно із вищезазначеними
рішеннями ВМР, не був встановлений в
натурі.

Згідно свідоцтва про право власності
№659 від 30.05.1989 року, виданого на
підставі рішення виконкому №123 від
10.05.1989 року ОСОБА_1 є власницею
будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Державний акт на право власності на
земельну ділянку АДРЕСА_1, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, серії ЯБ №391462, виданий ОСОБА_1
на підставі рішення Вінницької міської
ради від 03.06.2005 року №1246, площею 0,0529 га
(а.с. 9).

Згідно повідомлення КП ВМБТІ від 30.12.2008
року №2107 згідно матеріалів
інвентаризаційної справи №14157
рішенням виконкому ВМР №549 від 29.07.1971 р.
та рішенням виконкому ВМР №900 від 02.11.1972
р. за будинком АДРЕСА_3 (АДРЕСА_8) у м.
Вінниці була закріплена земельна
ділянка площею 1001 кв.м., лишки 2050 кв.м.
(а.с. 158-159, 160 т. 1).

Державний акт на право власності на
земельну ділянку АДРЕСА_3, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, серії НЖ №398160, виданий ОСОБА_3
на підставі рішення Вінницької міської
ради від 27.02.2009 року №2281 площею 0,0920 га
(а.с. 18).

Рішенням Староміської райради від
14.10.1987 р. №278 надано ОСОБА_11 дозвіл на
продаж незакінченого будівництвом
будинку, що по АДРЕСА_4 ОСОБА_4 (а.с. 36).
Так, згідно договору купівлі-продажу
від 30.10.1987 року ОСОБА_4 став власником
даного житлового будинку (а.с. 37-38).
Рішенням ВМР від 20.03.1990 р. №95 закріплено
земельну ділянку за будинковолодінням
ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 площею 600 кв.м. - в
постійне, а 453 кв.м. в тимчасове
користування (а.с. 47). Рішенням ВМР від
24.12.1992 року №688 закріплено земельну
ділянку за домоволодінням ОСОБА_4 по
АДРЕСА_2 площею 30 кв.м. - в постійне
користування (а.с. 48). Рішенням ВМР від
22.04.1993 року №273 закріплено земельну
ділянку за домоволодінням ОСОБА_4 по
АДРЕСА_4 площею 370 кв.м. - в постійне та 83
кв.м. - в довгострокове, до 15 років,
користування (а.с. 49).

Відповідно державного акту на право
власності на земельну ділянку, серії ЯИ
№044688 від 12.11.2009 року, складеного на
підставі рішення ВМР від 26.06.2009 р. №2432,
ОСОБА_16 належить на праві власності
земельна ділянка площею 646 кв.м. по
АДРЕСА_7. Її цільове призначення - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Конфігурація меж та розташування
земельних ділянок АДРЕСА_5 станом на
30.09.2013 р. зазначена у додатку 1 до
експертизи (а.с. 170 т.1).

Згідно акту встановлення меж
домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 від
02.08.1996 року, складеного головним
спеціалістом відділу
землекористування управління
архітектури та містобудування,
представника ВООБТІ, дільничного
інспектора, власників домоволодінь
АДРЕСА_5, в результаті вимірів
встановлено, що ширина земельної
ділянки домоволодінь по АДРЕСА_6
ОСОБА_21 становить 30,2 м, а по матеріалам
квартальної зйомки 30.0 м, що перевищує
на 20 см. На відстані від АДРЕСА_1, 48 м. по
межі домоволодінь 49,51 ширина земельної
ділянки становить 25,5 м., а по матеріалам
квартальної зйомки 24,2м., що перевищує
на 1,5 метра. Перевірку межі
домоволодіння ОСОБА_4 по вул. АДРЕСА_2
здійснено по домоволодінню ОСОБА_18 по
вул. АДРЕСА_3, по межі домоволодінь 55, 57
на відстані 54,87 м. від АДРЕСА_1, ширина
земельної ділянки домоволодіння 55
становить 14,8 м проїзд 2,6м., а ширина
земельної ділянки домоволодіння
ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 становить 11.8 м, а по
матеріалам квартальної зйомки 13,1м., що
менше на 1,3 м. (а.с. 51).

Рішенням Староміського райнарсуду м.
Вінниці від 14.12.1992 р. в задоволенні
позову ОСОБА_16 до ОСОБА_4, ОСОБА_18,
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні проїздом - відмовлено (а.с.
61), оскільки рішення виконкому ВМР від
09.09.1982 року №565 виконано не було, так як
неясно скільки потрібно вилучити із
земельних ділянок, належних ОСОБА_4 та
ОСОБА_18 Виконком ВМР своїм листом
повідомив, що до ділянки ОСОБА_16
можливо організувати проїзд з іншої
сторони без порушення інтересів ОСОБА_4
та ОСОБА_18 Крім того, ОСОБА_4 пояснював,
що він придбав свій будинок в 1987 році,
огорожа знаходиться на тому ж самому
місці. В 1989 року він за рішенням
виконкому побудував сарай, баню, літню
кухню, які були прийняті в експлуатацію
в 1990 році. Для того, щоб забезпечити
проїзд 3,5 м., потрібно буде знести ці
будівлі. ОСОБА_18 також пояснив, що в 1985
році придбав свій будинок. Меж
земельної ділянки він не змінював.
Передвинути паркан технічно неможливо.
Відповідач ОСОБА_1 пояснювала, що
проїздом можливо користуватися в
такому вигляді, як він є.

Листом від 01.11.2012 року №2489 Державна
інспекція сільського господарства у
Вінницькій області повідомила, що
рішення №675 від 28.10.1982 року в частині
виділення проїзду шириною 3,5 м від
АДРЕСА_1 до будинковолодіння №53 за
рахунок земель будинковолодіння
ОСОБА_10 виконано не було, що призвело до
неодноразових заяв та позовів до суду.
(а.с. 104).

Згідно довідки служби кадастрів
Департаменту архітектури,
містобудування та кадастру, в
Департаменті відсутня інформація щодо
виконання рішень виконкому Вінницької
міської ради народних депутатів від
09.09.1982 року №565 та від 28.10.1982 року №675.
Разом із тим, на планово-картографічних
матеріалах Департаменту до
будинковолодінь АДРЕСА_3 визначений
проїзд з АДРЕСА_1 (а.с.3,4 т.2).

Згідно заяви ОСОБА_1, вона не має ніяких
претензій до сусідки ОСОБА_3, яка
проживає АДРЕСА_3 і не заперечує проти
приватизації нею своєї присадибної
ділянки (а.с. 12 т. 2). Протокол погодження
меж від 24.12.2007 року був погоджений
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_20 (а.с. 13 т. 2).

На звернення ОСОБА_1 щодо відновлення
ширини проїзду виконком Староміської
райради м. Вінниці 23.02.2009 року
повідомив, що згідно із схемою до її
будинковолодіння, що по АДРЕСА_1
передбачався проїзд шириною 3,5 м і
довжиною понад 85 м. Однак, на момент
обстеження і обміру ширини даного
проїзду було встановлено, що його
ширина згідно схеми, яка додається,
становить від 2,4 м до 2,8 м, що не
відповідає схемі на ділянку 1982 року
(а.с. 13).

Актом обстеження будинковолодіння по
АДРЕСА_1, 53Б в м. Вінниці від 10.02.2009 року,
затвердженим головою Староміської
районної ради м. Вінниці підтверджено,
що на момент обстеження
будинковолодіння ОСОБА_1, що по АДРЕСА_1
площа земельної ділянки згідно з
кадастровим планом становить 529кв.м., а
ширина проїзду знаходиться в межах 2,4 м
до 2,8 м, що не відповідає технічній
документації на дане будинковолодіння
(а.с. 14).

Відповідно до висновку експерта від
30.09.2013 року №157/158/159/13-21 на підставі
результатів проведеного натурного
обстеження, встановлено, що фактична
ширина проїзду з АДРЕСА_1 до
домоволодінь №53б та № 55а складає від
2.16м до 3.40м, а загальна довжина проїзду -
84 м. Власник домоволодіння №53 ОСОБА_4
змінив місце розташування гаража,
зовнішня стіна якого фактично
з'єдналась з огорожею земельної
ділянки даного домоволодіння з боку
проїзду. Даний гараж повинен бути
розташований на відстані 0,5 м. від
огорожі домоволодіння з боку проїзду з
АДРЕСА_1. В період з 1982 року по 2009 рік
відсутні відомості про проведення дій
по утворенню (улаштуванню проїзду) з
АДРЕСА_1 до домоволодінь №53б та №55,
шириною 3,5 м. На підставі наявних
матеріалів, експерту невідомо, чи
складались кадастрові схеми земельних
ділянок домоволодінь №53 та 55, які б
відображали відповідні зміни
конфігурацій меж даних земельних
ділянок у часі. У зв'язку з відсутністю
даних про переміщення меж (поворотних
точок) земельних ділянок домоволодінь
№53 (ОСОБА_4) та № 55 (ОСОБА_3.) по АДРЕСА_1 в
м. Вінниці, які можливо відбувались у
періоди часу з 1982 р. по 2013 р. і які
повинні бути відображені у технічній
документації із землеустрою
(кадастрових схемах) складених у даний
період, де поворотні точки меж
земельних ділянок прив'язані до
пунктів державної геодезичної мережі
та твердих точок на місцевості,
встановити чи відбувались зміни меж
земельних ділянок домоволодінь
АДРЕСА_3 в м. Вінниці, з часу винесення
рішення ВМР про утворення проїзду з
АДРЕСА_1, і які привели (чи могли
привести) до звуження проїзду до
домоволодіння №53б, не визнається за
можливе. Крім того, на підставах даних,
наявних у наданих на експертизу
кадастрових схем земельних ділянок
домоволодінь АДРЕСА_5, а також
враховуючи результати проведеного
натурального обстеження, встановлено,
що між власниками даних домоволодінь
склався фактичний порядок
користування даними земельними
ділянками та проїзду між ними, який
закріплений межовими знаками на
місцевості (додаток1 а.с. 170 т.1).

Крім того, ширина проїзду в районах
садибної забудови з однією смугою руху
приймається 3,5 м., з двома - 5,5 м. До
житлових і громадських будівель,
згідно норм ДБН 360-92 «Містобудування.
Планування та забудова міських і
сільських поселень», слід передбачати
проїзди шириною 3.5 м. на відстані не
ближче 5м. від стін, придатні для
проїзду пожежних машин. Враховуючи
вимоги норм чинних в Україні в галузі
будівництва та землевпорядкування, в
також враховуючи конфігурацію меж
земельних ділянок домоволодінь №№ 53,
53б, 55, розташованих по АДРЕСА_1 в м.
Вінниці, які відображені у наданій на
експертизу технічній документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельні
ділянки, на розгляд суду надані
варіанти улаштування (відновлення)
проїзду з АДРЕСА_1 в м. Вінниці до
домоволодіння №53б за рахунок
земельних ділянок домоволодінь
АДРЕСА_3 в м. Вінниці. При найменш
обтяжливому варіанті відновлення
проїзду до домоволодіння ОСОБА_1 з
АДРЕСА_1 за рахунок земельних ділянок
домоволодінь №53 - 29кв.м та №55 - 35 кв.м.
(додаток 2 а.с. 171 т.1). За 2 варіантом з
земель будинковолодіння ОСОБА_4
пропонується виділити для утворення
проїзду 32 кв.м., а ОСОБА_3 - 29 кв.м.(додаток
3 а.с. 172 т.1).

Конфігурація меж та розташування
земельних ділянок АДРЕСА_5 станом на
30.09.2013 р. зазначена у додатку 1 (а.с. 170 т.1).
Проїзд (прохід) по АДРЕСА_1 в м. Вінниці
по фактичному користуванню має 233 кв.м.
Частина проїзду (проходу) самочинно
зайнята ОСОБА_4 - 2кв.м.

Згідно ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

За змістом ст. 98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту - це
право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України, 2004 року
визначено, що власник або
землекористувач земельної ділянки має
право вимагати встановлення
земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної
ділянки. Земельний сервітут
встановлюється за домовленістю між
власниками сусідніх земельних ділянок
на підставі договору або за рішенням
суду.

Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Земельний
сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його
встановлення та власником
(володільцем) земельної ділянки.
Земельний сервітут підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
нерухоме майно. У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

Як вбачається із пояснень
відповідачів за первісним позовом та з
матеріалів справи, вони заперечують
проти встановлення позивачці
сервітуту на право проїзду по належним
їм земельним ділянкам посилаючись на
те, що потребу у проїзді до належного їй
будинковолодіння ОСОБА_1 може
задовольнити іншим способом, з боку
АДРЕСА_1 «А», оскільки встановленням
сервітуту істотно порушаться їх права:
знесенням частини будівлі, бетонних
парканів, руйнації старої глинобитної
хати.

Відповідно до п.22-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» №7 від 16.04.2004 року встановлюючи
земельний сервітут на певний строк чи
без зазначення строку (постійний) суд
має враховувати, що метою сервітуту є
задоволення потреб власника або
землекористувача земельної ділянки
для ефективного її використання;
умовою встановлення є неможливість
задовольнити такі потреби в інший
спосіб.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Висновок експерта по п'ятому питанню
щодо можливості встановити ОСОБА_1
земельний сервітут шириною 3,5 м. на
право проїзду транспортним засобом за
рахунок земельних ділянок ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 оцінюється судом критично,
оскільки з планів (а.с. 172, 172 т.1)
вбачається, що в порушення п.2.20
Державних будівельних норм 79-92
відстань від стіни будівлі, що належить
ОСОБА_4, до межі із проїздом буде менша
ніж один метр і будинок буде
розташований впритул до проїзду, чим
будуть порушені його права. У першому
варіанті така відстань взагалі не
зазначається, у другому варіанті така
відстань становить 0,5 м.

Крім того, ОСОБА_1, в порушення вимог ст.
ст. 10, 60 ЦПК України, не довела того, що
обслуговування її домоволодіння і
утворення проїзду іншим способом
неможливе без обтяження сервітутом
земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3

За таких обставин в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо усунення
порушень в користуванні земельною
ділянкою задоволенню не підлягають,
оскільки не доведено захоплення
ОСОБА_16 та ОСОБА_1 частини належної їй
земельної ділянки, її площу та
конфігурацію, захоплення ОСОБА_16
частини земельної ділянки, що належала
ОСОБА_11, блокування ним проїзду ОСОБА_1
до вулиці для самовільно побудованих
будинків АДРЕСА_1 «А», навмисного
надання нею дозволу ОСОБА_16 на
приватизацію з метою перекрити проїзд,
знаходження під проїздом газових труб,
встановлення земельного сервітуту за
саме за рахунок ОСОБА_9

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати слід залишити на
рахунку сторін.

Керуючись ст. ст. 401, 401, 402 ЦК України, ст.
ст. 98, 100 ЗК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» №7 від 16.04.2004 року, ст.ст. 10, 11, 27, 58,
60, 61, 88, 208, 209, 213- 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні первинного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Вінницької міської
ради про усунення порушень прав
власності та встановлення земельних
сервітутів - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 та Вінницької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення,
шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: